Справа № 946/6256/24
Провадження № 2-з/946/44/24
УХВАЛА

07 серпня 2024 року

суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Пащенко Т.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу.

Разом із позовною заявою позивачка звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: 0:01:020:0391.

Дослідивши матеріали справи, заяву про забезпечення позову, суд вважає, що подану заяву позивачки про забезпечення позову необхідно повернути заявниці, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини 1 ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Позивачкою у позовні заяві та заяві про забезпечення позову вказується, що власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , земельна ділянка № НОМЕР_1 , кадастровий номер земельної ділянки: 0:01:020:0391, зареєстрований ОСОБА_3 , померлий у серпні 2022 року. Спадкоємцем померлого ОСОБА_3 є його син ОСОБА_4 , який залучений до участі у цій справі у якості відповідача. Водночас, станом на час звернення до суду, у позивачка відсутня інформація про коло спадкоємців після смерті ОСОБА_3 .

Таким чином, позивачкою в порушення ч.1 ст.150, п.7 ч.1 ст.151 ЦПК України не надано суду доказів належності майна, а саме, земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , земельна ділянка № НОМЕР_1 , кадастровий номер земельної ділянки: 0:01:020:0391, відповідачу по справі ОСОБА_2 на даний час. Також, не надано доказів, що вказане майно підлягає передачі або сплаті відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Враховуючи викладене, є підстави вважати, що забезпеченням позову накладенням арешту на вказане майно за відсутності даних доказів можуть бути порушені права інших осіб, які не є стороною по справі.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходу забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В розумінні вимог п.7 ч.1 ст.151 ЦПК України щодо того, що відповідна заява повинна містити і інші відомості, потрібні для забезпечення позову, та з врахуванням приписів п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», зокрема, щодо пересвідчення судом відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, вважаю, що заявник, зазначаючи про необхідність накладення арешту на майно, що належить відповідачу, не зазначає ціну майна, на яке просить накласти арешт, зокрема ринкову, що унеможливлює встановити відповідність та співмірність можливих застосованих обмежень відповідних прав відповідача на вказане майно.

Також, в порушення вимог п.6 ч.1 ст.151 ЦПК України, відсутні пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Частиною першою ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Виходячи з вищенаведеного та враховуючи невідповідність заяви вимогам, встановленим ст.151 ЦПК України, суд вважає за необхідне, заяву представника позивачки про забезпечення позову у справі - повернути заявниці.

Керуючись ст.ст.151,153,260,353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу - повернути заявниці.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.П.Пащенко