Справа № 489/4075/24
Провадження №2-с/489/96/24
УХВАЛА

про скасування судового наказу

07 серпня 2024 м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі: судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 05 червня 2024 виданого за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв"(далі - ТОВ "Місто для людей Миколаїв" або стягувач) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення суми боргу за послугу з управління багатоквартирним будинком з боржника - ОСОБА_1

встановив.

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, якою просить скасувати судовий наказ Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 червня 2024 виданого по справі № 489/4075/24. Посилаючись на те, що 26 липня 2024 нею отримано копію оскаржуваного судового наказу. Ознайомившись зі змістом заяви про видачу судового наказу та з судовим рішенням, не погоджується з вказаними вимогами. 22 квітня 2024 вона та ОСОБА_2 отримали та зареєстрували спадщину на квартиру АДРЕСА_1 після смерті власника та основного квартиронаймача ОСОБА_3 . У своїй заяві стягувач просив стягнути заборгованість за несплату послуги з управління з 01.05.2021 по 01.05.2024. в оборотній відомості розрахунку-довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку № НОМЕР_1 зареєстровано 0 осіб, за яким щомісячне нарахування за послугу складає 273,04 грн. Також, в зазначений період були здійснені платежі на загальну суму 10960 грн., що не було враховано при видачу судового наказу. Додані документи заявником до заяви про видачу судового наказу повинні бути оформлені належним чином. Крім того, стягував належним чином не виконує покладені на нього обов`язки в частині виконання послуг та їх якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Заявницею до матеріалів заяви долучено: копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.04.2024, виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сидоренко Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 93; довідку про нарахування та сплату по особовому рахунку № НОМЕР_1 ; квитанції про сплату за послуги з управління нерухомим майном на користь ТОВ «Місто для людей Миколаїв» за червень серпень 2024 у загальному розмірі 2800 грн.

Оцінивши викладені заявником обставини, судом встановлено, що між сторонами існує спір, а тому вважає, що доводи викладені боржником, потребують додаткового дослідження, що неможливо здійснити в рамках наказового провадження, з матеріалів та обставин даної справи вбачається, що між сторонами наявний спір про право, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження, а відтак заяву ОСОБА_1 слід задовольнити, а судовий наказ скасувати.

Заявниця просить стягнути з стягувача на свою користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 105,10 грн.

Частиною 2 статті 164 ЦПК України регулюється, що в разі скасування судового наказу, внесена сума судового збору стягувачу не повертається, так як при пред`явленні стягувачем позову, ця сума зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Одночасно питання з повернення боржнику судового збору, внесеного ним за подачу заяви про скасування судового наказу, у випадку пред`явлення чи не пред`явлення стягувачем відповідного позову, цією нормою процесуального права окремо не вирішено.

Відповідно до частини восьмої статті 6 Закону України «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Відтак, вимоги, що пов`язуються з розподілом судових витрат, понесених боржником у випадку задоволення його заяви про скасування судового наказу, вирішується у відповідності до статей 133, 141 ЦПК України. Зазначені норми процесуального права мають загальний характер, і тому підлягають застосуванню в порядку цивільного судочинства, яке здійснюється за правилами передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного, позовного (загального або спрощеного), та окремого провадження (частина 2 статті 19 ЦПК України), у випадку відсутності особливостей розподілу витрат, що визначаються окремо у цих провадженнях, та у разі прийняття остаточного рішення у справі.

За змістом частини 1 статті 141 ЦПК України вбачається, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, квитанцій, рахунків тощо).

Відповідно до положень статті 42 ЦПК України та частини 9 статті 10 ЦПК України, сторонами, які понесли судові витрати, у справах наказного провадження є боржник та стягувач.

При цьому витрати, які поніс стягувач за подачу заяви про видачу судового наказу врегульовано спеціальною нормою процесуального права, а витрати, які поніс боржник при подачі заяви про скасування судового наказу, спеціальними нормами не врегульовано, а отже до цих витрат, можуть бути застосовані загальні норми процесуального права, якою є стаття 141 ЦПК України.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 за подання заяви про скасування судового наказу сплачено судовий збір у розмірі 150,10 грн., враховуючи що судовий наказ підлягає скасуванню, суму сплаченого судового збору необхідно стягнути з ТОВ «Місто для людей Миколаїв» на користь ОСОБА_1 , застосувавши при цьому до спірних відносин вимоги статті 141 ЦПК України, яка регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), та врахувавши одну із основних засад цивільного судочинства - відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Керуючись ст. ст. 141, 170, 171 ЦПК України, суд

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 05 червня 2024 виданого за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення суми боргу за послугу з управління багатоквартирним будинком з боржника - ОСОБА_1 - задовольнити.

Судовий наказ №2-н/489/1157/24 (справа №489/4075/24) від 05 червня 2024, виданий Ленінським районним судом м. Миколаєва за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення суми боргу за послугу з управління багатоквартирним будинком з боржника - ОСОБА_1 скасувати.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Миколаїв» право на звернення до суду з тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.О. Рум`янцева