Березівський районний суд Одеської області
07.08.2024
Справа № 494/1420/24
Провадження № 2-н/494/67/24

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 серпня 2024 року м. Березівка
Суддя Березівського районного суду Одеської області Рябчун А. В., розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» в особі провідного фахівця Відділу розрахунків Департаменту врегулювання заборгованості та розрахунків ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_2 , -
02 серпня 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» в особі провідного фахівця Відділу розрахунків Департаменту врегулювання заборгованості та розрахунків ОСОБА_1 звернулася до Березівського районного суду Одеської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за спожитий природний газ в сумі 7 283, 34 гривень.
Відповідно до частини 1, 2 статті 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Пунктом 3 частини 1 статті 161 ЦПК України, визначено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
Статтею 163 ЦПК України передбачені вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу, зокрема відповідно до пункту 5 частини 2 статті 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Також відповідно до пункту 3 та пункту 4 частини 3 статті 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Як зазначено у пункті 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у поряду наказного провадження», якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.
Проте, жодного доказу, окрім фінансового стану на обґрунтування вимог у заяві заявником не надано. Більш того, вказаний надрукований фінансовий стан не підтверджує доказ того, що боржником здійснено споживання саме такого об`єму газу, оскільки жодним чином не підтверджується.
Факт ненадання показів лічильника у фінансовому стані, не може слугувати наявністю заборгованості у такому розмірі без надання відповідних доказів спожитого газу.
Згідно пунктів 1, 2 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Згідно частини 3 статті 58 ЦПК України юридична особа бере участь у розгляді справи, в тому числі, через свого представника.
Відповідно до частини 3 статті 62 ЦПК України, довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.
Як вбачається з матеріалів заяви, заявником є Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України». Заяву підписано провідним фахівцем Відділу розрахунків Департаменту врегулювання заборгованості та розрахунків ОСОБА_1 , до якої додана довіреність за № 29/12-2023/96 від 29 грудня 2023 року, видана директором ТОВ «ГК «Нафтогаз України» в особі Бєляєва С. М., який діє на підставі Статуту, та якою уповноважено ОСОБА_1 представляти інтереси ТОВ «ГК «Нафтогаз України», в тому числі: в усіх судових органах.
Однак, у заяві та додатках, доданих до неї, відсутні посилання на докази в підтвердження обрання та призначення ОСОБА_3 на посаду директора ТОВ «ГК «Нафтогаз України», який діє на підставі Статуту, та як наслідок, наявності у представника заявника процесуальної дієздатності на вчинення процесуальних дій в інтересах ТОВ «ГК «Нафтогаз України».
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.
Відтак, вищезазначена заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог частини 3 статті 163 ЦПК України, що є підставою для відмови у видачі судового наказу на підставі пункту 1 частини 1 статті 165 ЦПК України.
Згідно із частиною 1 статті 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частиною 1 статтею 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.
Керуючись статтями 163, 165,166 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за спожитий природний газ.
Роз`яснити заявнику, що відповідно до положень частини 1 статті 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.
Копію ухвали надіслати заявнику.
У відповідності до положень пункту 1 частини 1 статті 353 ЦПК України ухвалу про відмову у видачі судового наказу може бути оскаржено в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцять днів з дня її проголошення.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Суддя: Рябчун А. В.