Справа № 168/698/24
Провадження № 2/168/288/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2024 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді - Хаврони О.Й.,

з участю: секретаря Островерхої Т.С.,

розглянувши в селищі Стара Вижівка в залі суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позов мотивований тим, що вона з 11.06.2013 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований Виконавчим комітетом Кримненської сільської ради Старовижівського району Волинської області, актовий запис № 5. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказуючи, що з червня 2023 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, їхній шлюб існує лише формально, на примирення не згодна, збереження шлюбу суперечить її інтересам, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " ОСОБА_4 ", а також стягнути з відповідача судовий збір.

В судове засідання позивач не з`явилася, подала клопотання в якому позов підтримує в повному обсязі, та просить справу розглядати за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказує, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати без його участі.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

За змістом ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

За змістом ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до положень ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Встановлено, що сторони з 11.06.2013 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Виконавчим комітетом Кримненської сільської ради Старовижівського району Волинської області, актовий запис № 5 (а.с. 8).

Позивачка та відповідач з червня 2023 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть та їхній шлюб існує лише формально.

Відповідно до положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

За таких обставин, а також враховуючи фактичні взаємини подружжя, те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб між ними слід розірвати та залишити позивачці прізвище - ОСОБА_4 .

Ч.1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Виходячи з вищенаведеного та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 605 грн. 60 коп.; стягнути з відповідача в користь позивачки 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 605 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, ст.ст. 24, 55, 56, 104, 105, 110, 112, 113 СК України та керуючись ст.ст. 141, 142, 206, 247, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 11.06.2013 року Виконавчим комітетом Кримненської сільської ради Старовижівського району Волинської області, актовий запис за № 5, розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити « ОСОБА_4 ».

Повернути з Державного бюджету України ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп., сплачений відповідно до квитанції АТ «Ощадбанк» № 14 від 05.07.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 07.08.2024 року.

Суддя О. Й. Хаврона