Справа № 336/6722/24
Провадження №: 2/336/2689/2024
УХВАЛА

17 липня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Савеленко О.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання права користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Железняк Л.В. звернулась до суду з позовною заявою до Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання права користування жилим приміщенням.

Позовна заява обгрунтована тим, що двокімнатна квартира у сімейному гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 за договором від 21.02.2019, укладеним між військовослужбовцем ОСОБА_2 та ВЧ НОМЕР_1 НГУ була надана для проживання родині ОСОБА_2 , до складу якої входили: дружина ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_3 , 2003 року народження, син ОСОБА_4 , 2011 року народження. Разом вони вселились до квартири та з 21.02.2019 набули права користування квартирою. У звязку з припиненням сімейних відносин в лютому 2022 року її чоловік ОСОБА_2 виселився з квартири. Шлюб між ними розірвано, адреса його місцезнаходження їй невідома. 02.02.2022 донька ОСОБА_3 також виселилась з квартири у звязку з укладенням шлюбу. Адреса проживання ОСОБА_3 їй невідома. Вважає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 втратили право користування спірною квартирою. На теперішній час в квартирі мешкає вона з неповнолітнім сином. Іншого житла вони не мають. Вважає, що набула право на користування відповідним житловим приміщенням на законних підставах. Однак, її право оспорюється відповідачем, тому вона вимушена звернутись до суду.

Посилаючись на викладені обставини, просила визнати за нею право користування жилим приміщенням в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, у якій просить: до ухвалення судом рішення у справі заборонити відповідачу створювати їй перешкоди у наступному: вільно в будь-який час доби заходити на охоронюване подвір`я за адресою: АДРЕСА_1 ; заходити до будівлі гуртожитку з метою проходу до квартири АДРЕСА_2 за вказаною адресою; вільно та без обмежень користуватись квартирою за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити виселяти її із зазначеної квартири за рішенням житлової та інших комісій, створених відповідачем та за рішенням посадових осіб, у віданні яких перебуває спірне житлове приміщення.

Заява обґрунтована тим, що відповідач намагається виселити її з квартири, яка є предметом спору. 28.11.2023 ВЧ 3033 вручила їй вимогу про виселення у десятиденний строк, після чого звернулась до суду із позовною заявою про виселення. 01.07.2024 до неї з`явились представники військової частини (житлова комісія) у складі заступника начальника ВЧ по тилу, коменданта, начальника фінансової служби, юриста, які погрожували фізично припинити її проживання у спірному житловому приміщенні в позасудовому порядку. Вважає такі дії протизаконними.

Про розгляд заяви сторони не повідомлялись, що узгоджується з положенням ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 з наступних підстав.

Частиною 2статті 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами, дійсно, виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до частини десятої статті 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Зазначене обмеження не поширюється на забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів керівника або роботодавця про застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, відмова в наданні відпустки, відсторонення від роботи чи посади, будь-яка інша форма дискримінації позивача тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції".

Дослідивши заяву про забезпечення позову та позовну заяву, встановлено, що заходи забезпечення позову, зазначені у заяві позивача про забезпечення позову є за змістом тотожними заявленим позовним вимогам.

Тобто, фактично, в даному випадку, зазначені позивачем заходи забезпечення позову, є підміною рішення суду та, у разі задоволення заяви про забезпечення позову, заявником буде досягнуто мети майбутньої позовної заяви про визнання за нею права користування жилим приміщенням в спірній квартирі, без розгляду справи по суті.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-154, 260 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня її вручення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Суддя О.А. Савеленко