Дата документу 31.07.2024
Справа № 335/218/21
Провадження № 2/334/1833/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя в складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Шерештан О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Концерну «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідно до вимог ст.. 19, 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначений обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений Виконавцем на основі типового договору. Обов`язком виконавця згідно норм даного Закону є підготовка для укладання договору про надання відповідних послуг.

Відповідачами договору з Концерном «МТМ» не укладено, в зв`язку з чим, надання послуги з централізовано опалення здійснювалось у відповідності до положень Закону та Правил.

Не зважаючи на відсутність письмового договору, фактично між сторонами існують правовідносини з приводу надання-отримання послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а отже існує й зобов`язання по оплаті отриманих послуг.

Концерн «Міські теплові мережі» у період з 01.12.2014 року по 30.11.2020 року надав послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води на суму 83291,29 грн. у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкають відповідачі, які оплату за надані послуги не здійснювали, у зв`язку з чим станом на 01.12.2020 року утворилась заборгованість у розмірі 83291,29 грн., яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів у судовому порядку, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору, у зв`язку зі зверненням із позовом до суду, в розмірі 2102,00 грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27.07.2021 позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води було задоволено частково, стягнуто з відповідачів солідарно заборгованість у сумі 65595,85 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.07.2021 заочне рішення від 27.07.2021 скасовано, призначено судовий розгляд.

Представник позивача в судове засідання не з`явився подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає.

Відповідач ОСОБА_3 надав відзив на позовну заяву, просить застосувати позовну давність до позовних вимог, та враховуючи, що за вказаною адресою він у спірний період фактично не мешкав та відсутні підстави для солідарної відповідальності з іншими відповідачами, відмовити у позові в повному обсязі. В судовому засіданні підтримав доводи заперечень проти позову.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відзиву на позов не подали, в судове засідання не з`явилися, повідомлені про розгляд справи в порядку, встановленому ЦПК України. Із заявою про розгляд справи без їх участі до суду не звертались.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до таких висновків.

Встановлено, що Концерн «Міські теплові мережі» включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та є юридичною особою.

Відповідно до п.2.1 Статуту концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови №99 р від 08.04.2013, основною метою діяльності концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну.

Згідно п.1 Правил про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, з наступними змінами та доповненнями, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг(виконавець) і фізичною та юридичною особою(споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відносяться до комунальних послуг.

Концерн «МТМ» надає послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності, по 1/3 частці, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Особовий рахунок № НОМЕР_1 в Концерні «МТМ» за вищевказаною адресою відкритий на ім`я відповідачки ОСОБА_1 .

Згідно з довідкою Концерну «МТМ», за особовим рахунком № НОМЕР_1 були надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.12.2014 по 30.11.2020 у загальному розмірі 65595,85 грн., загальна сума оплат становить 0,00 грн., відтак, обліковується заборгованість станом на 01.12.2020 у розмірі 65595,85 грн.

Із витягу з особового рахунку видно, що відповідачі не вносили жодних платежів за надані послуги.

Правовідносини між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України Законом України від 02.06.2005 № 2633-ІV «Про теплопостачання» (далі Закон № 2633-ІV), Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 за № 1198, та іншими нормативно-правовими актами України.

В розумінні Закону № 2633-ІV та Правил користування тепловою енергією, споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору.

Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875-IV), який діяв до 30.04.2019, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Відповідно до статті 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 2189-VIII), який діє з 01.05.2019, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

У статті 1 Закону № 1875-IV зазначено, що для цілей цього закону власником є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку, а споживачем - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Аналогічні норми містить стаття 1 Закону № 2189-VIII.

Відповідно до пункту 22 статті 1 Закону України від 12.05.1991 № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII) споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно зі статтею 13 Закону № 1875-IV, статтею 5 Закону № 2189-VIII позивач надавав послуги, що за своїм функціональним призначенням є комунальними послугами, а саме - надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Також, частиною четвертою статті 319 ЦПК України передбачено, що власність зобов`язує.

Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону № 1875-IV, пункту 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

У статтях 19 та 25 Закону № 2633-IV зазначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Відповідно до статті 20 Закону № 2633-ІV споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Як встановлено судом, на підставі вищевказаних норм права між позивачем та власниками квартири за адресою АДРЕСА_1 , встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання на підставі відкритого особового рахунку № № НОМЕР_1 , за яким проводились нарахування.

Згідно з матеріалами справи, зареєстрованим місцем постійного проживання відповідачів у спірний період є квартира за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, що передбачено частиною першою статті 612 ЦК України.

Власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг. Зазначений висновок містить постанова Верховного Суду від 02 квітня 2020 року у справі № 757/29813/17-ц.

Отже, усі співвласники квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язані нести витрати з її утримання.

Відповідно до положень ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності та залежно від положень закону або домовленості між співвласниками може належати їм на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч. 4 ст. 355 цього Кодексу).

Тягар утримання майна лежить на співвласниках квартири (стаття 322 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 319 ЦК України, кожен із співвласників квартири за адресою: АДРЕСА_1 , має нести відповідальність відповідно до своєї частки у спільному майні, оскільки іншої домовленості між співвласниками щодо утримання квартири не встановлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У разі належності квартири декільком особам на праві спільної сумісної або спільної часткової власності, позовні вимоги мають бути пред`явлені до кожного з них про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірах, що відповідають їх часткам у праві спільної сумісної/часткової власності на квартиру, крім тих випадків, коли між співвласниками досягнуто домовленості щодо утримання квартири і визначено уповноваженого власника квартири (постанови Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі №522/7683/13-ц, від 01 вересня 2020 року в справі №352/2163/13-ц).

Оскільки кожен з відповідачів у справі є власником 1/3 частини квартири, до якої позивач надав послуги, домовленості щодо визначення уповноваженого власника квартири з її утримання немає, а тому кожен з них має сплачувати за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води відповідно до своєї частки власності.

Щодо застосування позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Позивач звернувся із позовом 11.01.2021, просить стягнути заборгованість за щомісячними платежами, яка виникла з 01.12.2014 по 30.11.2020.

Тобто, за загальним правилом трирічного строку позовної давності, підлягали б задоволенню вимоги після 11.01.2018.

Приписами Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року (Закон № 540-IX) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12, яким встановлено, що під час карантину строки, визначені, зокрема, ст. ст.257 258 Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 з 12 березня 2020 року в Україні було запроваджено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09 грудня 2020 року № 1236, зі змінами дію карантину продовжено до 30 червня 2023 року.

Закон № 540-IX набрав чинності 02 квітня 2020 року.

Таким чином, в межах строку позовної давності, про застосування якої відповідач заявляв, Концерн «МТМ» має право на задоволення вимоги про стягнення з заборгованості за надані послуги з квітня 2017 року, що за розрахунком заборгованості складає 44232,56 грн. (65595,85 21363,29 = 44232,56).

Враховуючи висновки суду, щодо кожен з відповідачів у справі має сплачувати за надані послуги Концерном «Міські теплові мережі» відповідно до своєї частки власності, з кожного з них підлягає стягненню 14744,18 грн. (44232,56 х 1/3 = 14744,18).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню витрати понесені позивачем по сплаті судового збору у зв`язку зі зверненням із позовом до суду, пропорційно до розміру задоволених вимог, що становить в розмірі 1417,38 грн. з кожного по 472,46 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 76-81, 89, 263-265, 268, 280 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов Концерну «Міські теплові мережі» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь Концерну «Міські теплові мережі» (адреса: м. Запоріжжя, вул. Героїв полку «Азов», 137, ЄДРПОУ ) заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в сумі 14744,18 грн. (чотирнадцять тисяч сімсот сорок чотири гривні 18 коп.)

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь Концерну «Міські теплові мережі» (адреса: м. Запоріжжя, вул. Героїв полку «Азов», 137, ЄДРПОУ ) заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в сумі 14744,18 грн. (чотирнадцять тисяч сімсот сорок чотири гривні 18 коп.)

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , на користь Концерну «Міські теплові мережі» (адреса: м. Запоріжжя, вул. Героїв полку «Азов», 137, ЄДРПОУ ) заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в сумі 14744,18 грн. (чотирнадцять тисяч сімсот сорок чотири гривні 18 коп.).

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на користь Концерну «Міські теплові мережі» (адреса: м. Запоріжжя, вул. Героїв полку «Азов», 137, ЄДРПОУ ) судовий збір в загальному розмірі 1417,38 грн., з кожного по 472,46 грн. (чотириста сімдесят дві гривні 46 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Концерн «Міські теплові мережі», адреса: м. Запоріжжя, вул. Героїв полку «Азов», 137, ЄДРПОУ .

Відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя: Турбіна Т. Ф.