Провадження №2/447/432/24
Справа №447/1208/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

08.08.2024 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Венгер Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаїв Львівської області у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей,

відповідач ОСОБА_2 .

Процесуальні дії у справі.

26.04.2024 позивачка ОСОБА_1 пред`явила позов до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, у якому просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у розмірі 43 744,73 грн.

Позов мотивує тим, що з 2003 року по 2020 рік сторони проживали разом та вели спільний побут без реєстрації шлюбу. У них народилися діти: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дочка ОСОБА_6 проживає разом з батьком, а ОСОБА_7 - з матір`ю. Миколаївським районним судом Львівської області видано виконавчий лист, відповідно до якого ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття та за виключенням періоду з квітня 2022 року по травень 2023 року. Окрім того Миколаївським районним судом Львівської області видано виконавчий лист, відповідно до якого позивач зобов`язана сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 22.09.2023.

Відповідач жодним чином не цікавиться та не опікується молодшою дочкою. Аліменти визначені судом сплачує нерегулярно, до 14.12.2023 існувала заборгованість по аліментах. Позивачка та двоє її дітей є внутрішньо переміщеними особами, постійно проживали в м. Краматорськ, Донецької області. У зв`язку з повномаштабним вторгненням росії на територію України були змушені переїхати, з метою забезпечення захисту та безпеки дітей. Стрес, зміна звичного ритму життя, зміна навчального заклалду, необхідність налагоджувати нові контакти та пристосовуватися до життя в іншому місці безумовно вплинули на психологічний стан дітей. Отже позивач усіляко намагається полегшити та покращити психо-емоційний стан дітей шляхом організації цікавого та оздоровчого дозвілля, у зв`язку з чим нею було оплачено тур "Трускавець 365" у період часу з 03.01.2023 по 08.01.2023 на двох дітей у розмірі 10500,00 грн, відпочинок та оздоровлення Кривошеєвої Поліни у дитячому таборі у розмірі 3780,90 грн., а також відпочинок в Єгипті з 02.10.2023 по 16.10.2023 у розмірі 27019,08 грн. Загальна сума, яка покладається на відповідача на оздоровлення дітей становить 36049,98 грн. Окрім того просила стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн.

29.04.2024 сформовано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача.

Ухвалою суду від 29.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання у справі. Відповідачу надано строк для подання відзиву та заперечень.

05.06.2024 представником позивачки адвокатом Богомазовою І.О. подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої вказала, що у період часу з 01.06.2024 по 10.06.2024 дочка ОСОБА_7 відпочивала в Туреччині, вартість туристичних послуг становить 15389,50 грн. Отже загальна сума додаткових витрат, яка покладається на оздоровлення дітей становить 43744,73 грн.

08.08.2024 представник позивачки адвокат Богомазова І.О. подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала та просила такі задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував. Вказав, що ст. 185 СК України передбачає, що додаткові витрати на дитину, стягуються у випадку особливих обставин (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), однак такі позивачем в позовній заяві не зазначенні. Відпочинок дітей не був призначений лікарем, у зв`язку з чим просив у задоволенні позову відмовити.

Суд встановив:

Сторони записані батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копіями свідоцтв про їх народження.

ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 взятті на облік внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується відповідними довідками № 1330- від 21.11.2023, № 1330- від 22.11.2023, № 1335- від 09.05.2023.

На підтвердження понесених додаткових витрат, позивачка долучила копію історії по картковому рахунку з 03.01.2023 по 04.01.2023 з оплати туру "Трускавець 365", копію договору про надання послуг відпочинку та оздоровлення дітей у дитячому таборі "Гірські пригоди", "Велика гра", "SUPERKIDS", "Гірські пригоди", "FOREST LAND", "Різдвяні пригоди" від 19.06.2023, платіжну інструкцію з оплати вказаного договору від 15.06.2023, оплачений безготівковий платіж від 22.09.2023 згідно заявки - договору участі у туристичному заході (тур до Єгипту); договір на туристичне обслуговування № 210524-1 від 21.05.2024 та квитанцію про оплату вказаного договору від 21.05.2024.

Оцінка суду.

Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані главою 15 СК України.

За змістом частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтями 150, 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Положеннями статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Встановлено, що у сторін є спільні діти і сторони мають рівні обов`язки з їх утримання.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, та вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Вказане міститься у постановах ВС від 26.08.2020 у справі № 336/1488/19, провадження №61-19103св19, від 08.12.2021 у справі №607/12170/20, провадження №61-17663св21

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Таким чином, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини, вони необхідні для того, щоб за певних обставин можна було забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину та обґрунтовуватись відповідними документами, а відтак і підтверджувати наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати і свідчать про їх необхідність.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Суд вважає, що в дані справі, позивачкою належними доказами було підтверджено понесення додаткових витрат на спільних сторін дітей, а саме підтверджено понесення додаткових витрат на малолітніх дітей сторін ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що викликані особливими обставинами дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті. Такі витрати є додатковими та необхідними витратами, що викликані особливими обставинами, передбаченими статтею 185 СК України.

За таких обставин справи, виходячи з рівності прав і обов`язків батьків щодо дитини, передбачених ст. 141 СК України, враховуючи положення ст. 185 СК України, беручи до уваги доведеність позивачкою понесених нею додаткових витрат, з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені додаткові витрати у розмірі 43744,73 грн.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того чи їх фактично сплачено стороною.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у додатковій постанові у справі №201/14495/16-ц від 30.09.2020, провадження №61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18 (провадження №61-15005св19).

Відповідно до договору про надання правової допомоги № 1119 від 08.12.2023, додатку №1 до договору про надання правової допомоги № 1119 від 08.12.2023, акту виконаних робіт згідно договору про надання правової допомоги № 1119 від 08.12.2023, платіжних інструкцій від 03.04.2024 та 05.07.2024 позивачка понесла витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок.

Враховуючи, що представником позивача долучено документально підтверджені докази понесення ОСОБА_1 витрат на правову допомогу, з огляду на матеріали справи, з урахуванням складності справи та тривалості провадження, часу витраченого на складення та подання документів, оцінюючи співмірність заявлених до відшкодування витрат, суд знаходить підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 гривень.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов підлягає до задоволення, позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 1211,20 гривень належить стягнути з відповідача у дохід держави.

Керуючись ст. 12, 76, 81, 89, 141, 247, 259, 264, 265, 280 ЦПК України, ст. 141, 150, 180, 185 СК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у розмірі 43 744 ( сорок три тисячі сімсот сорок чотири) гривні 73 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач : ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 09.08.2024.

Суддя Головатий А. П.