Справа № 502/1362/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2024 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Балан М. В.

за участю секретаря судового засідання Урсул Г.К.

розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2 ,

Третя особа: Служба у справах дітей

Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області

про

стягнення моральної шкоди та встановлення юридичного факту,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 , Третя особа: Служба у справах дітей Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про стягнення моральної шкоди та встановлення юридичного факту.

В обґрунтування первісного позову та уточненого позову від 25.07.2024 року встановлено, що 17.02.2017 року в Кілійському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області сторони зареєстрували шлюб.

Спільне життя з Відповідачем не склалося в зв`язку з несумісністю характерів та різними поглядами на життя.

З початку червня місяця 2023 року (тобто вже майже рік) сторони фактично як подружжя не проживають та спільного господарства не ведуть, проживають в різних місцях. Збереження сім`ї протирічить інтересам позивача.

В період шлюбу сторін народилась дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 20.06.2024 року шлюб між сторонами розірвано.

Як вказує позивач, донька проживає разом з ним та перебуває на його одноособовому утриманні, оскільки її вихованням займається лише він, що також підтверджується вищезазначеним рішенням суду про розірвання шлюбу.

Вже близько року, відповідач при зустрічі з дитиною постійно наговорює на нього, що він нікчемний батько, що не може належним чином її виховувати, оскільки негативно на неї впливаю.

Між тим, як зазначає позивач, він дбає про доньку, виховує її в любові та повазі, купує їй речі та належним чином надає їй батьківського піклування.

З початку червня місяця 2023 року донька виховується та утримується ним самостійно, проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 , перебуває на його повному утриманні.

Крім того, відповідно до нотаріально посвідченого Договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 18.06.2024 року, визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 а або в будь-якому задекларованому батьком місці проживання.

Оскільки донька знаходиться на його одноособовому утриманні і вихованні, у позивача виникла необхідність щодо встановлення вказаного факту у зв`язку із необхідністю в подальшому оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, одноосібно звертатись до державних та інших закладів і установ в інтересах дитини, а також переміщення разом з дитиною без згоди матері, яка з дитиною не проживає.

Останні рази, коли донька бачилася з матір`ю, то відповідач при дитині висловлювалася нецензурною лайкою відносно позивача.

Вказані обставини дуже сильно вплинули на його психологічне здоров`я, через що він почав відчувати тривогу та занепокоєння, протягом тривалого часу, порушився режим сну, внаслідок чого він був змушений звернутися до приватного психолога.

Відповідач фактично, безпідставно пригнічує його як батька дитини.

В зв`язку з зазначеним позивач просить суд:

- встановити факт, що батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 самостійно виховує та одноособово утримує неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь позивача ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 моральну шкоду в розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) гривень та суму судового збору.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала частково, не згодна з позовом в частині стягнення моральної шкоди.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, письмових клопотань не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Шлюб ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований 17.02.2017 року Кілійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 17.02.2017 року, актовий запис № 24 від 17.02.2017 року, /а. с. 9/.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 21.09.2018 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, вбачається, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис № 322 від 21.09.2018 року, /а. с. 10/.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 20.06.2024 року по справі № 502/1197/24, розірвано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був зареєстрований 17.02.2017 року Кілійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 24 від 17.02.2017 року, /а.с. 25/.

Згідно договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 18.06.2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області за реєстровим № 1753, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уклали договір стосовно місця проживання та утримання спільної малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно п. 1.3 договору, місцем проживання дитини, батьки визначили місце проживання батька за адресою: АДРЕСА_1 , /а.с. 28-29/.

Щодо стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку.

Вирішуючи питання про відмову у задоволенні позову, суд виходить з положень ст. 1167 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, а саме моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Випадки, коли особа має право на відшкодування моральної шкоди, передбачені також статтею 23 ЦК України, а саме - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31. 03. 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди» передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позову в цій частині, позивач посилається на те, що відповідач при дитині висловлювалася нецензурною лайкою відносно нього, вказані обставини дуже сильно вплинули на його психологічне здоров`я, через що він почав відчувати тривогу та занепокоєння, протягом тривалого часу, порушився режим сну, внаслідок чого він був змушений звернутися до приватного психолога.

Між тим належних та допустимих доказів спричинення моральних страждань в визначеному розмірі позивачем не надано, та враховуючи, що відповідачем не оспорено факту спричинення шкоди, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення з відповідача суми моральної шкоди в розмірі 1000, 00 гривень.

Щодо встановлення факту самостійного виховання та одноособового утримання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до акту про встановлення факту від 24.06.2024 року, складеного депутатом Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з червня 2023 року, мешкає разом зі своєю донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 . Мати дитини ОСОБА_3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає окремо, а саме в АДРЕСА_2 . З червня 2023 року і по теперішній час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виховується та утримується самостійно батьком, /а.с. 30/.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. ( ч. 2 ст. 3 СК України).

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. ( ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Встановлення даного факту заявнику необхідно у зв`язку із необхідністю в подальшому оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, одноосібно звертатись до державних та інших закладів і установ в інтересах дитини, а також переміщення разом з дитиною без згоди матері, яка з дитиною не проживає.

Враховуючи те, що іншим шляхом не можливо підтвердити факт самостійного виховання та утримання дитини батьком, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України,

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 1223, 1233, 1261 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 259, 263-265, 280-282, 315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити частково.

Встановити факт, що батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 самостійно виховує та одноособово утримує неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 моральну шкоду в розмірі 1 000 (однієї тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , суму судового збору в розмірі 1226, 20 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан