РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2024 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Рядчої Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Дембіцької Е.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,

встановив:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що позивач надає послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 10.11.2020 року між позивачем та відповідачем укладено договір реструктуризації заборгованості за спожиту теплову енергію на суму 11110,95 грн., що утворилась станом на 01.11.2020 року Відповідно до умов договору відповідач повинен починаючи з 01.11.2020 року до 01.11.2022 року сплачувати заборгованість в сумі 462,95 грн. щомісячно та поточні платежі. Відповідачем не виконувались належним чином умови договору, тому позивачем 18.10.2021 року було направлено повідомлення про розірвання договору реструктуризації. Станом на жовтень 2021 року у відповідача існує заборгованість в розмірі 17041,89 грн.. Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також судовий збір у сумі 2270 грн. 00 коп.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.12.2021 року призначено провадження у справі в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач подав до суду відзив, в якому вказав, що договір реструктуризації він не підписував. Крім цього вказав, що з сумою боргу в розмірі 17041,89 грн. він не згоден, так як вона є занадто великою і не відповідає вимогам ст.257 ЦК України, а саме строку позовної давності в три роки. Відповідач просив при вирішенні спору застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в сумі 8180,68 грн. яка перевищує строк позовної давності. Зазначає, що послуги АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» належним чином відповідачу не надавали.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання теплової енергії, які надавалися АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» в квартирі АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання по оплаті послуг за постачання теплової енергії не виконує, у зв`язку з чим відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на жовтень 2021 року виникла заборгованість у загальному розмірі 17041,89 грн.

10.11.2020. року між сторонами було укладено договір №06-1-19/229 про реструктуризації заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за вказаною адресою. Згідно умов такого договору відповідач зобов`язався сплачувати заборгованість за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання, що утворилась станом на 01.11.2020 року в сумі 11110,95 грн. на 24 місяці з 01.11.2020 року до 01.11.2022 року по 462,95 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань відповідачем договір реструктуризації з відповідачем розірвано про що повідомлено ОСОБА_1 шляхом направлення повідомлення про розірвання договору від 18.10.2021 року.

Судовим розглядом встановлено, що відповідач, як боржник, своїх зобов`язань за вказаним договором також не виконав, означену заборгованість у її повному обсязі не погасив.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають з дій осіб, які передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, які не передбачені цими актами, але по аналогії породжують цивільні права і обов`язки.

Положеннями ч. 1 ст.509ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У даному випадку цивільні права та обов`язки сторін виникли з відносин по фактичній поставці послуг з постачання теплової енергії. А саме АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» надає відповідачу відповідні послуги з теплопостачання, і щомісячно виставляє платіжні документи (квитанції, рахунки) для оплати вказаних послуг, а відповідач, в свою чергу, зобов`язаний сплачувати вартість таких одержаних послуг відповідно до виставлених позивачем рахунків, що фактично свідчить про виникнення між сторонами договірних цивільно-правових відносин із приводу надання послуг з теплопостачання.

За змістом статті 322ЦК України власники зобов`язані оплачувати комунальні послуги.

Також, згідно зі статтею 20Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.19Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до ст. 25 вищезазначеного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги за кожен розрахунковий період окремо, якщо вони фактично отримували такі послуги.

Згідно ст.525ЦК України одностороння відмова від зобов`язання недопустима.

Суд не може взяти до уваги посилання сторони відповідача на його скрутне матеріальне становище, як на підставу не виконання своїх зобов`язань перед позивачем. Оскільки відсутність у боржника грошових коштів не є підставою для припинення самого договірного зобов`язання.

Що стосується посилань відповідача, що він не отримував послуги з централізованого опалення, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Будинок в якому розташована квартира відповідача оснащений єдиною централізованою системою опалення з приладом комерційного обліку теплової енергії, а отже відповідач є споживачем послуг з надання централізованого опалення та користується наданими позивачем послугами з теплопостачання, у зв`язку з чим сторони перебувають у зобов`язальних відносинах та у них виникають відповідні цивільні права та обов`язки. Доказів зворотного матеріали справи не містять. Надані позивачем письмові докази не спростовують факту надання позивачем послуг з теплопостачання.

Вирішуючи по суті заявлені позовні вимоги, суд приходить до висновку, що в ході розгляду справи знайшли своє повне підтвердження належними, допустимим, достатніми та достовірними доказами зазначені позивачем в його позові фактичні обставини спірних правовідносин сторін та заявлені позивачем в обґрунтування свого позову підстави, як то існування між сторонами зобов`язальних правовідносин з надання позивачем (виконавець комунальної послуги) та отримання і оплати відповідачем (індивідуальним споживачем) за адресою квартири, де зареєстроване місце проживання відповідача, житлово-комунальних послуг з теплопостачання, виконання позивачем свого обов`язку з надання вказаних послуг, а також невиконання відповідачем належним чином свого обов`язку з оплати таких послуг, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості за вказаний період часу.

Щодо доводів відповідача про застосування строку позовної давності, суд виходить із наступного.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1ст. 261 ЦК України), а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Суд вказує, що позовна давність за вимогами про стягнення заборгованості з оплати ЖКП переривається у разі часткового погашення боржником відповідної заборгованості (постанова Верховного Суду від 22 січня 2019 року по справі №437/2726/13-ц).

З наданого до суду розрахунку заборгованості ОСОБА_1 вбачається, що строк позовної давності переривався, оскільки відповідач вносив оплату за надані послуги, а саме 05.2015 року в сумі 150 грн., 11.2015 року в сумі 100 грн. 03.2016 року в сумі 500 грн., 07.2016 року в сумі 300 грн., 10.2016 року в сумі 500 грн., 10.2017 року в сумі 3166,70 грн., 08.2018 року в сумі 200 грн., 12.2018 року в сумі 295 грн., 05.2019 року в сумі 495 грн., 09.2019 року в сумі 495 грн.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач отримує послуги з централізованого опалення, з відмовою від отримання послуг до позивача не звертався, при цьому зобов`язання належним чином не виконує, а тому з відповідача підлягає стягнення заборгованість за оплату користування тепловою енергією в розмірі. 17041 грн. 89 коп.

Керуючись ст.ст. 209,526 ЦК України, Законами України «Про житлово-комунальні послуги», ст.19 Закону України «Про теплопостачання», ст.ст.12,13,19,81,133,141,259,263-265,280-284,354 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

Позов Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» заборгованість за спожиту теплову енергію за період з лютого 2015 року по жовтень 2021 року в сумі 17041 (сімнадцять тисяч сорок одна ) грн. 89 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя Т.І.Рядча

Позивач: Акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль» (місце знаходження: м.Херсон, вул.Бериславське шосе,1 код ЄДР 00131771).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ).