Провадження № 2-о/638/89/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - Цвіри Д.М.,

за участю секретаря - Пухно А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського районного суду м. Харкова, в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Державний нотаріус Харківської міської державної нотаріальної контори, виконуючої обов`язки державного нотаріуса Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області Нікуліна Олена Миколаївна, про встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2023 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що він є сином померлої, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також, в померлої є донька: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 померла.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є рідними братом та сестрою та єдиними спадкоємцями після померлою ОСОБА_2 , оскільки вони є єдиними дітьми померлої, а чоловік померлої, ОСОБА_2 , помер ще ІНФОРМАЦІЯ_4 . Інших спадкоємців, крім ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не має.

У встановлений законом строк та в порядку ст. 1265 ЦК України, після смерті матері, Заявник ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Нікуліної О.М. Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори, виконуючої обов`язки державного нотаріуса Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області, із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але 14 серпня 2023 року він отримав Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю у Заявника оригіналу свідоцтва про його народження, яке б підтверджувало родинну спорідненість між ним та померлою та надано роз`яснення про необхідність підтвердження родинних відносин між Заявником та померлою. Так як для підтвердження родинних відносин між заявником та померлою, останній має надати своє свідоцтво про народження.

На жаль, свідоцтво про народження ОСОБА_1 , яке б підтвердило родинний зв`язок з померлою (матір`ю Заявника) було втрачено.

Заявник не може отримати повторно свідоцтво про своє народження, адже народився, як і його сестра, у місті Баку (Азербайджанська Республіка). Заявник не має можливості виїхати за кордон, а навіть якщо б і міг, то через загострення міжетнічного конфлікту, не зміг би заїхати на територію Азербайджану.

Отже, необхідним є встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та померлою, ОСОБА_2 , як між сином та матір`ю, оскільки після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Заповіт ОСОБА_2 , не залишила.

На підтвердження родинних відносин між Заявником та його померлою матір`ю надано такі докази (документи):

- свідоцтво про смерть ОСОБА_2 ;

- пенсійне посвідчення ОСОБА_2 ;

- посвідчення ветерана праці ОСОБА_2 ;

- трудова книжка ОСОБА_2 ;

- посвідчення на право зайняття квартири (видане на ім`я Заявника із зазначенням членів сім`ї, в тому числі матері);

- свідоцтво про народження ОСОБА_4 (рідної сестри, та доньки померлої).

- свідоцтво про смерть ОСОБА_2 (чоловіка померлої та батька Заявника);

- -фототаблиця (де Заявник разом із сестрою, померлою матір`ю, батьком, сфотографовані в кругу сім`ї).

Факт родинних відносин Заявника необхідно встановити для належного оформлення спадщини. Встановлення юридичного факту, а саме родинних відносин між померлою ОСОБА_2 та Заявником, ОСОБА_1 , не несе юридичного наслідку щодо вирішення їхніх прав та обов`язків, оскільки його встановлення буде лише підтвердженням факту того, що Заявник є рідніш сином померлої, тобто існування відповідного юридичного факту, що передбачено у Главі 6 Розділу IV ЦПК України, як спеціальний процесуальний інструмент для захисту відповідних прав. Вказана правова позиція підтверджується постановою Верховного Суду України від 03.11.2021 року по справі №691/1237/20.

Отже, у зв`язку з тим, що спору не існує між Заявником та його сестрою ОСОБА_4 (адже вона подала заву нотаріусу про відмову від спадщини), оскільки факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, бо від нього залежить виникнення права на спадщину, а спору про право в даному випадку не вбачається, то справа підлягає розгляду у порядку окремого провадження.

Ухвалою від 04.12.2023 року відкрито провадження у справі за заявою.

В судовому засіданні 19.03.2024, заявник вимоги заяви підтримав, з підстав викладених у ній.

Свідок, ОСОБА_6 в судовому засіданні 19.03.2024, яка є сестрою заявника, підтвердила викладені у заяві обставини, надавши оригінали доказів, долучених заявником до заяви.

Свідок, ОСОБА_7 в судовому засіданні 19.03.2024, яка є дружиною заявника, також підтвердила викладені у заяві обставини.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, надала через канцелярію суду листа, яким просила розглянути справу за її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши зібрані по справі докази, дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

В судовому засіданні встановлено обставини, наведені у заяві, перевірено оригінали доказів, долучених до позовної заяви.

Отже, документи та пояснення свідків вказують на те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_1 .

Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Приписами ч. ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на зазначене, з урахуванням доказів, наданих заявником та досліджених під час судового розгляду справи, суд дійшов висновку про те, що факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , є доведеним.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 293, 294, 315, 316, 319, 352, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Державний нотаріус Харківської міської державної нотаріальної контори, виконуючої обов`язки державного нотаріуса Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області Нікуліна Олена Миколаївна, про встановлення факту родинних відносин, - задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Заінтересована особа: Державний нотаріус Четвертої міської державної нотаріальної контори в порядку виконання обов`язків завідувача Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області, місцезнаходження: Харківська область, м. Ізюм, вул. Соборна, буд. 18.

Повний текст рішення виготовлено 09.08.2024.

Суддя Д.М. Цвіра