Справа № 632/1050/24
провадження № 2/632/589/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без розгляду

12 серпня 2024 р. м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі судді Кочнєва О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

20.06.2024 року позивачка звернулася до суду у порядку ч.1 ст.28 ЦПК України як особа з якою проживає малолітня дитина сторін по справі із заявою, в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини сторін по справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Підставою звернення до суду у позовному провадженні позивачка вказала постановлення ухвали Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 28.05.2024 року у справі 632/704/24 про відмову у видачі судового наказу за заявленими нею вимогами до відповідача у наказаному провадженні.

В обгрунтування позову було зазначено, що відповідач як батько допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобов`язаний це робити відповідно до вимог діючого Сімейного кодексу України. Дитина мешкає із позивачкою.

Ухвалою судді від 04.07.2024 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін та наданням сторонам по справі часу для подання усіх заяв по суті позову, встановлено відсутність реєстрації відповідача на території Харківської області, однак встановлено його реєстрацію в Електронному суді (а.с.23).

Позивачка вказану ухвалу отримала засобами поштового зв`язку (а.с.65), відповідач засобами Електронного суду (а.с.25).

15.07.2024 року від відповідача надійшов документ під назвою «відзив на позовну заяву», в якому він проти заявлених до нього позовних вимог заперечував через те, що він не є батьком дитини, згоду на реєстрацію батьком дитини він надав через вмовляння позивачки, яка виступала лише його партнером протилежної статті та він не бажав з нею одружуватися на заводити дитину, він за договором про сплату аліментів сплачує на утримання саме своє дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 50% від усіх своїх доходів щомісяця. Крім цього, він без судової справи допомагав позивачці в утриманні дитини, на яку вона просить стягнути аліменти, у період з листопада 2022 року до березня 2024 року, він є військовослужбовцем та наразі лікується як такий, що отримав поранення під час несення військової служби, до того ж на його додатковому утриманні знаходяться його бабуся та дідусь: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є пенсіонерами та не мають можливості прожити на одну пенсію.

Додатково повідомив, що позивачка не вірно застосувала норми матеріального права, а саме ст.183 Сімейного кодексу України та ч.1 ст.191 СК України, які стосуються судового наказу та не можуть бути застосовані у позовному провадженні (а.с.26.30).

Інші заяви, клопотання у справі від сторін не надходили та інші процесуальні дії судом не застосовувалися.

Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами у межах строків, визначених ст.275 та ч.2 ст.279 ЦПК України. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена.

Первинно суд вважає відмовити відповідачу у приєднанні його заяви саме як відзиву на позовну заяву, оскільки його копія не була направлена позивачці по справі. Оскільки відповідач є в електронному суді, а позивачки в ньому не має, то у порядку абз. Другого ч.7 ст.43 ЦПК України відповідач повинен був направити перед поданням відзиву до суду 13.07.2024 року цінний лист з описом позивачці по справі. Відповідач вказані дії не зробив, відповідно поданий ним документ не є заявою по суті позову, а лише письмовими поясненнями відповідно до норм п.3 ч.1 ст.43 ЦПК України. Відповідно у справі присутня позовна заява з додатками як єдиний документ по суті позову та письмові пояснення відповідача з додатками.

Згідно з ч.4 ст.178 ЦПК України копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Вирішуючи справу відповідно до встановлених судом даних, суд виходить з наступного.

Позивач та відповідач є матір`ю та батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження від 20.09.2023 року, виданого Первомайським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (актовий запис №200 від 18.12.2021 року, здійснений Первомайським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції)(а.с.11).

Реєстрація батьком дитини відповідача відбулася за його особистої згоди без примусу з боку позивачки або інших осіб. Не визнання відповідачем себе батьком дитини в даній справі не має жодного правового значення, оскільки до спростування вказаного факту в адміністративному або судовому порядку, він зобов`язаний утримувати свою дитину, якщо він має можливість таке утримання надавати.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області про відмову у видачі судового наказу від 28.05.2024 року справі 632/704/24 за заявою позивачки до відповідача було відмовлено їй у видачі судового наказу на підставі ч.9 ст.165 ЦПК України. Вказана ухвала набрала законної сили лише 24.06.2024 року. Позивачка про вказану ухвалу суду взагалі не повідомляла, а сама ухвала була долучена до матеріалів справи секретарем Первомайського міськрайонного суду Харківської області Оленою Духнич (а.с.19).

До суду позивачка звернулася 19.06.2024 року засобами поштового зв`язку (а.с.18), а сама реєстрація позовної заяви відбулася 20.06.2024 року, тобто за чотири дні до набуття законної сили ухвалою про відмову у видачі судового наказу за ідентичних до даної справи умов.

При цьому позивачка не виконала вимоги п.10 ч.3 ст.185 ЦПК України в частині повідомлення суду про ухвалу про відмову їй у видачі судового наказу від 28.05.2024 року.

Таким чином станом на 20.06.2024 року у провадженні Первомайського міськрайонного суду Харківської області перебувало дві справи з боку позивачки до відповідача: одна у наказаному провадженні, оскільки ухвала від 28.05.2024 року станом на 20.06.2024 року не набула чинності, а інша у позовному, за одних сторін, з одним предметом позову та за ідентичних підстав.

Вказана обставина перестала існувати 24.06.2024 року, однак була дійсною станом на 20.06.2024 року, що суд при відкритті провадження 04.07.2024 року не з`ясував.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, в даній справі позовні вимоги ОСОБА_1 слід залишити без розгляду через наявність іншої справи між тими ж сторонами з тим же предметом спору та з тих же підстав станом на час подання позовної заяви. Вид провадження: наказне або позовне, в даному випадку не має значення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи залишення позовної заяви без розгляду суд не надає оцінку доводам відповідача, викладеним в його письмових поясненнях від 13.07.2024 року, оскільки справа вирішується не по суті заявлених позовних вимог.

В той же час суд вважає за необхідне роз`яснити позивачці, що вона не позбавлена можливості звернутися до суду із відповідною заявою до відповідача у порядку наказаного провадження, де, враховуючи реєстрацію відповідача в електронному суді, може бути виданий судовий наказ. При цьому таку можливість позивачка буде мати виключно після набуття даною ухвалою законної сили з метою уникнення можливості знаходження у провадженні суду двох справ з її боку до одного відповідача (боржника) за тих же підстав.

На підставі ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до абз. першого частини сьомою статті 14 ЦПК України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

При розгляді даної справи встановлено, що відповідач не має зареєстрованого місця проживання, однак має чітку адресу фактичного проживання, яку прив`язав до своєї адреси в Електронному суді: АДРЕСА_1 . Тобто судом встановлено його адресу для кореспонденції.

Згідно з абзацом 5 статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає.

Відповідно до норм Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», який 01.12.2021 року набув чинності встановлено:

-декларування місця проживання особи - повідомлення особою органу реєстрації адреси свого місця проживання шляхом надання декларації про місце проживання в електронній формі з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг з подальшим внесенням такої інформації до реєстру територіальної громади (п.4 ч.1 ст.2);

-особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування) (ч.1 ст.4).

З метою реалізації вищевказаного закону Кабінет Міністрів України 07.02.2022 року прийняв постанову №265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», яка набрала чинності 14.03.2022 року, якою, у тому числі було затверджено «Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування)» (далі Порядок).

Відповідно до вимог вказаного Порядку особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції (пункт 4).

Судові витрати у справі слід компенсувати за рахунок держави у порядку ч.6 ст.141 ЦПК України.

На підставі зазначеного та керуючись ч.3 ст.3, ч.7 ст.14, ч.6 ст.141, ч.1 ст.166, п.4 ч.1 ст.257, ч.5 ст.272, ч.1 ст.353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину, залишити без розгляду, роз`яснивши позивачці право як звернутися до суду із судовим наказом до відповідача щодо утримання дитини, так і з новою позовною заявою з тим же предметом позову та за тих же підстав.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду безпосередньо або шляхом використання підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала не було вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складений 12 серпня 2024 року.

Суддя -