Справа № 939/2716/23
РІШЕННЯ

Іменем України

29 липня 2024 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді Міланіч А.М.

при секретарі Слухай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бородянської селищної ради Бучанського району Київської області про визнання права власності за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував тим, що 15 березня 2010 року придбав у ОСОБА_2 житловий будинок по АДРЕСА_1 . Згідно п. 8 договору купівлі-продажу вказаного будинку сторони погодили, що нотаріальне посвідчення даного договору буде здійснене сторонами не пізніше 01 грудня 2010 року. Проте, у встановлені строки договір нотаріально посвідчений не був, оскільки продавець помер, про що на той час він не знав, а здійснені ним заходи пошуку ОСОБА_2 були безрезультатними, тому у 2011 році він звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним, але суд ухвалою від 02 серпня 2011 року повернув йому подану заяву, оскільки дійшов висновку, що справа не підсудна Бородянському районному суду, бо ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 зареєстрованим не значився. Станом на 24 жовтня 2010 року право власності на домоволодіння зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі акту передачі, затвердженого рішенням виконавчого комітету Бородянської селищної ради №59/20 від 30 вересня 1994 р.; поточна інвентаризація не може бути проведена, оскільки згідно вироку Бородянського районного суду від 22 лютого 1999 року ОСОБА_2 засуджений до позбавлення волі з конфіскацією майна. Постановою Бородянського районного суду КП КОР «Бородянське БТІ» було зобов`язано провести поточну інвентаризацію будинку та видати на нього свідоцтво про право власності. Після проведення інвентаризації будинку він отримав свідоцтво про право власності на будинок та витяг про державну реєстрацію прав на ім`я ОСОБА_2 . Протягом 13 років він відкрито та безперервно проживав у придбаному будинку, привів його у належний стан, оскільки достовірно знав, що спадкоємців у продавця немає, спадкової справи у державного нотаріуса не відкрито, на момент передачі будинку одруженим він не був, тому згода дружини на продаж будинку була не потрібна. Оскільки він добросовісно заволодів вказаним нерухомим майном, продовжує відкрито, безперервно володіти ним протягом десяти років, просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на будинок по АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, викладене підтвердив.

Відповідач Бородянська селищна рада Бучанського району Київської області в судове засідання представника на направила, просила розглянути справу без її участі.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 15 березня 2010 року ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 придбав за 50000 грн. житловий будинок АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 6 договору право власності та вселення в будинок, який відчужується виникає у покупця з моменту підписання даного договору. Пунктом 8 договору передбачено, що сторони погодили, що нотаріальне посвідчення даного договору у відповідності до вимог чинного законодавства України буде здійснене сторонами не пізніше 1 грудня 2010 року, що підтверджується копіями: договору купівлі-продажу, розписки ОСОБА_2 про отримання коштів за будинок (а.с.8, 9).

Ухвалою судді Бородянського районного суду Київської області від 02 серпня 2011 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним повернуто позивачу, оскільки ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрованим не значиться, тому справа не підсудна Бородянському районному суду (а.с.15).

З копії листа КП КОР «Бородянське бюро технічної інвентаризації» №175 від 17 квітня 2010 року вбачається, що станом на 24 березня 2010 року право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі акту передачі, затвердженого рішенням виконавчого комітету Бородянської селищної ради №59/20 від 30 вересня 1994 року. Проте, ОСОБА_2 згідно вироку Бородянського районного суду від 22 лютого 1999 року у справі №1-60/1999 засуджено до позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна (а.с.11, 12)

Постановою Бородянського районного суду Київської області від 09 листопада 2010 року КП КОР «Бородянське бюро технічної інвентаризації» зобов`язано провести поточну інвентаризацію будинковолодіння АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_2 та видати йому свідоцтво про право власності на вказане будинковолодіння (а.с.13).

З копії рішення виконавчого комітету Бородянської селищної ради від 21 квітня 2011 року №75/04 «Про оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 вбачається, що розглянувши заяву ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності, про оформлення права власності на будинок АДРЕСА_1 , виконавчий комітет вирішив: оформити право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 ; Комунальному підприємству Київської обласної ради «Бородянське бюро технічної інвентаризації» видати свідоцтво про право власності на вказаний будинок ОСОБА_1 (а.с. 14).

Відповідно до копій свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягу про державну реєстрацію прав ОСОБА_2 є власником домоволодіння по АДРЕСА_1 (а.с.16, 17).

З копії протоколу засідання виконавчого комітету Бородянської селищної ради №9 від 30 вересня 1994 року вбачається, що виконавчий комітет вирішив дозволити Бородянському АТП-13237 передати ОСОБА_2 в особисту власність житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 51,5 м.кв. та балансовою вартістю 35000 карбованців (а.с. 66-67).

З березня 2010 року по даний час позивач ОСОБА_1 дійсно проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок утримує в належному стані та сплачує комунальні платежі, що підтверджується копіями акту встановлення фактичного місця проживання від 24 липня 2023 року, квитанцій на оплату комунальних послуг та фіскальних чеків про сплату (а.с.23-29).

За змістом статті 328 ЦК України права власності певний юридичний склад, із яким закон пов`язує виникнення в особи права власності. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідно до п. 9 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Відповідно до п. 13 зазначеної постанови, можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статтей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Згідно п. 14 вказаної постанови, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п. 5 ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Враховуючи викладене, оскільки позивач добросовісно заволодів житловим будинком по АДРЕСА_1 , відкрито і безперервно володіє ним понад 13 років, а саме з 2010 року, користується домоволодінням, веде господарство, обробляє прилеглу до будинку земельну ділянку, підтримує будинок в належному санітарному та технічному стані, здійснює поточні ремонти, сплачує комунальні послуги, і при цьому не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то суд, задовольняючи позов, вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Керуючись ст.215,216,220,331,328,344,657 ЦК України, Постановою Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, ст. 10-13,259,263-265,268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Бородянської селищної ради Бучанського району Київської області про визнання права власності за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду.

Повне рішення суду складене 08 серпня 2024 року.

Головуюча-суддяА.Міланіч