Справа № 127/6664/14-ц
Провадження № 22-ц/801/1786/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Медяна Ю. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 рокуСправа № 127/6664/14-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Медвецького С. К., Рибчинського В. П.,

за участю секретаря судового засідання Литвина С. С.,

учасники справи:

скаржник ОСОБА_1 ,

особи, дії яких оскаржуються начальник Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Шуляк Володимир Олександрович, заступник начальника Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Нагорний Денис Володимирович,

заінтересовані особи - Акціонерне товариство «Укрсиббанк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Сташка Петра Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2024 року, постановлену у складі судді Медяної Ю. В. в залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулась в суд із скаргою на дії (рішення) начальника Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Шуляка Володимира Олександровича, заступника начальника Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Нагорного Дениса Володимировича, стягувач Акціонерне товариство «Укрсиббанк», боржники ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2024 року скаргу було повернуто скаржнику без розгляду із посиланням на ч. 4 ст. 183 ЦПК України.

Таке рішення суд першої інстанції мотивував тим, що до скарги не було додано опису вкладення в поштове відправлення, що позбавляє суддю можливості перевірити, які саме документи були надіслані учасникам справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Сташко П. М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 18 липня 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Медвецький С. К., Рибчинський В. П.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 липня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29 липня 2024 року справу призначено до розгляду на 08 серпня 2024 року о 10 год. 20 хв.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що положення ч. 2 ст. 183 ЦПК України не містить вимоги про надання доказів надсилання скарги іншим учасникам справи саме листом із описом вкладення, як зазначив суд першої інстанції.

До скарги на дії та рішення державного виконавця було додано докази надсилання усім учасникам справи рекомендованих повідомлень (відповідні квитанції «Укрпошти»), а тому вимоги абз. 3 ч. 2 ст. 183 ЦПК України були виконані у повному обсязі.

Окрім того положення ст. 183 ЦПК України взагалі не регулюють процесуальні питання під час подання скарги на дії ДВС.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

Від АТ «УкрСиббанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якій стягувач просив оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення як необґрунтовану.

В судовому засіданні представник АТ «УкрСиббанк» щодо задоволення апеляційної скарги заперечував.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року; «Беллет проти Франції» від 04 грудня 1995 року).

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто, Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» судам роз`яснено, що скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених положеннями ЦПК України і ГПК України та містити відомості, перелічені у частині четвертій статті 74 Закону «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною четвертою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Викладене дає підстави для висновку, що процесуальний закон містить окремі вимоги до змісту та порядку подання скарг на дії та рішення органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, які визначені Розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», що передбачають окремий процесуальний режим розгляду відповідних справ.

Разом з тим вимоги частини другої статті 183 Розділу 2 «Заяви з процесуальних питань» ЦПК України не регулюють спірні процесуальні правовідносини, тому не підлягають застосуванню у цій справі, оскільки вказана норма процесуального права поширюється виключно на заяви (клопотання, заперечення) із процесуальних питань, подані до суду без дотримання вимог частин першої або другої цієї статті.

Подібні висновки викладено Верховним Судом у постановах від 27 січня 2021 року у справі № 569/13154/20, від 17 лютого 2021 року у справі № 569/13160/20, від 21 квітня 2021 року у справі № 713/1972/20, від 21 квітня 2021 року у справі № 569/12949/20, від 28 липня 2021 року у справі № 509/4648/14-ц, від 06 жовтня 2021 року у справі № 761/14537/15-ц, від 23 листопада 2022 року у справі № 201/4132/19.

Процесуальний закон не містить вимог про долучення до скарги на дії та рішення ДВС доказів надсилання такої скарги іншим учасникам справи.

При цьому ч. 2 ст. 448 ЦПК України прямо передбачає обов`язок суду повідомляти відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця про подання скарги не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів виснує, що ухвала суду першої інстанції не ґрунтується на вимогах процесуального закону, а тому підлягає скасуванню.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про передачу справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Сташка Петра Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2024 року скасувати.

Цивільну справу №127/6664/14-ц за матеріалами скарги ОСОБА_1 на дії (рішення) начальника Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Шуляка Володимира Олександровича, заступника начальника Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Нагорного Дениса Володимировича, стягувач Акціонерне товариство «Укрсиббанк», боржники ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді С. К. Медвецький

В. П. Рибчинський