Житомирський апеляційний суд
Справа №285/7077/23 Головуючий у 1-й інст. Літвин О. О.
Категорія 96 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Микитюк О.Ю., Трояновської Г.С.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу № 285/7077/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Ярунська сільська рада Звягельського району Житомирської області, про становлення юридичного факту,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Кобриної Ніни Володимирівнина рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 квітня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Літвин О.О. у місті Звягелі,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт її постійного проживання з бабою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.

Заяву мотивувала тим, що вона разом із бабою по лінію матері проживали у АДРЕСА_1 , починаючи з 2002 року, хоча вона була зареєстрована за іншою адресою у АДРЕСА_2 .

Вважає, що вона фактично прийняла спадщину після смерті баби у 2004 році, однак при зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину отримала відмову у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини. Оскільки у встановлений шестимісячний термін із заявою про прийняття спадщини не звернулася, а за місцем проживання баби зареєстрована не була, виникла необхідність у зверненні до суду для реалізації свого права на спадкування за законом спадкового майна.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 квітня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі, представник заявника адвокат Кобрина Н.В. просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та не вмотивованим, відсутні будь-які посилання на норми права, що дали підстави для ігнорування доказів без визнання їх не належними, чи не допустимими. Відсутні посилання на судову практику (постанови ВС чи рішення ЄСПЛ), котра б обґрунтовувала недостатність доказів у подібних категоріях справ та надавала б вичерпний перелік необхідних у подібних правовідносинах.

Також, судом було взято до уваги ряд доказів долучених до матеріалів справи. Зокрема, факт спільного проживання не заперечувався сільською радою, спільні фото, покази свідків, поховання за власний рахунок і відсутність інших спадкоємців на протязі більш ніж 20-ти років. У той же час, суд необґрунтовано відмовив у задоволенні поданої заяви.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги та дала пояснення, які відповідають її змісту. Просила її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення її заяви.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням частини 2 статті 372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_3 не надала належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Як убачається із матеріалів, ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Тернівка Звягельського (Новоград-Волинського) району Житомирської області у віці 76 років померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 (а.с. 11).

ОСОБА_1 є онукою померлої ОСОБА_2 , що підтверджено копіями свідоцтв про народження, про шлюб та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану (а.с. 7-10).

Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 січня 2019 року № 23, приватним нотаріусом Новоград-Волинського районного нотаріального округу Житомирської області Люлевичем А.І. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби ОСОБА_2 у зв`язку із тим, що заявник після смерті баби у встановлений законом шестимісячний термін не зверталась, на день смерті спадкодавиці постійно з нею не проживала. Факт прийняття ОСОБА_1 спадщини відсутній (а.с. 13).

Відповідно до повідомлення Звягельської державної нотаріальної контори Житомирської області від 21 лютого 2024 року № 369/01-16, згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 75915698 від 21 лютого 2024 року заповіти від імені ОСОБА_2 не посвідчувались (а.с. 32).

Як видно із довідки від 03 листопада 2023 року № 251, виданої старостою Орепівського старостинського округу № 1 Яруньської сільської ради Звягельського району Житомирської області на день смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , одна. На момент смерті та на протязі 6-ти місяців після смерті разом з нею ніхто не був зареєстрований (а.с. 14).

У довідці від 08 листопада 2023 року № 531, виданої старостою Яруньської сільської ради Колодянського старостинського округу № 2 вказано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дійсно проживала разом з бабою без реєстрації і до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, користувалися спільним майном, про що свідчать свідки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає і зареєстрований в АДРЕСА_3 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає і зареєстрована в АДРЕСА_4 (а.с. 15).

Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини 5 статті 12 ЦПК України, на суд покладається обов`язок щодо сприяння всебічному і повному з`ясуванню обставин справи шляхом роз`яснення особам, які беруть участь у справі, їх прав та обов`язків, попередження про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяння здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на розгляд своєї справи у суді, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд.

На підставі статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої та другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Правовідносини щодо спадкування регулюються Цивільним кодексом України, зокрема Книгою шостою. Спадкове право.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України).

Згідно частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Якщо проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, мають враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Такий правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду: від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17; від 18 листопада 2020 року в справі № 523/19010/15-ц; від 02 квітня 2021 року в справі № 191/1808/19; від 28 квітня 2021 року в справі № 204/2707/19; від 07 червня 2022 року в справі № 175/4514/20.

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).

За змістом частин 1-3 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З матеріалів справи убачається, що зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 (а.с.6 зворот)), що є відмінним від останнього зареєстрованого місця проживання померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ).

У заяві, поданій до суду, зазначено, що з 2002 року ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Також заявником долучено довідку від 08 листопада 2023 року № 531, видану старостою Яруньської сільської ради Колодянського старостинського округу № 2, де вказано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дійсно проживала разом з бабою без реєстрації і до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , у АДРЕСА_1 . Довідка посвідчена свідками.

Останні у суді першої інстанції не були допитані, клопотання про їх виклик матеріали справи не містять.

Інших належних та допустимих доказів, які підтверджують факт спільного проживання ОСОБА_1 із бабою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не надано і судом не встановлено.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на наступне.

У своїх поясненнях в апеляційному суді заявник ОСОБА_1 зазначила про те, що нею подана ця заява у зв`язку із тим, що її мати ОСОБА_6 , яка також проживає з нею у АДРЕСА_1 ,є людиною похилого віку, хворіє, відмовляється від спадщини, яка залишилася після смерті баби, на її користь. Проте, будь-яких відомостей про таку відмову матеріали справи не містять.

Таким чином, ОСОБА_6 згідно приписів статті 1261 ЦК України у першу чергу має право на спадкування за законом, так є донькою померлої ОСОБА_2 . Тому, фактично задоволення заяви ОСОБА_1 не може бути правовою підставою для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 при житті ОСОБА_6 .

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив надані сторонами докази, із дотриманням норм процесуального права, правильно застосував норми матеріального права і ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Відтак, у відповідності до положень статті 375 ЦПК України, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду без змін.

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат та відсутні підстави для розподілу судових витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кобриної Ніни Володимирівни залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 квітня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 02 серпня 2024 року.