Справа № 464/2970/24
пр.№ 2/464/1138/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2024 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Сабари Л.В.,

секретаря судового засідання Варениці Р.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, поданим представником ОСОБА_3 , до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення ним повноліття.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі. В подружжя є спільний син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який постійно проживає разом з нею. Зазначає, що ОСОБА_2 жодним чином не бере участі у вихованні та фінансовому забезпеченні сина. Зважаючи на те, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку, просить позов задовольнити.

14.05.2024 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача ОСОБА_5 , відповідно до якого зазначає, що відповідач не заперечує винувати обов`язок щодо утримання сина ОСОБА_4 , однак стягнення аліментів у розмірі 5 000 грн. буде надмірним тягарем для останнього, за відсутності фінансової можливості оплачувати зазначений розмір. Так, у ОСОБА_2 на утриманні є матір, яка є особою пенсійного віку, та ще двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання яких на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області з нього стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку. Крім того, у відповідача немає нерухомого майна, а також постійної роботи, відтак стабільного доходу. Враховуючи наведене, вважає, що позивачем не доведено необхідності призначення аліментів у розмірі 5 000 грн., так само як і можливості стягнення зазначеного розміру з ОСОБА_2 , у зв`язку із чим просить задовольнити позовні вимоги частково та стягувати аліменти у розмірі 1 500 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2024 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 26.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила здійснювати розгляд справи за її відсутності.

Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з`явились, від останньої через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про розгляд справи без участі сторони відповідача, доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, підтримують.

Враховуючи неявку сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

З`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

При цьому, статтею 180 СК України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів, як це визначено, має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

В силу ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При дослідженні доказів, судом встановлено.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 11.11.2022 вбачається, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Львів, відомості про батьків: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 (а. с. 5).

Місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями витягів з реєстру Львівської територіальної громади від 06.03.2024 (а. с. 6,7).

Згідно з копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 25.03.2010 та серії НОМЕР_3 від 03.07.2012, ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 28).

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 10.03.2016 позов ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено, присуджено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу (заробітку), але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідно її віку, починаючи з 15.02.2016, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття (а. с. 29).

За наведених обставин, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає та перебуває на утриманні матері ОСОБА_1 .

Утримання дитини є обов`язком батьків, а не правом. Зважаючи на звернення до суду позивача із даним позовом, право на що гарантоване Конституцією України, вбачається спір між батьками щодо розміру аліментів, необхідних на утримання дитини.

З вказаного слідує, що позовна вимога про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина є підставною.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує наступне.

Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, визначаючи розмір аліментів, суд враховує те, що відповідач є особою здоровою, працездатною, оскільки доказів, які б свідчили про те, що останній за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов`язків із утримання дитини суду не надано, водночас, зважаючи на наявність у відповідача інших двох неповнолітніх дітей, на утримання яких стягуються аліменти за рішенням суду, та те, що обов`язок утримувати дитину в рівній мірі покладається на обох батьків, а позивачем не надано жодних доказів, які б вказували на необхідність і можливість стягнення аліментів з відповідача саме у визначеному нею розмірі, а також не доведено розміру місячного доходу відповідача, та приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 2 000,00 грн., що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, у зв`язку із чим позов підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 24 квітня 2024 року.

Крім цього, згідно з ч. 1 ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Згідно з ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує те, що позивач при зверненні до суду з позовом звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

На підставі ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 141, 166, 181, 182, 184, 191 СК України, керуючись ст. ст. 2, 13, 89, 247, 259, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 354, 355, 430 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 24 квітня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Рішення суду в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 09 серпня 2024 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч. 5 ст. 268 ЦПК України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Головуюча Сабара Л.В.