ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2624/24 Справа № 235/375/23 Суддя у 1-й інстанції - Хмельова С. М. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Бондар Я.М., Корчистої О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 235/375/23 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`яи, з апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 грудня 2023 року, ухвалене у складі судді Хмельової С.М., -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що з 20 жовтня 2008 року по 17 лютого 2022 року він перебував у трудових відносинах з ПрАТ «ШУ «Покровське». У результаті тривалої роботи в умовах шкідливих факторів позивачу встановлено професійне захворювання - пневмоконіоз (р/q,2/2, р/i), ускладнений хронічним бронхітом II ст., фаза затихаючого загострення, ЛН I-II ст. (перша-друга). Хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами. Висновком МСЕК від 03 жовтня 2022 йому було встановлено безстроково 65% втрати професійної працездатності, із них: 40% за захворюванням - профрадикулопатією та 25% за захворюванням - пневмоконіоз та рекомендовано медикаментозне, санаторно-курортне лікування.

Внаслідок професійного захворювання позивачу була заподіяна моральна шкода. Наслідки зазначених захворювань викликають у нього фізичні і духовні страждання через незворотність втрати працездатності, неможливості продовження професійної роботи, необхідності вжиття реабілітаційних заходів та проходження лікування для підтримання здоров`я, неможливості вести повноцінний спосіб життя, що впливає на його звичайний життєвий уклад, призводить до психологічного дискомфорту і вимагає додаткових зусиль для організації життя.

Позивача переслідує задуха при помірному фізичному навантаженні, кашель, переважно сухий, втомленість. У нього загальна слабкість, головокружіння, а також дратівливість, різні зміни настрою. Через погіршення стану здоров`я позивач вимушений був звільнитися з шахти за власним бажанням, щоб свідомо не допускати погіршення самопочуття. За умови належного стану здоров`я, він б і далі б працював у шахті, але робота у підземних умовах праці дуже негативно сказалася на його здоров`ї. У зв`язку з тим, що в нього погане здоров`я через професійне захворіння, то він не має можливості працювати. Це поставило його у незручне становище, оскільки він не може матеріально забезпечувати свою родину на тому ж рівні, коли працював. Його заробітна плата була основним засобом для існування родини. Це завдає йому багато неприємних відчуттів. До того ж в даний час практично всі кошти його родини спрямовані на відновлення його здоров`я.

З урахуванням свого фізичного та душевного стану позивач відчуває себе втраченою для суспільства та родини людиною. Тривале лікування позначилося не тільки на його здоров`ї, а також на його загальному стані. Він знаходиться в пригніченому стані через те, що можливості повного відновлення здоров`я немає. Відносини в його родині погіршилися, він став інвалідом, позбавлений можливості повноцінно виконувати свої сімейні обов`язки по дому, усі турботи по житлу лягли на дружину, яка повинна здійснювати догляд за позивачем.

Усі ці фактори викликають в позивача негативні емоції й переживання. У зв`язку з професійним захворюванням було порушено його нормальні життєві умови життя та йому доводиться докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у зв`язку з професійним захворюванням у розмірі 300 000 грн.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 грудня 2023 року позовні вимоги задоволено частково стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», на користь ОСОБА_1 , у якості відшкодування моральної шкоди 130 000 грн., без утриманням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду скасувати ухваливши рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст.19 Конституції України, ст.ст.14, 18, 162 ПК України безпідставно прийняв рішення про стягнення з відповідача на користь позивача суми моральної шкоди без утримання податку з доходів фізичних осіб із зазначеній суми, що є грубим порушення конституційного принципу законності.

Також вказує, що положеннями Закону України від 16 січня 2020 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адмініструванняподатків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» (далі Закон №466) внесені зміни до п.п.164.2.14 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23.05.2020 року).

Зокрема, чинним податковим законодавством передбачено, що у разі, якщо сума моральної шкоди, яка визначена рішенням суду, перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, сума такого перевищення включається до оподатковуваного доходу платника податку, тобто відповідач зобов`язаний утримувати податок на доходи фізичних осіб із суми доходу та за його рахунок, що судом першої інстанції не було враховано при винесенні судового рішення.

Витрати позивача на професійну правничу допомогу у відсотковому розмірі не підлягають задоволенню, оскільки саме на цю суму не підтверджується доказами надання адвокатом правничих послуг у справі. Заявлена позивачем до стягнення сума витрат на отримання професійної правничої допомоги по-перше, є невиправдано завищеною.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що сума моральної шкоди, підлягає стягненню без утримання податків та інших обов`язкових платежів. Посилання апелянта на те, що у постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі №180/505/20-ц є безпідставним, оскільки у справі №180/505/20 склалися правовідносини щодо оскарження дій державного виконавця при виконанні рішення суду, яким стягнуто моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я, без утримання податку з доходу фізичних осіб, тоді як предметом данного спору є відшкодувнання моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві. Вважає, що визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди (130 000,00 грн.) відповідає судовій критеріям розумності, виваженості і справедливості у даній ситуації. Просив відмовити у задоволені апеляційної скарги, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 грудня 2023 року у цивільній справі №235/375/23 залишити без змін.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна у позову у даній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому дану справу слід розглядати без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підстав повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі з 20 жовтня 2008 року по 17 лютого 2022 року. Прийнятий був на роботу гірничоробочим очисного забою 5р. підземним з повним робочим днем в шахті, 06.09.2018 року переведений гірником очисного забою 4 розряду підземним з повним робочим днем у шахті, 17.12.2018 року переведений гірником очисного забою 5 розряду підземним з повним робочим днем у шахті.

Наказом № 133кз від 17.02.2022 року звільнений за ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію (а.с.7-15).

Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) по формі П-4 від 28 липня 2022 року, у позивача виявлено професійне захворювання: Пневмоконіоз (р/q, 2/2, р/i), ускладнений хронічним бронхітом II ст., фаза затихаючого загострення, ЛН I-II ст. (перша-друга). Хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами.

В пункті 17 даного Акту вказано, що професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи на підприємствах вугільної промисловості, а саме: Шахта «Іловайська» Шахтоуправління Харцизьке; ДП «ВК «Краснолиманська»; ПрАТ «ШУ «Покровське» в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, параметри яких перевищували допустимі норми.

У пункті 18 акту визначена причина виникнення професійного захворювання: пил переважно фіброгенної дії, кремнію діоксин кристалічний при вмісту вільного діоксиду кремнію до 5% - фактична величина 30,6 - 55,2 мг/м3, при нормативному значенні 10 мг/м3. Тривалість дії у продовж зміни - 81-91,7% зміни. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок та тулуба) - фактична величина 61,5 - 154,7 Вт, при нормальному значенні 90 Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечового поясу) - фактична величина 49,5 81,7 Вт, при нормальному значенні 45 Вт; маса вантажу, що підіймається та переміщується - фактична величина 10-30 кг при нормативному значені 30 кг. Робоча поза в нахиленому положенні більше 30°40 - 56% зміни при нормативному значені до 30°25 - 25% зміни. Нахили корпусу 30-160 разів за зміну, при нормативному значені 51-100 разів за зміну. Фактичні рівні звукового тиску, еквівалентні рівні шуму 88-96 дБА, при нормативному значені 80 дБА (а.с.16-19).

Згідно довідки МСЕК від 03.10.2022 року ОСОБА_1 вперше встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 65% (із них 40% за профрадикулопатією, 25% по пневмоконіозу) та третю групу інвалідності, з 03.10.2022 року безтерміново. Визначено потребу у медикаментозному, санаторно-курортному лікуванні (а.с.20,21).

Позивач неодноразово перебував на амбулаторному та стаціонарному лікуванні з приводу попереково-крижової радикулопатії та хронічного бронхіту (а.с.26-27).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що є доведеним факт порушення відповідачем, як роботодавцем, на якого покладається обов`язок забезпечувати безпечні і нешкідливі умови праці, права позивача на належні, безпечні і здорові умови праці, що полягало у перевищенні гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, що призвело до стійкої втрати професійної працездатності та до виникнення хронічного професійного захворювання, та відповідно до заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань, порушення нормальних життєвих зв`язків, з причини отримання внаслідок наведених факторів професійного захворювання, втрати працездатності на 65% та встановлення ІІІ групи інвалідності, що вимагає постійного лікування. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд врахував заявлений позивачем розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди, яку він оцінив в 300 000 грн., період роботи позивача на підприємства відповідача за вказаною професією, характер отриманих позивачем професійних захворювань, та інші обставини, та визначив суму грошового відшкодування, завданої позивачу моральної шкоди в розмірі 130 000 грн. без урахування податків і зборів.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком та зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини 1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При цьому, вина власника не вказана серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди.

Тобто, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду, а саме: наявність моральних страждань працівника, втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

В пункті 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-9/2004 зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

На підтвердження факту ушкодження здоров`я позивачем було надано акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, довідку про результати визначення ступеню втрати працездатності, та довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, відповідно до яких позивачу безстроково встановлено 3 групу інвалідності, ступень втрати працездатності - 65 відсотків.

Згідно п. 18 акту причиною виникнення професійного захворювання є: пил переважно фіброгенної дії, кремнію діоксин кристалічний при вмісту вільного діоксиду кремнію до 5% - фактична величина 30,6 - 55,2 мг/м3, при нормативному значенні 10 мг/м3. Тривалість дії у продовж зміни - 81-91,7% зміни. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок та тулуба) - фактична величина 61,5 - 154,7 Вт, при нормальному значенні 90 Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечового поясу) - фактична величина 49,5 81,7 Вт, при нормальному значенні 45 Вт; маса вантажу, що підіймається та переміщується - фактична величина 10-30 кг при нормативному значені 30 кг. Робоча поза в нахиленому положенні більше 30°40 - 56% зміни при нормативному значені до 30°25 - 25% зміни. Нахили корпусу 30-160 разів за зміну, при нормативному значені 51-100 разів за зміну. Фактичні рівні звукового тиску, еквівалентні рівні шуму 88-96 дБА, при нормативному значені 80 дБА (а.с.16-19).

Таким чином, в даному випадку професійне захворювання пов`язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство).

Крім того, апеляційний суд не приймає до уваги доводи скарги щодо необґрунтованості розміру відшкодування, оскільки відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31 березня 1995р., №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з ч.1 ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного страждання. Діюче законодавство не містить визначення способів обчислення її розміру. Зважаючи на це будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

З рішення суду вбачається, що судом першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно досліджені всі обставини по справі у тому числі: тривалість роботи на підприємстві відповідача, того, що вперше професійне захворювання було встановлено саме на цьому підприємстві характер та ступень втрати працездатності, яка встановлена позивачу безстроково, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, з урахування встановлення третьої групи інвалідності, час та зусилля, необхідні для підтримання та поступового відновлення попереднього стану. Судом враховані всі надані сторонами докази і їм дана належна оцінка. Визначена судом сума відшкодування моральної шкоди у 130 000 грн. є справедливою та такою, що відповідає обставинам справи.

При цьому судом першої інстанції вірно зазначено стягнення з відповідача суми відшкодування без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів з огляду на наступне.

Відповідно до пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом.

У попередній редакції зазначена норма права передбачала, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Тобто з 23 травня 2020 року пункт «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України доповнено словами «а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом».

Застосування сполучника «а також» підтверджує, що згаданий перелік був доповнений новою нормою права, яка не змінює зміст інших складових частин пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України.

Граматичне та системне тлумачення зазначеного пункту ПК України у чинній редакції дозволяє зробити висновок, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються: 1) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди; 2) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди життю та здоров`ю; 3) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, як до 23 травня 2020 року, так і чинним податковим законодавством передбачається, що стягнуті за рішенням суду суми на відшкодування шкоди життю та здоров`ю не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, що узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 180/377/20, від 21 червня 2022 року у справі №599/645/21.

Доводи апеляційної скарги, що витрати на професійну правничу допомогу є невиправдано завищеною та не відповідають складності справи, є безпідставними, оскільки дані вимоги позивачем не заявлялись та судом першої інстанції не вирішувалось.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду, зводяться до переоцінки доказів та на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 грудня 2023 року немає.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді: