ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/682/24 Доповідач - Хома М.В.
У Х В А Л А

12 серпня 2024 р.м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

при проведенні підготовчих дій у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору недійсним та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 01.07.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 29 квітня 2024 року.

Під час здійснення підготовчих дій у відповідності до ст. 365 ЦПК України колегією суддів виявлено зловживання процесуальними правами в діях ОСОБА_1 .

Зокрема, у тексті апеляційної скарги ОСОБА_1 використовує висловлювання, які непритаманні для написання ділових документів (в тому числі апеляційної скарги), зокрема виражає явну неповагу до судді суду першої інстанції, під головуванням якого ухвалено оскаржуване судове рішення, та відображає зневажливе ставлення до судової гілки влади загалом.

Обґрунтування апеляційної скарги з використанням таких висловлювань:

- корупціонер ОСОБА_4 у своєму брехливому рішенні;

- невже ОСОБА_5 настільки тупий, що він не про це знав, чи може він просто корупціонер і тому бреше в своєму рішенні...;

- відповідач 1 добре розумів (на відміну від брехливого судді Вийванка) наслідки своїх дій...;

- не виходячи зі свого звичного брехливого стану ОСОБА_5 заявляє, що в мировій угоді...;

- коментуючи цей брєд Вийванка слід зазначити....;

- корупціонер ОСОБА_5 плювати хотів на мирову угоду;

- ОСОБА_5 в кожному абзаці свого рішення бреше;

- тільки інтелектуальні здібності Вийванка дозволяють такий брєд писати в своїх рішеннях; Чи може суддя дозволити собі в рішенні суду писати особисту маячню; ОСОБА_5 бреше про те, що відповідач...

- щодо брехливого твердження корупціонера Вийванка про те...; тому, як завжди твердження Вийванка це суцільна брехня з метою вчинення корупційних дій;

- корупціонер ОСОБА_5 замість того, щоб..... пише в рішенні суду всяку маячню про...;

- проте, повністю впавши в маразм, ОСОБА_5 зазначає у рішенні...;

-тут очевидно ОСОБА_5 підтверджує свою корупційну некомпетентність, навіть не намагаючись її приховати. А брехня його настільки примітивна, що тільки підтверджує його інтелектуальні здібності;

- та брехун корупціонер Вийванко.... ;

- при цьому не честь Вийванко бреше (позивачка вважає, що Вийванко не має честі);

- чи може суддя брехати в своїх рішеннях. Кожне, кожнісіньке слово корупціонера Вийванка є брехнею.

Зазначені висловлювання виходять за межі нормальної, коректної та легітимної критики, що у розумінні Європейського суду з прав людини констатується як зловживання правом на подання заяви.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частини перша статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

У частинах третій четвертій статті 44 ЦПК України визначено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Отже на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає в тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Апеляційний суд звертає увагу, що саме з метою виконання завдання цивільного судочинства сторона у справі має користуватися процесуальними правами, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя. Отож, якщо особа здійснює певну процесуальну дію не з цією метою, а для досягнення інших цілей (зокрема, образити, принизити учасників судового процесу, їхніх представників, суд, виявити до них і до їхніх дій власні негативні емоції), така особа виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій. І саме на такий захист спрямовані заходи, які суд застосовує через зловживання учасником судового процесу процесуальними правами.

Дії учасників судового процесу та їхніх представників мають не лише за формою, але й за змістом відповідати завданню цивільного судочинства. Зміст права на справедливий суд несумісний зі свідомим виявом учасником судового процесу чи його представником неповаги до честі, гідності, репутації іншого учасника, представника, суду тощо. Тому суди не повинні розглядати справи, в яких особа, яка ініціювала судовий процес, використовує її процесуальні права на шкоду іншим учасникам судового процесу й інтересам правосуддя.

У процесуальних відносинах, намагаючись донести певну думку до суду, учасники судового процесу, їхні представники, інші особи мають ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, їхніх представників, суду, осіб, які не беруть участь у судовому процесі. Суд не повинен толерувати використання нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів, зокрема для надання характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям). Такі слова та символи не можна використовувати ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їхніх представників.

Такі висновки апеляційного суду узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (пункт 22), від 14 березня 2019 року у справі № 9901/34/19, від 7 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19).

Аналогічно Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. mutatis mutandis ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

Отже, вжиті ОСОБА_1 висловлювання у апеляційній скарзі, які не притаманні для написання ділових документів, відображають зневажливе ставлення заявника до судді першої інстанції, який ухвалював оскаржуване судове рішення, судової гілки влади загалом, а також зневажливо іронічна оцінка процесуальних дій та рішень у справі, яка не стосується прав, свобод та інтересів ні позивача, ні відповідача, є виявом очевидної неповаги, не спрямовані на ефективний захист її прав, свобод та інтересів, а тому суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами.

Приписами ст. 44 ЦПК України визначено правові наслідки у разі, якщо подання скарги визнається зловживанням процесуальними правами залишення без розгляду, або повернення скарги.

Оскільки апеляційне провадження у даній справі відкрито, тому воно підлягає закриттю як помилково відкрите, а апеляційну скаргу слід повернути ОСОБА_1 .

Правова конструкція закриття провадження у зв`язку із помилковим прийняттям до провадження касаційної скарги застосовується Верховним Судом (ухвала Великої Палати Верховного суду від 15.05.2019 року у справі № 761/10509/17, ухвали Верховного Суду від 12.09.2023 року (справа № 182/3372/21), від 18.02.2019 року (справа № 215/2737/17), від 11.09.2019 року (справа №176/207/18), від 05.05.2020 року (справа № 686/2922/19).

Конвенція 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, є одним із видів міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Також ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У підпункті «а» п. 3 ст. 35 Конвенції зазначено, що Суд визнає неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є несумісною з положеннями Конвенції або протоколів до неї, явно необґрунтованою або є зловживанням правом на подання заяви.

Відповідно до положення п. 4 цієї статті Конвенції Суд відхиляє будь-яку заяву, яку він вважає неприйнятною згідно із цією статтею. Він може зробити це на будь-якій стадії провадження у справі.

Зважаючи на те, що провадження у даній справі відкрито апеляційним судом помилково, так як апеляційна скарга ОСОБА_1 суперечить завданням цивільного судочинства та визнана судом як зловживання процесуальними правами, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження у цивільній справі № 607/21441/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2024 року слід закрити, апеляційну скаргу повернути ОСОБА_1 .

Слід зазначити, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає її повторному поданню в порядку, визначеному ЦПК України.

Застосовуючи даний захід процесуального примусу, колегією суддів враховуються висновки, висвітлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.03.2019 року справа №199/6713/14-ц, де було скасовано судові рішення суду першої та апеляційної інстанції по суті спору та скаргу особи залишено без розгляду, у зв`яку із розглядом судами скарги, де скаржник нецензурно, використовуючи лайливі та образливі слова, характеризував державного виконавця та його роботу.

Зважаючи на те, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 використовує висловлювання, які непритаманні для написання ділових документів, зокрема виражає явну неповагу до судді, суду першої інстанції, під головуванням якого ухвалено оскаржуване судове рішення, та відображає зневажливе ставлення до судової гілки влади загалом, розгляд по суті такої апеляційної скарги є неможливим.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню ОСОБА_1 , тому колегія суддів вважає, що останній слід повернути також судовий збір у розмірі 6316,87 грн., сплачений нею за подання апеляційної скарги згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №2 від 26.06.2024 року.

Керуючись ст. ст. 2, 44, 362 ЦПК України, Конвенцією 1950 року, ратифікованою Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, ст. 7 Закону України "Про судовий збір" апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати, що звернення ОСОБА_1 з апеляційною на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2024 року є діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами.

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору недійсним та стягнення коштів закрити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору недійсним та стягнення коштів повернути ОСОБА_1 .

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2024 року у розмірі 6316,87 грн. (шість тисяч триста шістнадцять гривень вісімдеят сім копійок) згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №2 від 26.06.2024 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Ухвалу суду апеляційної інстанції складено 12.08.2024 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Гірський Б.О.

Костів О.З.