Справа № 199/2878/24
(2/199/1868/24)
29 липня 2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.
за участю секретаря Попружко Д.О.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -
ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 10.12.2021 року ОСОБА_3 отримав у борг від ОСОБА_2 кошти готівкою у сумі 492000,00 гривень, із зобов`язанням повернути кошти до 10.12.2024 року.
Зобов`язання відповідачем виконані не були, сума заборгованості за два роки та три місяці складає 367200,00 грн., станом на сьогоднішній день грошові кошти позивачу не повернуті.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 367200 гривень 00 копійок, а також суму нарахованих відсотків за невиконання зобов`язання у розмірі 205891 гривень 48 копійок.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адвокат Портянко Г.А. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавав, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином через офіційний веб-сайт судової влади України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 10.12.2021 року ОСОБА_3 отримав у борг від ОСОБА_2 кошти готівкою у сумі 492000,00 гривень, за умови повернення суми боргу до 10.12.2024 року, що підтверджується власноруч складеною ОСОБА_3 розпискою (а.с.26).
Зобов`язання відповідачем виконані не були, сума заборгованості за два роки та три місяці складає 367200,00 грн., станом на сьогоднішній день грошові кошти позивачу не повернуті.
Стороною позивача здійснено розрахунок суми боргу та нарахування відсотків за користування позикою за період із 11.12.2021 року по 08.04.2024 року у сумі 573091,48 гривень (а.с.4).
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).
Зобов`язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч.2 ст.598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.
За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК).
Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Положеннями ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Відповідачем не спростовано невиконання грошового зобов`язання у визначені сторонами строки та у повному розмірі.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що до теперішнього часу відповідач зобов`язання не виконав та від повернення коштів ухиляється, тому суд вважає за доцільне позов задовольнити та стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму заборгованості у розмірі 367200 гривень 00 копійок, суму нарахованих відсотків у розмірі 205891 гривень 48 копійок, а всього 573091 (п`ятсот сімдесят три тисячі дев`яносто одну) гривню 48 копійок.
Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а отже з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 5731,00 грн..
Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 80, 81, 82, 89, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265, 280, 281 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 598, 599, 625, 1047, 1049 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, - задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , суму заборгованості у розмірі 367200 гривень 00 копійок, суму нарахованих відсотків у розмірі 205891 гривень 48 копійок, а всього 573091 (п`ятсот сімдесят три тисячі дев`яносто одну) гривню 48 копійок.
Стягнути із ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , витрати по сплаті судового збору у розмірі 5731 (п`ять тисяч сімсот тридцять одна) гривню 00 копійок.
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Повний текст буде виготовлений 08.08.2024 року.
Суддя Л.Г.Якименко