Справа № 646/3060/24
№ провадження 2/646/1832/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.08.24 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Білінської О.В.,

За участі секретаря судового засідання Тихоновської Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Іваненка Євгена Володимировича про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

29.07.2024 року через канцелярію суду до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшли матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Іваненка Є.В. про забезпечення позову, у якій представник просить суд:

- заборонити Державному нотаріусу Сьомої Харківської міської нотаріальної контори, яка знаходиться за адресою: м. Харків, 61125, вул. Бакуліна, 1, вчиняти дії щодо видачі Свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 до набрання рішення суду у даній справі законної сили.

Подана заява мотивована тим, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку з прибудовами літ. «К-1» загальною площею 65,2 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вказаний будинок ОСОБА_3 набула на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла. Після смерті ОСОБА_2 02 жовтня 2023 року, Державним нотаріусом Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори була заведена спадкова № 71340235 (номер у нотаріуса 577/2023). Єдиною спадкоємицею ОСОБА_2 є її донька відповідач по справі - ОСОБА_5 . Так, у позовній заяві оскаржується факт набуття ОСОБА_2 права власності на житловий будинок літ. «К-1» загальною площею 65,2 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки на даний час ОСОБА_2 де-юре є власником вказаного житлового будинку та цей будинок увійшов у спадкову масу після її смерті, відповідач після отримання свідоцтва про право на спадщину набуде на спірний будинок права власності та зможе розпоряджатися цим майном на власний розсуд у зв?язку з чим, виникла необхідність у зверненні до суду з вказаною заявою.

22.04.2024 ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази, подану заяву про забезпечення позову, суд приходить до такого висновку.

Згідно із ч. ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України, визначено перелік видів забезпечення позову.

Так, частиною 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.08.2018 у справі №922/4587/13.

Як вбачається з поданої заяви про забезпечення позову та доданих до неї документів, спір виник щодо факту набуття ОСОБА_2 права власності на житловий будинок літ. «К-1», загальною площею 65,2 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішуючи подану заяву, суд бере до уваги характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів та виходить з висунутих у цій справі позовних вимог.

Так, обґрунтовуючи підстави для забезпечення позову представник посилається на те, що відповідач після отримання свідоцтва про право на спадщину набуде на спірний будинок права власності та зможе розпоряджатися цим майном на власний розсуд.

З огляду на викладене та враховуючи, що між сторонами виник спір з приводу належності спадкового майна, суд дійшов висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову, оскільки існує обґрунтоване припущення невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, суд надає оцінку тій обставині, що обраний спосіб забезпечення позову співвідноситься з предметом позову, а отже існує зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, а тому такий захід забезпечення позову зможе забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Також суд враховує, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір.

З урахуванням встановлених обставин справи та беручи до уваги предмет спору і зміст позовних вимог, в даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому суд вбачає підстави для задоволення заяви про забезпечення позову та приходить до висновку про необхідність в порядку забезпечення позову заборонити державному нотаріусу Сьомої Харківської міської нотаріальної контори, яка знаходиться за адресою: м. Харків, 61125, вул. Бакуліна, 1, вчиняти дії щодо видачі Свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки невжиття такого заходу забезпечення позову може суттєво утруднити чи навіть зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, а таке забезпечення відповідає положенням п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що заява представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно частин 1, 6 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

Суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Іваненка Євгена Володимировича про забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити державному нотаріусу Сьомої Харківської міської нотаріальної контори, яка знаходиться за адресою: м. Харків, 61125, вул. Бакуліна, 1, вчиняти дії щодо видачі Свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 до набрання рішення суду у даній справі законної сили.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання - три роки.

Роз`яснити заявнику, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Білінська