ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6518/24 Справа № 172/1779/23 Суддя у 1-й інстанції - Битяк І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача:Новікової Г.В.

суддів:Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2023 року у цивільній справі №172/1779/23 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» звернулось до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувало тим, що 25 січня 2018 року між ними та ОСОБА_1 укладено договір про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК». Зазначений договір овердрафту є договором про приєднання відповідно до ст. 634 ЦК України. Відповідно до цього договору відповідачу відкритий картковий рахунок, випущена і видана платіжна картка ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК».

Однак, ОСОБА_1 свої зобов`язання перед позивачем не виконує, тому станом на 05.04.2023 року по рахунку виник несанкціонований овердрафт (48%) у розмірі 54233,36 грн., який відповідачем не погашений і не сплачений.

Враховуючи зазначене просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором від 25.01.2018 року у розмірі 54 233,36 грн. з яких 33 369,92 грн. - заборгованість по кредиту (прострочена), заборгованість по процентах (прострочена) - 20 863,44 грн., а також понесені у справі судові витрати

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2023 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 07 грудня 2023 року, позовні вимоги АТ АБ «УКРГАЗБАНК» задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за заявою-договором № 2018/І_С/189-000021 від 25.01.2018 року в сумі 33 369,92 грн. - заборгованість за кредитом (прострочена), а також судовий збір у розмірі 2 684 грн.

В апеляційній скарзі АТ АБ «УКРГАЗБАНК» просить скасувати рішення суду першої інстанції у відмовленій частині вимог за процентами та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог; витрати за сплати судового збору стягнути з відповідача. В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зокрема наголошує, що підписавши 25.01.2018 року заяву-договір ОСОБА_1 погодилась з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, які разом складають договір про надання банківських послуг. На підставі анкети-заяви відповідачу, відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку. Згідно тарифів, які є складовою частиною договору від 25.01.2018 року сторони погодили розмір процентів за користування несанкціонованим овердрафтом у розмірі 48 %. Станом на 27.10.2021 року по рахунку відповідача в наслідок використання ним грошових коштів на картковому рахунку у розмірі, який перевищував розмір його власних коштів на рахунку, виник несанкціонований овердрафт у розмірі 33 369,92 грн. Тому відповідно до ст. 526, 1048,1049,1069 ЦК України, а також тарифів які є складовою частиною договору, відповідач зобов`язаний повернути банку заборгованість та сплатити проценти за користування грошовими коштами, які станом на 05.04.2023 року складають 20 863,44 грн.

Представником ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інтонації без змін, як законне та обґрунтоване. Зокрема зазначав, що відповідачка, підписуючи договір, наголошувала на тому, що отримання карти необхідно їй для зарахування заробітної плати і ніяких домовленостей щодо відкриття кредитної лінії чи надання на відсотковій основі кредитних коштів сторонами не погоджувалось. З приводу перерахування банком на її картку коштів у розмірі 33 410 грн. зазначає, що за її зверненням позивач повідомив про помилковість даної операції у листі від 24.11.2021 року, який наявний в матеріалах справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 54 233,36 грн., тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначена до розгляду в період дії зазначеної статті в попередній редакції, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом, то відповідно до статті 367 ЦПК України законність рішення в іншій частині колегією суддів не перевіряється.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в розмірі 33 369,92 грн. підлягають поверненню банку. Однак банк не надав доказів того, що сторонами погоджено розмір відсоткової ставки.

Із такими висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині щодо відсотків за користування коштами можливо погодитись з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 25.01.2018 року ОСОБА_1 підписала заяву-договір № 2018/І_С/189-000021 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК». На виконання цієї заяви-договору ОСОБА_1 відкритий картковий рахунок № НОМЕР_1 , субрахунок № НОМЕР_2 та видана платіжна картка № НОМЕР_3 .

У розділі 1 заяви-договору від 25.01.2018 року у рядах «Джерело надходження коштів на рахунок» та «Джерело походження власних коштів» вказане значення - «заробітна плата», а у рядку «Сума середньомісячного сукупного доходу» - значення «менше 5 тис. грн.».

Також до позовної заяви банком додано копії Правил відкриття та обслуговування поточних рахунків фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТ АТ «УКРГАЗБАНК» і Тарифів обслуговування клієнтів ПАТ АТ «УКРГАЗБАНК», що не містять підписів сторін.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, ОСОБА_1 має заборгованість перед кредитором станом на 05.04.2023 року у розмірі 54 233,36 грн., яка складається із: 33 369,92 грн. - заборгованість за кредитом (прострочена), 20 863,44 грн. - заборгованість за процентами (прострочена), а також виписку по картковому рахунку на ім`я відповідача із зазначененням аналогічних сум.

З письмової відповіді ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», наданої на запит відповідачки 24.11.2021 року, вбачається, що 25.10.2021 року близько 20:15 год. в банку відбувся технічний збій, внаслідок чого по картковому рахунку № НОМЕР_2 доступний залишок було тимчасово помилково збільшено на суму 33410,00 грн. у зазначений часовий діапазон при фактичному доступному залишку по картковому рахунку в сумі 8085,27 грн. відповідачкою здійснено 8 видаткових операцій на загальну суму 41455,19 грн., а саме: три операції з переказу коштів на сайтах фінансових компаній на суму 36655,19 грн.; п`ять операцій з видачі готівки в банкоматі на загальну суму 4800,00 грн. Після відновлення банком коректного доступного залишку по картковому рахунку відповідачки відповідний залишок склав -33369,92 грн. (8085,27-41455,19).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює банк.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

При зверненні до суду позивач наголошував, що за укладеним із відповідачем кредитним договором він повинен сплатити погоджені сторонами проценти у розмірі 48 % за несанкціоноване користування овердрафтом.

Однак як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 підписала заяву-договір на відкриття карткового рахунку для отримання заробітної плати та отримала платіжну картку. 25.10.2021 року в результаті технологічного збою у банку, на рахунок відповідачки, де також були і її власні кошти, була зарахована сума коштів 33410,00 грн. Відповідачка витратила грошові кошти в сумі 33369,92 грн. на власний розсуд, в результаті чого й утворилася зазначена заборгованість за її рахунком. Вказаний факт підтверджується також і згодою відповідачки на добровільне погашення цієї суми, про що зазначено у відзиві на позовну заяву.

Враховуючи наведене, не вбачається підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за процентами, нарахованими позивачем на вказану заборгованість, оскільки між сторонами будь-якого кредитного договору чи договору про відкриття кредитної лінії із значенням суттєвих їх умов, зокрема, сплати процентів за користування кредитними коштами, укладено не було.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року №1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону №1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти, та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви, про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки, Умови та правила надання банківських послуг, це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує, як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Такі висновки відповідають правовим висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17-ц.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що відповідачем 25.01.2018 року було підписано договір приєднання до правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, якою засвідчено, що вона ознайомлена з умовами і правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті банку, достовірно не підтверджують вказаних обставин, а тому є не обґрунтованими.

Оскільки без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у договорі від 25.01.2018 домовленості сторін про сплату відсотків за користування коштами, надані банком Тарифи та Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного кредитного договору.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим банком в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи та Умови у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 651 ЦК зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вбачається, що заява-договір від 25.01.2018 року містить лише анкетні дані відповідача, при цьому в ній взагалі відсутні дані про розмір відсоткової ставки та порядок її нарахування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві-договорі домовленості сторін про сплату відсотків за користування коштами, надані банком Тарифи разом із Умовами не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому суд апеляційної інстанції з огляду на вимоги апеляційної скарги не переглядає судове рішення у частині задоволених позовних вимог щодо стягнення поточної заборгованості у розмірі 33 369,92 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням встановлених фактичних обставин, дійшов обґрунтованого висновку про те, що є підстави відмови у задоволенні позивних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 20 863,44 грн., оскільки останні не були погоджені у встановленому законом порядку сторонами.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджено обставини справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 54 233,36 грн. що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» залишити без задоволення.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: