Справа №571/887/24
Провадження № 2/571/213/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Верзун О.П.,

за участю секретаря судового засідання Шупрудько І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Рокитнівського районного суду Рівненської області з позовом до Держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що є громадянином України, вимушений звернутися з цим позовом з метою захисту своїх прав, які були порушені внаслідок військової агресії. Зазначає, що народився у м. Артемівськ (тепер Бахмут) Донецької області. До початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації був зареєстрованим та проживав у селищі Опитне, Бахмутського району Донецької області. Перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , мають спільний будинок. Крім того, є власником нежилого вбудованого приміщення непродовольчого магазину у м. Бахмут, Донецької області. У квітні 2014 року територія м. Бахмут, Донецької області та його околиці, в т.ч. с-ще Опитне було захоплено озброєними російськими загонами, проголошено владу Донецької народної республіки. Під час цих подій, в будинок, де він проживав приїхали 14 озброєних людей, які відносились до 1 армійського корпусу ДНР збройних сил, які катували його та дружину, наносили тілесні ушкодження, знущалися морально і фізично, погрожували вбити за проукраїнську позицію. Пограбували будинок, викрали автомобіль, коштовності, гроші, розбили меблі, техніку. За даним фактом 11.07.2014 відкрито кримінальне провадження. Таким чином, ще у 2014 році сторона відповідача та фінансовані нею проросійській найманці завдали позивачу та його сім`ї не лише майнової шкоди, а й моральної, що полягає у фізичному болю та стражданнях, які він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього та дружини, а також завданих ушкоджень здоров`я. 06.07.2014 місто та околиці були звільнені ЗСУ. Життя було складним, супроводжувалось душевним болем, стражданнями, поганим сном впродовж наступних років. 24.02.2022 почалося повномасштабне вторгнення військ сторони відповідача проти України. Місто почалося обстрілюватися: страждала цивільна інфраструктура, житлові будинки, школи, лікарні. Щодня ускладнювалася гуманітарна ситуація в т.ч. у с-щі Опитне. 17.05.2022 дивом уцілів його будинок. Він з дружиною щодня дізнавались від сусідів та знайомих, які залишались у селищі про жертви серед цивільного населення, що завдавало йому болю та душевних страждань. Намагався опанувати себе, вірив у краще та з дружиною занурювалися у свою роботу в своєму магазині та магазині, який орендувала дружина у м. Бахмуті. Разом допомагали військовим ЗСУ. 14.07.2022 пошкоджено дах будинку в селищі Опитне, а 23.07.2022 частково зруйновано дах магазину у м. Бахмуті. 02.08.2022 посічено вікна у будинку. 06.07.2022 він з дружиною виїхали в смт. Рокитне, Сарненського району Рівненської області, де проживає як внутрішньо-переміщена особа. Через соцмережі та телеграмканали новин дізнався, що в період наступу окупантів у спробах захопити м. Бахмут та с-ще Опитне, будинок, непродовольчий магазин, що належить йому на праві власності було фактично знищено. За вказаним фактом подав заяву до правоохоронних органів, про що внесено відомості до ЄРДР від 17.04.2024. Позивач стверджує, що іншого житла він не має, коштів придбати нове у нього також немає. У зв`язку із збройною агресією Російської Федерації та окупацією с-ща Опитне та м. Бахмут, позбавлений можливості користуватися та отримувати корисні властивості належного йому майна, передати його в оренду. Позивач посилається на те, що перебуває у пригніченому стані, знизився життєвий тонус, що негативно впливає на його стосунки з оточуючими та призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків. Моральні страждання кожного дня посилюється, оскільки дружина у відчаї, адже в новинах передають про обстріли, руйнування та загиблих у містах, а він не може гарантувати їй безпеку та майбутнє. У зв`язку з переїздом був змушений облаштовувати своє життя.

Своє звернення до суду та визначення ним відповідача визначає Російську Федерацію, тому що моральну шкоду йому спричинено внаслідок військової агресії іноземної країни та створених і спонсорованих нею військових формувань. В обґрунтування правової позиції ОСОБА_1 посилається на загальновідомий факт визнання російської агресії проти України, ст.1 Закону України «Про оборону України», Указ Президента України від 24.02.2022, яким введено воєнний стан по всій території України, норми і принципи Статуту ООН, Загальну Декларацію прав людини, пункти 1,2 Будапештського меморандуму, Гельсінський заключний акт Наради по Безпеці та співробітництву в Європі від 01.08.1975 р. та ст. 23 ЦК України, якою передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та яка відшкодовується незалежно від майнової та не пов`язана з розміром майнового відшкодування; положення ст. 1167 ЦК України, положення ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відповідно до якої відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства у повному обсязі покладається на Російську Федерацію. В обґрунтування суми моральної шкоди позивач посилається на практику ЄСПЛ та керується розміром задоволених вимог заявників по схожим спорам, що розглядалися ЄСПЛ. Таким чином, ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача 1480913 грн., що на день подання позову становить 35000 євро.

Крім того, посилаючись на позицію Верховного Суду від 14.04.2022 у справі № 363/2996/18 зазначає про неврахування судового імунітету Російської Федерації у даній справі, у зв`язку з чим відсутня необхідність у надсиланні запитів щодо згоди Російської Федерації бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди у зв`язку з вчиненням збройної агресії проти України і ігнорування суверенітету та територіальної цілісності Української держави.

Ухвалою суду від 13 травня 2024 справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання по справі.

Ухвалою суду від 10.06.2024 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач не з`явився. У своєму позові та окремому клопотанні (а.с.48) просив розглянути справу за наявними доказами та без його участі.

Щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, суд застосовує правові позиції, зроблені Верховним Судом у постанові від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19 (провадження № 61-18782 св 21), у постанові від 08.06.2022 у справі №490/9551/19, а також Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.05.2022 року у справі № 635/6172/17, провадження № 14-167 цс 20.

Так Верховний Суд зазначає, що після початку війни в Україні з 2014 року суд України, розглядаючи справу, де відповідачем визначено Російську Федерацію, вправі ігнорувати імунітет цієї країни та розглядати справи про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі в результаті збройної агресії РФ, за позовом, поданим саме до цієї країни.

Також Верховний Суд зазначив, що починаючи з 2014 року відсутня необхідність у направленні до посольства відповідача в Україні запитів щодо згоди бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди у зв`язку з вчиненням збройної агресії проти України та ігноруванням нею суверенітету та територіальної цілісності Української держави. Починаючи з 24.02.2022 таке надсилання неможливе ще й у зв`язку із розірванням дипломатичних зносин між обома державами.

Крім того, слід зазначити, що поштовий зв`язок між країнами також розірвано. З урахуванням зазначеного, розгляд справи проводиться шляхом розміщення оголошень на офіційному веб сайті Судова влада.

З огляду на викладене, суд проводить розгляд на підставі матеріалів, що знаходяться у цивільній справі без участі сторін.

Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 16 ЦК України закріплено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012 (справа № 1-10/2012) наголосив, що в Україні як демократичній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Відповідно до ст. 28 Загальної декларації прав людини кожному гарантується право на соціальний і міжнародний порядок, при якому права і свободи, викладені в цій Декларації, можуть бути повністю здійснені.

Згідно заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», текст якої схвалено постановою Верховної Ради України від 21.04.2015 №337-VІІІ та офіційно оприлюднено, збройна агресія проти України розпочалася з 20.02.2014 року.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому неодноразово продовжено та діє до теперішнього часу.

Вищенаведені обставини загальновідомі, не підлягають доказуванню відповідно до приписів ч. 3 ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про міжнародне приватне право» - права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.

Частиною 1 ст. 48 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що до зобов`язань, що виникають з дії однієї сторони, з урахуванням положень статей 49-51 цього Закону, застосовується право держави, у якій мала місце така дія.

Згідно з ч.2 ст.2 ЦК України учасниками цивільних відносин є, серед інших, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

За приписами ч. 9 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на державу, що здійснює окупацію. Держава Україна всіма можливими засобами сприятиме відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди.

Крім того, постановою КМУ від 20.03.2022 затверджено Порядок визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії російської федерації, який встановлює процедуру визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії починаючи з 19.02.2014. Вказаним порядком, встановлено, що визначення шкоди та збитків здійснюється окремо за напрямами.

Позивач у своїх вимогах просить стягнути моральну шкоду, завдану внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України.

При вирішенні заявленої позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Внаслідок порушення цивільних прав особи згідно з ч.1 ст.23 ЦК України, остання має право на відшкодування моральної шкоди, що полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Нормами ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, що міститься у справі (ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України).

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що у зв`язку з збройною агресією Російської Федерації був змушений змінити своє місце проживання, облаштовувати своє життя в іншій місцевості, зазнали змін його соціальні зв`язки, що відобразилося на його емоційному стані.

На доведеність вказаних обставин надав суду копію паспорту серії НОМЕР_1 виданого 27.02.1999 року Артемівським МВУМВС України в Донецькій області, в якому зареєстровано адресу місця проживання в селищі Опитне, Бахмутського району Донецької області, витяг з реєстру територіальної громади, довідку Управління соціального захисту населення від 30.12.2022 № 5611-, згідно з якої ОСОБА_1 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа ( а.с. 15,16,18).

У підтвердження сімейного стану позивачем надано копію свідоцтва про укладення шлюбу з ОСОБА_3 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_4 ( а.с.24).

Крім того, позивач є власником об`єктів нерухомості: нежилого вбудованого приміщення непродовольчого магазину у м. Бахмут, Донецької області, а також дружині на праві власності належить житловий будинок у селищі Опитне, Бахмутського району Донецької області ( а.с. 19-23,25-27,34-40).

ОСОБА_1 у своїх доводах зазначає про те, що у липні 2022 року майно було пошкоджено. У позові зазначає, що на момент його звернення до суду із цим позовом статус будинку, непродовольчого магазину та належного у них майна йому не відомо. Проте, стверджує, та у підтвердження фактичного знищення майна посилається на фотодокази, супутникові знімки, скрін-шоти (а.с. 30-33). При досліджені вказаних доказів, вбачається, що на зображеннях - будівельні споруди, частково знищені, з яких неможливо встановити населений пункт, де вони розташовуються та що це за об`єкти нерухомості, в якому стані вони перебувають. Супутникові знімки нечіткі та розмиті. Вказані докази суд не може взяти до уваги, як належні та допустимі, що достовірно підтверджують факт перенесення позивачем моральних страждань, хвилювань через знищення майна. Тобто, такі докази не дають суду підстав вважати, що зображене майно дійсно належить на праві власності позивачу та його дружині і є таким, що пошкоджено чи фактично знищене та що вплинуло на емоційний стан позивача.

Витягами з ЄРДР № 0001569 та № 0000116 підтверджується факт внесення відомостей до кримінальних проваджень за зверненнями позивача до правоохоронних органів з приводу незаконного заволодіння майном та з приводу пошкодження майна в результаті потрапляння авіабомби ( а.с. 41 та 45). Відомостей про прийняті остаточні рішення органом досудового розслідування у вказаних кримінальних провадженнях матеріали цивільної справи не містять.

З огляду на досліджені докази, суд приходить до висновку, що у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України ОСОБА_1 зазнав душевних страждань і переніс негативні емоції, переживання, побоювання за свою безпеку, безпеку дружини. Через зміну місця проживання були порушені його нормальні життєві зв`язки, у зв`язку з чим вживав додаткових зусиль для організації свого життя та облаштування на новому місці. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями відповідача.

При визначені розміру відшкодування, що підлягає стягненню, суд виходить із наступного.

ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача 1480913 грн., що на день подання позову становить 35000 євро. У обґрунтування своєї вимоги зазначає, що розмір моральної шкоди узято ним із практики розгляду схожих справ ЄСПЛ. Разом з тим, у підтвердження розрахунку компенсації його моральних страждань жодних належних та допустимих доказів не надав.

З огляду на викладене, на переконання суду, посилання позивача на практику розгляду справ ЄСПЛ, за умови відсутності у матеріалах справи інших належних та допустимих доказів, не може свідчити про точну суму моральної шкоди, завданої стороною відповідача безпосередньо позивачу. Оскільки сам по собі факт порушення територіальної цілісності України, основоположних прав і свобод громадян України, загибель невизначеного кола людей та інші події, про які позивач дізнавався, перебуваючи на території смт. Рокитне, Сарненського району Рівненської області з соцмереж та телеграмканалів, а також від знайомих людей, які залишались на території Донецької області не є безумовною підставою для відшкодування позивачу майнової шкоди саме у визначеному ним розмірі.

Як зазначено у Постановах ОП КЦС ВС від 05.12.2022 в справі № 214/7462/20 та ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц, розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Отже, враховуючи обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, враховуючи тривалий час порушення його конституційних прав, за відсутності медичних та інших документів, що підтверджують психоемоційний стан позивача, суд вважає можливим визначити розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 80 000 грн.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог в рівних частках.

Згідно пункту 22 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах за позовами до держави-агресора російської федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Позивачем було заявлено позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди, визначеної у грошовому еквіваленті. Враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 28.11.2018 року по справі № 761/11472/15-ц, така вимога відноситься до вимог майнового характеру, а отже судовий збір стягується як за вимогу майнового характеру - в розмірі 1% від ціни позову, але не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, слід стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 1121, 20 грн.

Керуючись ст.10,76,81,82,258,259,263-265,352,354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України задовольнити частково.

Стягнути з Держави Російська Федерація на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду в розмірі 70 000 ( сімдесят тисяч) грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: с-ще Опитне, Бахмутського району Донецької області, ІПН: НОМЕР_2 , паспорта серії НОМЕР_1 ви. 27.02.1999 Артемівським МВ УМВС України в Донецькій об.)

Відповідач: Держава Російська федерація ( в особі Міністерства юстиції ) 119991, м. Москва, вул. Житня, 14 будівля 1, ЄДРПОУ невідоме.

Повне судове рішення складено 07.08.2024 року.

Суддя: