Справа № 484/429/24
Провадження № 2/484/472/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Маржиної Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Григор`євої О.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Мушкало С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання дій неправомірними та зобов?язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «Державний ощадний банк України» про визнання дій неправомірними та зобов?язання вчинити певні дії, мотивуючи тим, що вона є клієнтом АТ «Державний ощадний банк України», на її ім?я 01.07.2023 року була відкрита банківська картка № НОМЕР_1 з рахунком НОМЕР_2 , який 31.07.2023 року було закрито. В мережі інтернет вона побачила оголошення про виплату грошової допомоги всім громадянам України під час дії воєнного стану в Україні. Прочитавши статтю, вона залишила відкритий веб-сайт, після чого стала жертвою шахраїв, які за допомогою цифрових технологій отримали доступ до її даних та зняли грошові кошти з її банківського рахунку, а саме з 30.07.2023 року по 31.07.2023 року невстановлена особа зняла з її банківської картки № НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 109 700 грн. Перші транзакції було здійснено 30.07.2023 року з 17:30 години по 17:33 годину, а саме:

-17:30:20 переказ коштів в сумі 9 500 грн.;

-17:30:36 переказ коштів в сумі 9 500 грн.;

-17:30:54 переказ коштів в сумі 20 000 грн.;

-17:31:12 переказ коштів в сумі 20 000 грн.;

-17:33:30 переказ коштів в сумі 5 500 грн.

Загальна сума становить 64 500 грн.

Наступні транзакції було здійснено 31.07.2023 року з 00:01 години по 03:08 годину, а саме:

-00:01:21 переказ коштів в сумі 9 500 грн.;

-00:03:25 переказ коштів в сумі 300 грн.;

-00:47:07 переказ коштів в сумі 10 грн.;

-03:04:49 переказ коштів в сумі 10 000 грн.;

-03:05:08 переказ коштів в сумі 10 000 грн.;

-03:07:34 переказ коштів в сумі 10 000 грн.;

-03:08:31 переказ коштів в сумі 5 400 грн.

Загальна сума становить 35 710 грн.

31.07.2023 року вона отримала повідомлення про зняття коштів і невідкладно звернулась за допомогою до банку, оскільки жодних дій щодо переказу грошових коштів вона не вчиняла, даних отримувача не мала, дані своєї банківської карти та будь-яку іншу інформацію, яка стосується її банківського рахунку, третім особам вона не повідомляла. Цього ж дня вона звернулася до Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області із заявою про кримінальне правопорушення. На даний час відкрито кримінальне провадження № 0000810 за ч.3 ст. 190 КК України, проводяться всі необхідні слідчі дії. Надалі вона звернулася до банку із заявою про повернення несанкціоновано списаних коштів з її банківського рахунку, однак банк відмовився повертати їй грошові кошти, пославшись на те, що відсутні підстави вважати, що існує причетність працівників банку до здійснення операцій з переказу коштів. Вважає, що в разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки банк повинен негайно відновити залишок коштів на рахунку до того стану, в якому він був перед виконанням цієї операції. За таких обставин просила зобов?язати відповідача повернути їй списані внаслідок неправомірних транзакцій грошові кошти в загальній сумі 109 700 грн.

Ухвалою суду від 25.01.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд без виклику сторін на 04.03.2024 року.

14.02.2024 року від представниці відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву разом з доказами направлення позивачці, в якому вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що 25.04.2023 року між позивачкою та АТ «Ощадбанк» укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідно до умов якого ризик і відповідальність за несанкціоноване використання логіна, пароля, карткового пароля несе виключно клієнт. З даних програмного забезпечення АТ «Ощадбанк» встановлено, що 30.07.2023 року відбулась реєстрація в мобільному додатку за допомогою одноразового паролю, який було направлено 30.07.2023 року о 17:01:57 годині на фінансовий номер позивачки НОМЕР_3 . Встановлено, що після цього відбулись успішні фінансові операції з переказу коштів на картки, а саме:

-30.07.2023 року о 17:30:20 переказ коштів на картку № НОМЕР_4 , емітовану банком АТ «Конкорд» в сумі 9 500 грн.;

-30.07.2023 року о 17:30:36 переказ коштів на картку № НОМЕР_4 , емітовану банком АТ «Конкорд» в сумі 9 500 грн.;

-30.07.2023 року о 17:30:54 переказ коштів на картку № НОМЕР_4 , емітовану банком АТ «Конкорд» в сумі 20 000 грн.;

-30.07.2023 року о 17:31:12 переказ коштів на картку № НОМЕР_4 , емітовану банком АТ «Конкорд» в сумі 20 000 грн.;

-30.07.2023 року о 17:33:30 переказ коштів на картку № НОМЕР_4 , емітовану банком АТ «Конкорд» в сумі 5 500 грн.;

-31.07.2023 року о 00:01:21 переказ коштів на картку № НОМЕР_5 , емітовану банком АТ «Конкорд» в сумі 9 500 грн.;

-31.07.2023 року о 00:03:25 переказ коштів на картку № НОМЕР_5 , емітовану банком АТ «Конкорд» в сумі 300 грн.;

-31.07.2023 року о 00:47:07 переказ коштів на картку № НОМЕР_6 , емітовану банком АТ «Конкорд» в сумі 10 грн.;

-31.07.2023 року о 03:04:49 переказ коштів на картку № НОМЕР_7 , емітовану банком на ім`я Позивачки 31.07.2023 року, далі на карту іншого банку в сумі 10 000 грн.;

-31.07.2023 року о 03:05:08 переказ коштів на картку № НОМЕР_8 , емітовану банком на ім`я Позивачки 31.07.2023 року, далі на карту іншого банку в сумі 10 000 грн.;

-31.07.2023 року о 03:07:34 переказ коштів на картку № НОМЕР_9 , емітовану банком на ім`я Позивачки 31.07.2023 року, далі на карту іншого банку в сумі 10 000 грн.;

-31.07.2023 року о 03:08:31 переказ коштів на картку № НОМЕР_9 , емітовану банком на ім`я Позивачки 31.07.2023 року, далі на карту іншого банку в сумі 5 400 грн.

Представниця відповідача зазначила, що такі операції здійснювалися у мобільному додатку системи ДБО «Ощад24/7» та підтверджені біометричними даними або ж кодом доступу, який встановлюється на етапі авторизації в мобільному додатку. Без введення коду, який направляється на фінансовий номер позивачки, вхід до мобільного додатку та проведення операцій з переказу коштів є неможливими. Згаданий код міг бути відомий тільки особі, яка здійснювала операції з платіжною карткою, а саме позивачці, оскільки направлявся на її номер телефону. Наголошує, що переказ 31.07.2023 року о 03:08:31 в сумі 5 400 грн. був здійснений між власними картками позивачки. Крім того, позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що саме з вини представників банку були перераховані кошти з її рахунку. Вважає, що позивачка сама сприяла розповсюдженню інформації, яка надала змогу ініціювати платіжні операції з переказу грошових коштів, адже 31.07.2023 року о 07:20 годині вона зі свого фінансового номеру звернулася до банку з приводу неможливості входу до мобільного додатку «Ощад24/7». Після ідентифікації клієнта та перевірки інформації по її картці № НОМЕР_10 позивачка повідомила співробітнику банку, що напередодні вона переходила за посиланням в інтернеті про надання грошової допомоги, при цьому її попросили повідомити чотири останні цифри картки, що вона і зробила, потім їй зазначили про необхідність зміни ПІН-коду, після чого в неї з картки списалися кошти. За заявою позивачки її платіжну картку було заблоковано співробітником банку. Зазначає, що саме позивачка розголосила інформацію, яка надала можливість ініціювання платіжних операцій. Крім того, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта і може списувати кошти з рахунку виключно на підставі розпорядження клієнта. При вході до системи онлайн-банкінгу «Ощад24/7» та проведенні операцій з переказу коштів була здійснена електронна ідентифікація самого електронного платіжного засобу, для якої необхідний доступ до фінансового номеру клієнта, номер картки, ПІН-код до неї, також була здійснена електронна ідентифікація користувача позивачки, що полягає у відправленні СМС-повідомлень на її фінансовий номер), а тому за відсутності вини працівників банку, саме позивачка несе відповідальність за такі операції. За таких обставин вважає, що позивачка не довела, що неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача їй була завдана майнова шкода. Крім того, зазначає, що позивачка, яка є потерпілою у кримінальному провадженні за даним фактом, в разі встановлення винних осіб, має право звернутись до них з відповідним позовом. При цьому особі, які зняли кошти через рахунок в іншому банку, вже встановлені.

14.02.2024 року від представниці відповідача ОСОБА_2 надійшла заява із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, в якій вона просила перейти до розгляду наданої справи в порядку загального позовного провадження, мотивуючи тим, що справа не є малозначною, ціна позову в сумі 109 700 грн. є значною, категорія та складність справи не є простими, існує потреба витребування доказів судом, наявний значний обсяг та характер доказів у справі. Крім того, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін звужуватиме права АТ «Ощадбанк» на змагальність та диспозитивність, зокрема, в частині більш складної процедури оскарження судових рішень у касаційному порядку.

Крім того, представниця відповідача ОСОБА_2 надіслала заяву, в якій просила витребувати докази від АТ «АКБ «КОНКОРД», а саме інформацію про власників карткових рахунків № НОМЕР_11 , № НОМЕР_12 , № НОМЕР_13 , № НОМЕР_14 із зазначенням прізвища, імені, по-батькові власника картки, його місцезнаходження або місця проживання чи перебування, поштовий індекс, а також РНОКПП, номер і серію паспорта власника рахунку; інформацію про те, чи надходили 30.07.2023 року та 31.07.2023 року на зазначені карткові рахунки грошові кошти з карткового рахунку НОМЕР_2 ; інформацію про те, коли саме грошові кошти були зняті з карткових рахунків № НОМЕР_11 , № НОМЕР_12 , № НОМЕР_13 , № НОМЕР_14 . Крім того, просила витребувати від СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області інформацію щодо кримінального провадження № 0000810 від 31.07.2023 року, відкритого за заявою ОСОБА_1 , зокрема, копію матеріалів досудового розслідування та інформацію щодо стану розгляду заяви ОСОБА_1 станом на дату надання відповіді.

Ухвалою суду від 16.02.2024 року постановлено здійснити перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 04.03.2024 року, 09:00 годину.

Ухвалою суду від 16.02.2024 року витребувано докази за клопотанням представниці відповідача ОСОБА_2

21.02.2024 року від слідчого СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області Лешковята О. на виконання ухвали суду про витребування доказів надійшла заява, в якій він зазначив, що в провадженні Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження № 0000810 від 01.08.2023 року за ч.3 ст. 190 КК України. В ході проведення досудового розслідування 01.08.2023 року було допитано в якості потерпілої ОСОБА_1 03.08.2023 року направлено клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів до суду, 14.08.2023 року отримано відповідну ухвалу, яку направлено до АТ «Ощадбанк». 05.09.2023 року проведено тимчасовий доступ до речей і документів, отримані матеріали направлені начальнику ВПК в Миколаївській області ДКП НП України для проведення перевірки. В ході проведення аналізу інформації про рух грошових коштів по банківській картці ОСОБА_1 № НОМЕР_1 було встановлено, що грошові кошти потерпілої були перераховані на банківську картку № НОМЕР_14 в сумі 69 500 грн., на картку № НОМЕР_13 в сумі 38 800 грн., на картку № НОМЕР_12 в сумі 4 000 грн. Зазначені картки емітовані в АТ «ПУМБ». 24.10.2023 року направлено клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю та зберігаються в АТ «ПУМБ». 25.10.2023 року отримано ухвалу суду та направлено її до АТ «ПУМБ». Зазначив, що на даний час досудове розслідування в рамках даного кримінального провадженні триває, проводяться всі необхідні слідчі дії з метою встановлення осіб, які вчинили зазначене кримінальне правопорушення. Надати матеріали кримінального провадження неможливо у зв?язку з тим, що вони перебувають в Первомайській окружній прокуратурі.

26.02.2024 року АТ «АКБ «КОНКОРД» надіслав витребувані документи, з яких вбачається, що банківська картка № НОМЕР_11 належить ОСОБА_3 (дата відкриття 21.07.2023 року, дата закриття 24.10.2023 року), банківські картки з №№ НОМЕР_14 (дата відкриття 22.07.2023 року, дата закриття 26.10.2023 року), НОМЕР_12 (дата відкриття 31.07.2023 року, дата закриття 24.10.2023 року), НОМЕР_13 (дата відкриття 23.07.2023 року, дата закриття 24.10.2023 року) належать ОСОБА_4 . Зазначено, що власники цих банківських карток багато разів змінювали фінансовий номер рахунків, керування рахунками відбувалось дистанційно, зняття готівки не здійснювалося. Також зазначено про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «АКБ КОНКОРД».

Ухвалою суду від 27.02.2024 року за клопотанням представниці відповідача ОСОБА_2 постановлено провести підготовче засідання 04.03.2024 року о 09:00 годині в режимі відеоконференції з Деснянським районним судом м. Києва з представником відповідача адвокатом Мушкало С.М.

11.03.2024 року представниця відповідача подала клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме CD-диску зі звукозаписом звернення позивачки до контакт-центру АТ «Ощадбанк» 31.07.2023 року.

Ухвалою суду від 19.03.2024 року за клопотанням представника відповідача постановлено провести підготовче засідання 21.03.2024 року о 13:00 годині та всі наступні засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів через сервіс ВКЗ в системі «Електронний суд» з представником відповідача адвокатом Мушкало С.М.

21.03.2024 року позивачка надіслала до суду клопотання про поновлення процесуальних строків для подання відповіді на відзив та відповідь на відзив разом з доказами направлення відповідачу, в якій просила позов задовольнити, мотивуючи тим, що в період переведення грошових коштів з її банківського рахунку на рахунок іншого банку вона не здійснювала жодних дій для проведення таких операцій, жодних СМС-повідомлень для підтвердження таких операцій вона не отримувала, лише зранку 31.07.2023 року їй надійшли повідомлення про переказ грошових коштів на картки іншого банку, після чого вона відразу звернулася до банку та заблокувала свою картку. Посилаючись на постанову Верховного Суду України від 13.05.2015 року у справі № 6-71цс15, зазначила, що банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, в якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, якщо доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначила, що Верховний Суд у постановах від 14.02.2018 року у справі № 127/2496/15-ц та від 20.06.2018 року у справі № 691/699/16-ц підтримав постанову ВС України від 13.05.2015 року у справі № 6-71цс15. Наголосила, що вона не сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, списання коштів відбулось не за її розпорядження і вона не повинна нести відповідальність за такі операції. Відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами її грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на її ім`я, не є підставою для відмови в задоволенні позову, що підтверджується постановою ВС України від 16.08.2023 року у справі № 176/1445/22.

Підготовче засідання 21.03.2024 року відкладено на 17.04.2024 року, 13:30 годину за клопотанням представниці відповідача для надання часу для підготовки заперечень проти відповіді на відзив.

22.03.2024 року представниця відповідача ОСОБА_2 надіслала до суду заперечення проти відповіді на відзив разом з доказами направлення позивачці, в яких просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що при проведенні банком перевірки було встановлено, що з використанням реквізитів платіжної картки № НОМЕР_15 , виданої на ім`я позивачки, відбулося встановлення/перевстановлення мобільного додатку Банку 30.07.2023 року о 17:05 годині з використанням облікового запису, що був зареєстрований/створений 25.04.2023 року о 14:55 за фінансовим номером телефону позивачки, внаслідок чого і відбулись фінансові операції. Саме в цей час, за словами позивачки, вона здійснювала маніпуляції в мобільному додатку «Ощад 24/7» з метою отримання грошової допомоги. Правовий висновок у постанові ВС України від 16.08.2023 року у справі № 176/1445/22 сформульовано за інших фактичних обставин справи, які не є подібними до наданих. Звукозапис розмови позивачки зі співробітником банку підтверджує, що розголошення інформації третім особам відбулося самою ОСОБА_1 , що вона не спростувала. Стверджує, що оскільки списання коштів з карткового рахунку позивачки відбулося за електронною ідентифікацією електронного платіжного засобу і його користувача, то банк не повинен нести відповідальність за такі операції. Зазначене узгоджується з правовою позицією ВС України, викладеною у постановах від 05.06.2019 року у справі № 712/4463/16-ц, від 10.07.2019 року у справі № 522/22780/15-ц, від 17.06.2020 року у справі № 201/15185/16-ц. При підозрі доступу до картки третіх осіб до моменту повідомлення клієнтом банку про неправомірні дії третіх осіб, ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення банк, що підтверджується постановою ВС України від 18.01.2023 року у справі № 686/1744/21.

02.04.2024 року від представниці відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 17.04.2024 року в задоволенні клопотання представниці відповідача ОСОБА_2 про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено, закрито підготовче провадження в наданій справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.05.2024 року, 10:30 годину.

В судовому засіданні позивачка пояснила суду, що з шахраями вона спілкувалась у Фейсбуці, де і направила їм чотири останні цифри своєї банківської картки. Вона хоч і плуталася в поясненнях, однак зазначила, що заходила в додаток банку та вводила запитувані дані, оскільки мала намір отримати матеріальну допомогу на зазначену банківську картку. Зранку вона побачила, що з картки зняті грошові кошти, однак зайти в додаток банку вона вже не могла. Вважає, що банк повинен її як клієнта захищати від шахрайських дій, а тому позов підтримала, просила його задовольнити.

Представниця відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві та інших заявах по суті спору.

Оголошено перерву в судовому засіданні до 08.07.2024 року, 11:00 години.

У зв?язку із необхідністю негайного розгляду справи № 484/76/24, провадження № 1-кс/484/661/24, судове засідання відкладено на 05.08.2024 року, 11:00 годину.

Сторонами не подано будь-яких інших заяв і клопотань по суті позовних вимог.

Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, наданих сторонами, з врахуванням позицій сторін, викладених у поданих ними заявах по суті справи, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленого у статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підстави вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі № 450/1686/17).

Водночас принцип змагальності сторін, який покладає тягар доказування на сторони, не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставини, про які стверджує сторона. Такі обставини треба доводити належним чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваних обставин з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої плати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц.

Судом встановлено, що 25.04.2023 року між ОСОБА_1 та АТ «Ощадбанк» укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі Договір) та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) шляхом підписання заяви № 793388710/250423 від 25.04.2023 року про приєднання до Договору (а.с.58-67).

Відповідно до Заяви про приєднання, клієнт беззастережно приєднується до Договору в редакції, яка на день підписання цієї Заяви про приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку та укладає з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, договору банківського вкладу, кредитного договору, умови надання інших послуг та підтверджує своє ознайомлення з умовами Договору.

Відповідно до умов Договору клієнт зобов`язаний забезпечити/гарантувати неможливість отримання третіми особами інформації про логін, пароль, картковий пароль, а також ПІН, CVV2/CVC2, строк дії, номер картки тощо. Ризик і відповідальність за несанкціоноване використання зазначених даних несе виключно клієнт. Клієнт усвідомлює та приймає на себе всі ризики щодо можливості авторизації сторонньою особою у мобільних додатках. Договором також передбачено, що клієнт несе ризик та негативні наслідки в разі втрати, передачі, незаконного заволодіння третіми особами фінансового номеру телефону клієнта, а також ризик технічного перехоплення інформації, направленої на такий номер телефону.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати стороннім особам електронний платіжний засіб та інші персональні дані, які дозволять за його допомогою ініціювати та/або санкціонувати платіжні операції.

Згідно договору банк не несе відповідальності за помилкове списання (зарахування) коштів з рахунків клієнта, яке відбулось з його вини; за наслідки несвоєчасного попередження клієнтом банку про неправильно проведені операції або про необхідність блокування облікового запису клієнта; за наслідки операцій, здійснених з використанням облікового запису за таких обставин (а.с.44-67).

На виконання умов договору банк відкрив на ім`я ОСОБА_1 картковий рахунок НОМЕР_2 , по якому емітовано платіжну картку № НОМЕР_1 .

За даними програмного забезпечення АТ «Ощадбанк» позивачка з 25.04.2023 року використовувала додаток WebBanking «Ощад24/7», а з 28.04.2023 року почала користуватися новим мобільним додатком «Ощад24/7» (Flumo). Фінансовим номером телефону позивачка зазначила номер НОМЕР_16 , який використовується банком для ідентифікації клієнта, а також надання сервісів через Контакт-центр банку, в тому числі до нього підключена послуга СМС-інформування.

30.07.2023 року відбулась реєстрація в мобільному додатку банку за допомогою одноразового паролю, який був надісланий 30.07.2023 року о 17:01:57 на фінансовий номер позивачки НОМЕР_3 .

В подальшому з використанням реквізитів платіжної картки ОСОБА_1 № НОМЕР_15 та мобільного додатку Банку MOBILE BANKING, який було встановлено/перевстановлено 30.07.2023 року о 17:05 годині з використанням облікового запису, що був зареєстрований/створений 25.04.2023 року о 14:55 годині за фінансованим номером телефону позивачки, відбулись успішні фінансові операції з переказу коштів на картки, а саме:

-30.07.2023 року о 17:30:20 переказ коштів на картку № НОМЕР_4 , емітовану банком АТ «Конкорд» в сумі 9 500 грн.;

-30.07.2023 року о 17:30:36 переказ коштів на картку № НОМЕР_4 , емітовану банком АТ «Конкорд» в сумі 9 500 грн.;

-30.07.2023 року о 17:30:54 переказ коштів на картку № НОМЕР_4 , емітовану банком АТ «Конкорд» в сумі 20 000 грн.;

-30.07.2023 року о 17:31:12 переказ коштів на картку № НОМЕР_4 , емітовану банком АТ «Конкорд» в сумі 20 000 грн.;

-30.07.2023 року о 17:33:30 переказ коштів на картку № НОМЕР_4 , емітовану банком АТ «Конкорд» в сумі 5 500 грн.;

-31.07.2023 року о 00:01:21 переказ коштів на картку № НОМЕР_5 , емітовану банком АТ «Конкорд» в сумі 9 500 грн.;

-31.07.2023 року о 00:03:25 переказ коштів на картку № НОМЕР_5 , емітовану банком АТ «Конкорд» в сумі 300 грн.;

-31.07.2023 року о 00:47:07 переказ коштів на картку № НОМЕР_6 , емітовану банком АТ «Конкорд» в сумі 10 грн.;

-31.07.2023 року о 03:04:49 переказ коштів на картку № НОМЕР_7 , емітовану банком на ім`я Позивачки 31.07.2023 року, далі на карту іншого банку в сумі 10 000 грн.;

-31.07.2023 року о 03:05:08 переказ коштів на картку № НОМЕР_8 , емітовану банком на ім`я Позивачки 31.07.2023 року, далі на карту іншого банку в сумі 10 000 грн.;

-31.07.2023 року о 03:07:34 переказ коштів на картку № НОМЕР_9 , емітовану банком на ім`я Позивачки 31.07.2023 року, далі на карту іншого банку в сумі 10 000 грн.;

-31.07.2023 року о 03:08:31 переказ коштів на картку № НОМЕР_9 , емітовану банком на ім`я Позивачки 31.07.2023 року, далі на карту іншого банку в сумі 5 400 грн.

Вищезазначені транзакції підтверджуються випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 (а.с.68-70).

Такі операції було здійснено у мобільному додатку системи ДБО «Ощад24/7» та підтверджено біометричними даними (Face ID/Touch ID) або ж кодом доступу, який встановлюється на етапі авторизації в мобільному додатку. Без введення коду, який направляється на фінансовий номер позивачки, вхід до мобільного додатку та проведення операцій з перерахунку коштів є неможливими.

В судовому засіданні позивачка хоч і плуталася в поясненнях, однак зазначила, що вона заходила в додаток банку та вводила запитувані дані, оскільки мала намір отримати грошову допомогу на свою банківську картку.

Для реєстрації (перереєстрації) в системі ДБО «Ощад24/7» необхідно використання номеру телефону клієнта, прив`язаного до картки (фінансовий номер), отримання дзвінка від банку з кодом, чотири останні цифри картки та ПІН-код до неї. В подальшому клієнт встановлює відомий тільки йому логін та пароль до мобільного застосунку, а також створює код швидкого доступу та може налаштувати на мобільному пристрої ідентифікацію за допомогою відбитка пальця або обличчя) в такому випадку ідентифікація клієнта при наступних входах здійснюється без підтвердження за допомогою паролю чи коду з смс-повідомлення.

Зазначені вище операції з переказу грошових коштів проведені коректно, що можливо лише за наявності реквізитів банківської картки, смс-паролів, push-повідомлень, які направлялися на фінансовий номер телефону позивачки.

Згідно умов договору банк безумовно вважає будь-яку особу, яка використала біометрію як засіб ідентифікації клієнта для доступу до системи ДБО, клієнтом і не несе відповідальності за наслідки операцій в системі ДБО, оскільки вони здійснені з використанням облікового запису клієнта.

На звукозаписі, наданому стороною відповідача, який було досліджено в судовому засіданні, зафіксовано звернення ОСОБА_1 до оператора банку, якому вона повідомила про те, що з метою отримання грошової допомоги, оголошення про яку побачила в соціальній мережі Фейсбук, вона повідомила чотири останні цифри своєї банківської картки третім особам та здійснила інші необхідні дії, які ті їй вказали.

Такі обставини передували здійсненню платіжних операцій з переказу коштів та відкриттю цифрових кредитних карток на ім`я позивачки.

Згідно до ч.1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч.3 ст. 1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом.

За правилами встановленими ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Пунктами 4, 5 ч.20 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, однак негайно після того, як така інформація стала йому відома, клієнт зобов`язаний повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.

Отже клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, в разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати картки, розголошенню ПІН-кода або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжні операції. Клієнт також несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на картці даних, до моменту звернення клієнта в банк.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Судом встановлено, що позивачка сприяла розголошенню індивідуальної облікової інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, шляхом особистого повідомлення останніх чотирьох цифр банківської картки та іншої інформації третім особам, які за допомогою інформаційних технологій з її банківською карткою, отримали до неї доступ та здійснили перекази грошових коштів з її карткового рахунку та відкрили цифровий кредитний рахунок на її ім`я.

Оспорювані операції з переказу грошових коштів були здійснені в системі «Ощад24/7» з використанням реквізитів платіжної картки (останні чотири цифри банківської картки), верифіковані за допомогою унікального коду доступу 3D-Secure для одноразової операції в мережі Інтернет, який направлявся на фінансовий номер телефону ОСОБА_1 , та підтверджені кодом доступу, який встановлювався на етапі авторизації в мобільному додатку. Відкриття цифрових кредитних карток також здійснено в системі «Ощад24/7» і підтверджено кодом доступу.

Направлення смс-повідомлень з кодами доступу для верифікації операцій з банківською карткою та створення цифрових карток на ім`я позивачки в мережі Інтернет підтверджується випискою відправлених банком смс-повідомлень на фінансовий номер телефону позивачки (а.с.71).

Фінансовий номер телефону позивачки не змінювався, жодних звернень чи скарг щодо непрацездатності sim-картки від неї не надходило, до того ж вона зазначила цей номер у вступній частині позову при зверненні до суду.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б вказували на те, що саме з вини працівників банку або за їх сприяння було здійснене ініціювання операцій з переказу грошових коштів з рахунку позивачки, а тому відповідач не повинен нести відповідальність за такі операції.

Отже твердження позивачки про те, що вона жодних дій щодо переказу грошових коштів не вчиняла, дані своєї банківської карти та будь-яку іншу інформацію, яка стосується її банківського рахунку, третім особам не повідомляла є неправдивим, оскільки під час судового розгляду справи встановлено протилежне.

За таких обставин відмова АТ «Державний ощадний банк України» у здійсненні повернення грошових коштів в сумі 109 700 грн. на рахунок позивачки є правомірною та законною, оскільки банк не несе відповідальність за операції з картковим рахунком позивачки при розголошенні нею третім особам авторизаційних та ідентифікаційних даних картки, що в подальшому надало можливість третім особам ініціювати платіжні операції з переказу грошових коштів від імені позивачки.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області знаходиться кримінальне провадження № 0000810, розпочате на підставі заяви ОСОБА_1 01.08.2023 року за ч.3 ст. 190 КК України.

Під час досудового розслідування в ході проведення аналізу інформації про рух грошових коштів по банківській картці ОСОБА_1 № НОМЕР_1 було встановлено, що грошові кошти потерпілої були перераховані на банківські картки, емітовані в АТ «ПУМБ, а саме: на картку № НОМЕР_14 в сумі 69 500 грн., на картку № НОМЕР_13 в сумі 38 800 грн., на картку № НОМЕР_12 в сумі 4 000 грн.

На даний час досудове розслідування в рамках даного кримінального провадженні триває, проводяться всі необхідні слідчі дії з метою встановлення осіб, які вчинили зазначене кримінальне правопорушення.

Разом з тим, судом вже отримано інформацію про осіб, які заволоділи грошовими коштами позивачки, однак встановлення підстав такого заволодіння та відсутність змови з ОСОБА_1 виходить за межі позовних вимог.

Щодо посилання позивачки на постанову Верховного Суду від 16.08.2023 року у справі № 176/1445/22 суд зазначає, що правовий висновок в ній сформульовано за інших обставин справи, які не є подібними до обставин наданої справи.

Однак у зазначеній постанові наведені висновки, в яких ВС України погодився з постановою від 13.05.2015 року у справі № 6-71цс15, де визначено предмет дослідження та розподілено між сторонами тягар доказування. В даній категорії справ встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності таких обставин необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

В постановах від 01.02.2018 року у справі № 758/7327/14-ц, від 12.02.2018 року у справі № 592/2386/16-ц, від 20.06.2018 року у справі № 691/699/16, від 14.02.2018 року у справі № 127/234/15-ц Верховний Суд України підтримав зазначену позицію.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позивачка особисто сприяла розголошенню інформації, яка надала змогу від її імені ініціювати платіжні операції з її картковим рахунком.

Зазначене узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.06.2019 року у справі № 712/4463/16-ц, від 10.07.2019 року у справі № 522/22780/15-ц, від 17.06.2020 року у справі № 201/15185/16-ц.

В наданій справі встановлено, що банківські операції з переказу грошових коштів з банківського рахунку позивачки проведені коректно, з використанням всіх необхідних реквізитів платіжної картки та підтверджені одноразовими паролями (кодами) за кожною операцією, які направлялися на фінансовий номер телефону позичваки.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 та 2 статті 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достовірність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Частинами 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

З огляду на зазначене, кожен факт та обставини, що підлягають доказуванню під час розгляду цивільної справи, зокрема й щодо наявності перешкод у здійсненні користування майном, протиправної поведінки особи та її винуватості у завданні шкоди, має бути підтверджено повнотою зібраних доказів, а переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед судом, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

Оцінюючи в сукупності надані сторонами докази з точки зору їх належності, достовірності, допустимості і взаємозв`язку, суд дійшов до висновку про те, що вимоги позивачки про визнання неправомірними транзакцій, вчинених з 30.07.2023 року 17:30 години по 31.07.2023 року 03:08 години за її платіжною карткою № НОМЕР_1 та про визнання відмови АТ «Державний ощадний банк України» у поверненні перерахованих грошових коштів, неправомірними, про зобов?язання повернути грошові кошти в сумі 109 700 грн., не підлягають задоволенню, оскільки судом в даному випадку на підставі наданих доказів достовірно встановлено, що операції з переказу грошових коштів з рахунку позивачки відбулися внаслідок розповсюдження нею інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від її імені, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, а позивачка при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору, з неї на користь держави слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання дій неправомірними та зобов?язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 к.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_17 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», , адреса: вул. Госпітальна, 12-Г, м. Київ, 01001.

Повний текст судового рішення виготовлено 05.08.2024 року.

СУДДЯ: