Справа № 766/9275/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Майдан С.І.,

за участю секретаря: Кирпиченко І.А.,

представника позивача: Маковецького Д.Ю. ,

представника відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Міського комунального підприємства «Херсонтеплоенерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач надає послуги теплопостачання опалення ОСОБА_3 , який є власником квартири АДРЕСА_1 , на його ім`я відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 . Відповідачу надаються житлово-комунальні послуги, які надаються позивачем, однак свого обов`язку по платі наданих йому комунальних послуг останній не виконує, внаслідок чого за період з 01.11.2018 року по 01.10.2023 утворилась заборгованість в розмірі 30171,13 грн. 26.08.2021 року позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання в сумі 18499,79 грн, яка уторилася за період з 01.11.2018 року по 01.08.2021 року. 13.09.2021 року Херсонським міським судом Херсонської області у справі №766/14865/21 видано відповідний судовий наказ. 03.10.2023 року відповідач звернуся до суду за скасуванням судового наказу. Ухвалою суду від 10.10.2023 року зазначений судовий наказ скасовано. Враховуючи викладене, просить позов задовольнити та стягнути з відповідача суму боргу за надані послуги, а також сплачений судовий збір.

Ухвалою суду від 07.12.2023 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

11.03.2024 року відповідач надав до суду відзив, згідно якого відповідач ОСОБА_3 не визнає позовні вимоги та обставини, якими обґрунтовано позов, позовні вимоги вважає необґрунтованими. Зі змісту позовної заяви вбачається, що між сторонами, на думку позивача, встановилися фактичні договірні відносини з листопада 2018 року та утворилась заборгованість за послуги з теплозабезпечення в розмірі 30171,13 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Щодо предмета спору повідомляє, що відповідач жодних договорів з МКП «Херсонтеплоенерго» не укладав, пропозицію укласти договір (оферту) не отримував, заяв про приєднання до публічного договору або відкриття особового рахунку не подавав та жодного разу не здійснював оплату послуг з теплозабезпечення. Позивач підтверджує, що ним не здійснювалась претензійна робота з приводу заборгованості, тобто відповідачу не було відомо про існування будь-яких претензій з боку позивача, а відтак не було можливості з`ясувати та врегулювати спірні питання. ОСОБА_3 тривалий час не проживає за зареєстрованою адресою, що підтверджується копіями окремих сторінок паспорту для виїзду за кордон з відповідними відмітками про перетин кордону у додатку, а відтак навіть фактично не міг отримувати послуги з централізованого опалення (теплопостачання). Відповідач припускає, що оплату згідно копії виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 у 02.2020, 03.2020, 07.2021, 08.2021, 10.2021, 11.2021, 12.2021 могла внести його співмешканка на підставі платіжок, проте він не уповноважував її здійснювати таку оплату. Відповідач вважає, що позивачем не доведено факт існування договору від 03.10.2018, як не доведено і факт укладення або відмови відповідача від укладання такого договору, а також не доведено фактично наданої та спожитої відповідачем послуги з теплозабезпечення. Таким чином, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Стягнути з МКП «Херсонтеплоенерго» на свою користь судові витрати по справі.

11.03.2024 року представником позивача подано відповідь на відзив, у якій зазначає постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2023 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (в редакції на момент надання послуг) заборонено зупинення надання комунальних послуг. Незалежно від того, оплачується послуга чи не оплачується, постачальник не має права позбавити її споживача. Згідно ч. 9 постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України Про житлово-комунальні послуги (проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами; між опалювальний період для мереж (систем) опалення (теплопостачання) виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами; 3) ліквідацію наслідків аварії). Інші випадки чинним законодавством не передбачено. В свою чергу споживач зобов`язаний, в тому числі, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Позивач на виконання своїх обов`язків щодо безперебійного постачання теплової енергії в опалювальні періоди, забезпечував вироблення та поставку теплоносія відповідачеві, в його приміщення. Відповідач в свою чергу, здійснював фактичне споживання теплової енергії згідно даних обліку. Представник позивача вважає, що обов`язок відповідача здійснити оплату фактично спожитих послуг та строки його виконання закріплено безпосередньо чинним законодавством, а відтак підтримуємо позицію викладену в відповіді на відзив, та безпосередньо в позовній заяві, яку просить задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у сумі 30 171,13 грн та понесені позивачем судові витрати.

11.04.2024 року представником позивача подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій зазначає, що на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206, МКП «Херсонтеплоенерго» приводить рахунки на оплату житлово-комунальних послуг у відповідність до вимог постанови Уряду, та виносить суму нарахувань за окупаційний період на поза балансові рахунки підприємства. Відтак, позивачем здійснено коригування нарахувань, в тому числі, й по особовому рахунку відповідача, й відповідно сума заборгованості, що утворилась за період з 01.11.2018 року по 01.10.2023 року у зв`язку із несплатою відповідачем у повному обсязі за отримані послуги теплопостачання складає 28 790,77 грн замість заявленої до стягнення суми 30 171,13 грн. Просить стягнути зазначену суму боргу та понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 05.08.2024 року повернуто заяву про зменшення позовних вимог без розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, з підстав, зазначених у позові. Зазначив, що сума боргу зменшена згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206, виключено нарахування послуги за лютий-березень 2022 року. Особливий рахунок на ім`я відповідача відкритий 03.10.2018 року, відповідно до наданих ксерокопій паспорту відповідача, ідентифікаційного коду, свідоцтва про право на спадщину, довідки ОСББ про склад сім`ї, вважає, що ці документи були подані відповідачем, перевірити цю обставини на даний час немає можливості, оскільки приміщення МКП «Херсонтеплоенерго» було затоплено внаслідок підриву Каховської ГЕС та зруйновано внаслідок ворожих обстрілів. Будь-яких заяв, скарг щодо надання позивачем відповідачу послуг неналежної якості або ненадання їх не надходило.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити з підстав, зазначених у відзиві. Вказав, що відповідач не звертався до позивача з заявою про надання послуг, копії паспорту та правовстановлюючих документів на квартиру, довідку ОСББ про склад сім`ї, не надавав, припускає, що їх міг надати голова ОСББ. Чи подавалося опалення до квартири відповідача, йому не відомо. Відповідач нікого не уповноважував вносити оплату за опалення і сам не здійснював такі виплати, тому підстав для задоволення позову не вбачає.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що МКП «Херсонтеплоенерго» надає послуги з централізованого опалення ОСОБА_3 , який є власником квартири АДРЕСА_1 , на його ім`я відкритий особовий рахунок збуту та обліку теплової енергії позивача №1315119, згідно якого введеться облік розрахунків між позивачем та відповідачем за надані послуги з централізованого опалення.

Однак відповідач за вказані послуги сплачує кошти не в повному обсязі, внаслідок чого за період з 01.11.2018 року по 01.10.2023 утворилась заборгованість в розмірі 30171,13 грн.

З виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 абонента ОСОБА_3 вбачається, що за надані послуги з опалення вносилася оплата в лютому 2020 року в сумі 2347,00 грн, в березні 2020 року - 1850,00 грн, в липні 2021 року - 464,00 грн, в серпні 2021 року - 513,00 грн, в жовтні 2021 року - 986,79 грн, в листопаді 2021 року - 500,00 грн, в грудні 2021 року - 1000,00 грн.

На виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206, МКП «Херсонтеплоенерго» приводить рахунки на оплату житлово-комунальних послуг у відповідність до вимог постанови Уряду, та виносить суму нарахувань за окупаційний період на поза балансові рахунки підприємства, відповідно сума заборгованості, що утворилась за період з 01.11.2018 року по 01.10.2023 року у зв`язку із несплатою відповідачем у повному обсязі за отримані послуги теплопостачання була зменшена на 1380,36 грн на суму нарахованих послуг у лютому - березні 2022 року в окупаційний період, та складає 28 790,77 грн.

Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання.

Згідно п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні.

У судовому засіданні встановлено, що позивач безперебійно здійснює постачання теплової енергії до квартири відповідача протягом багатьох років. Протягом періоду з 01.11.2018 року по 01.10.2023 року скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуги позивачем від відповідача не надходило.

Між сторонами склались договірні відносини та укладено індивідуальний договір, який є публічним договором приєднання, що підтверджується й відповідними діями відповідача - частковими сплатами за надані послуги з теплопостачання, які наведено у розрахунку сум стягнення, та фактичним споживанням послуги теплопостачання.

Відповідачем не надано жодних документів, які б свідчили про факт припинення теплопостачання, підстави для припинення нарахування оплати (перерахунок) за поданий позивачем зовнішніми мережами теплоносій відсутні

Частинами 5, 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання - споживача до теплової мережі, а споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2023 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (в редакції на момент надання послуг) заборонено зупинення надання комунальних послуг. Незалежно від того, оплачується послуга чи не оплачується, постачальник не має права позбавити її споживача. Згідно ч. 9 постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами; між опалювальний період для мереж (систем) опалення (теплопостачання) виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами; 3) ліквідацію наслідків аварії). Інші випадки чинним законодавством не передбачено.

В свою чергу, споживач зобов`язаний, в тому числі, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Позивач на виконання своїх обов`язків щодо безперебійного постачання теплової енергії в опалювальні періоди, забезпечував вироблення та поставку теплоносія відповідачеві, в його приміщення.

Відповідач в свою чергу, здійснював фактичне споживання теплової енергії згідно даних обліку.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання недопустима.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора - вимагати сплату грошей за надані до будинку послуги.

Суд звертає увагу на те, що доказів, які б спростовували факт надання та отримання послуг з централізованого опалення щодо квартири відповідача, як і доказів невірності здійсненого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачем не надано.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, фактично відносини між сторонами з приводу надання послуг з теплопостачання між сторонами тривають. Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить на споживачеві і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання.

Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування позову.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з теплопостачання у сумі 28790,77 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо вимог відповідача про відшкодування понесених витрат на правову допомогу відповідачем заявлено клопотання з посиланням на норму ч. 8 ст. 141 ЦПК України, тому судом не вирішується питання про стягнення витрат на надання правової допомоги.

Керуючись ст.ст.509, 525, 526, 628, 630, 901, 903 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 264-265, 268, 279, 353 ЦПК України,

вирішив:

Позов Міського комунального підприємства «Херсонтеплоенерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь МКП «Херсонтеплоенерго» (73003, м. Херсон, Острівське шосе, 1; код за ) борг в сумі 28790,77 грн на р/р НОМЕР_3 в ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК».

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь МКП «Херсонтеплоенерго» (73003, м. Херсон, Острівське шосе, 1; код за ) понесені судові витрати на розгляд справи у розмірі 2561,07 грн на р/р НОМЕР_4 в АТ «ПУМБ».

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Учасники справи, яким повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою Херсонського міського суду Херсонської області: http://ksm.ks.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 12.08.2024 року.

Суддя: С.І. Майдан