Справа № 502/1726/24
У Х В А Л А

"02" серпня 2024 р.

Кілійський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Березнікова О.В.,

за участю секретаря судового засідання Нанєвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кілійського районного суду Одеської області заяву ОСОБА_1 , представника заявника адвоката Ткачук Т.А., про забезпечення позову, поданого до подачі позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася із заявою про забезпечення позову до подачі такого, подану її представником адвокатом Ткачук Т.А., у якому просить накладення арешт з оголошенням в розшук, в тому числі за допомогою інформаційної підсистеми «Гарпун» інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», та проведенням у встановленому законом випадку затримання автомобіля марки : Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, ідентифікаційний номер кузова: НОМЕР_2 , який перебуває у розпорядженні ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ). Також передати вказаний автомобіль на зберігання ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування поданої заяви представник заявника вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в зоні бойових дій загинув син позивачів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить зокрема й вказаний спірний автомобіль. У встановлений законом шестимісячний строк із заявами про прийняття спадщини до Ренійської державної нотаріальної контори Одеської області звернулися ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (батьки спадкодавця), а також ОСОБА_2 (дружина спадкодавця) та ОСОБА_5 (син спадкодавця).

На необхідність застосування заходів забезпечення позову вказують, що спадкодавець придбав спірний транспортний засіб до укладення шлюбу з ОСОБА_2 , і для батьків є цінною річчю, якою за життя користувався їх син, тому позивачі намагалися поділити спадкове майно, запропонувавши відповідачу ОСОБА_2 компенсувати 1/2 частки вартості транспортного засобу, однак відповідач проігнорувала вказану пропозицію. У зв`язку з тим, що відповідач не повідомляє позивачам місце знаходження автомобілю, право власності на спадкове майно не оформляє, та ігнорує пропозиції в добровільному порядку поділити спадкове майно, позивачі вимушені звернутися до суду.

Відповідно до частини 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову та долучені до неї матеріали, суд не знаходить підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

З письмових матеріалів справи встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 .

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками померлого, що пітверджується свідоцтвом про народження останнього серії НОМЕР_5 .

Також у заяві заявниця зазначає, що померлий також має дружину ОСОБА_2 та їх спільного сина ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входить автомобіль марки: Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, ідентифікаційний номер кузова: НОМЕР_2 , зареєстрований за померлим відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Отже, як встановлено з наявних у справі матеріалів, батьки спадкодавця ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , а також дружина та син спадкодавця ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , та як вказують, спадщину прийняли у зв`язку зі зверненням з відповідними заявами до нотаріальної контори.

Водночас, як зазначають, між спадкоємцями виник спір щодо спадкування майна, а саме вказаного автомобіля марки: Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, ідентифікаційний номер кузова: НОМЕР_2 , належного спадкодавцю.

Відтак, враховуючи вказаний спір щодо спадкового майна, заявник вважає, що існують підстави для накладення арешту з оголошенням в розшук вказаного автомобіля, яким наразі користується дружина спадкодавця, та передачі його ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статтей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

11.07.2018 року Верховний суд України, розглядаючи справу № 509/5216/13-ц, зазначив, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Порядок забезпечення позову врегульовано положеннями глави 10 розділу І ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому заходи до забезпечення позову застосовуються судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Важливою обставиною під час вжиття заходів забезпечення позову є пов`язаність відповідних дій відповідача та шкідливих результатів від їх вчинення з відповідним предметом позову та правами, з метою захисту яких такий позов подано.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Поряд з цим, за приписами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заявник у поданій заяві просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту з оголошенням в розшук вищевказаного автомобіля, яким наразі користується дружина спадкодавця, та передачі його ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

У даному випадку встановлено, що між спадкоємцями виник спір щодо спадкового майна, а саме вказаного спірного автомобіля.

Проте наявність цього спору саме по собі не може слугувати та бути підставою для застосування заходів забезпечення позову, про яке просить заявник, позаяк і батьки, і дружина з сином, враховуючи прийняття ними спадщини, мають рівні права на спадкове майно, яке залишилося після смерті спадкодавця, оскільки частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ст. 1267 ЦК).

У заяві про забезпечення позову не вказано, яким чином невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, або позбавить позивача можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд зауважує, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Наявність постанов за порушення правил дорожнього руху, які надходять на адресу реєстрації спадкодавця, про які йде мова у заяві про забезпечення позову, не є підставою для застосування заходів забезпечення позову і не підтверджує наявність підстав, передбачених ч.2 ст. 149 ЦПК України. Зазначене є особистою відповідальністю правопорушника.

Відповідно до ч. 7 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про відмову у забезпеченні позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, ч. 6 ст. 259 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , представника заявника адвоката Ткачук Т.А., про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів, з дня її проголошення (підписання суддею) чи вручення.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч.2 ст.. 261 ЦПК України, а саме з моменту її підписання суддею.

Повне судове рішення складено 05.08.2024.

Суддя О.В. Березніков