Справа № 948/1921/23
Номер провадження 2-др/948/3/24
09.08.2024 Машівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Косик С.М.,
за участю секретаря Ткач Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Машівка цивільну справу за заявою представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Слуцького Олександра Владиславовича про ухвалення додаткового рішення вцивільній справі за позовом ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Карлівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), до ОСОБА_2 , про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини та стягнення аліментів,
рішенням від 26.07..2024 Машівський районний суд Полтавської області частково задовольнив позов ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Карлівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), до ОСОБА_2 , про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини та стягнення аліментів (а.с.158,173-176).

Так, суд ухвалив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; внести відомості до актового запису № 15 від 16.05.2013, складеного Виконавчим комітетом Селещинської сільської ради Машівського району Полтавської області, про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначивши батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 січня 2024 і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог відмовив.

Суд вирішив питання розподілу судових витрат: стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3220,80 грн; стягнув з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

29.07.2024 від представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Слуцького О. В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат, в якій він просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн(а.с.159-168).

Заява мотивована тим, що позивачкою понесено витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 25 000,00 грн, надані до заяви документи підтверджують детальний опис наданих послуг, витрачений час на їх надання, а також їхню вартість. Визначений розмір витрат на правничу допомогу відповідає складності справи, обсягу документів, що підлягали опрацюванню та часу для опрацювання справи.

Також представник позивачки просив врахувати, що дії відповідача були спрямовані на затягування розгляду справи, що полягало в поданні клопотання про зупинення провадження, неявці до суду та експертної установи для проведення експертизи, що спонукало позивачку нести додаткові витрати на професійну правничу допомогу. Натомість позивачці за квітень-травень 2024 за місцем роботи нараховано 17180,00 грн і за таких умов вона мала утримувати свого сина ОСОБА_4 , коли ОСОБА_2 затягував розгляд справи та ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про розгляд заяви повідомлені належним чином та завчасно (а.с.170-172,180), представник позивачки подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки (а.с.181).

Суд уважає за можливе розглянути клопотання представника позивачки про ухвалення додаткового рішення за відсутності сторін, та дослідивши матеріали справи, зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3).

Відповідно до ч.8. ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Під час судових дебатів представник позивачки повідомив про надання доказів понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Як убачається з позову, позивачкою було повідомлено, що орєнтовний розмір очікуваних судових витрат складає 40 000,00 грн, що включає витрати зі сплати судового збору, на проведення експертизи та надання професійної правничої допомоги (а.с.6).

Документи на підтвердження факту понесених витрат на правничу допомогу представник позивачки подав до суду 29.07.2024, тобто протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення (а.с.159).

На підтвердження викладених обставин у заяві про ухвалення додаткового рішення представником позивачки до суду надано договір про надання правничої (правової) допомоги від 11.08.2023 р., квитанцію до прибуткового кассового ордера №93 від 26.07.2024 про сплату ОСОБА_1 за надання правничої допомоги 25 000,00 грн, попередній розрахунок вартості професійної правничої допомоги, акт прийому-передачі до договору про надання правової допомоги від 11.08.2024 № 11/11-23-1, довідку з місця роботи позивачки ОСОБА_1 , з якої вбачається, що ОСОБА_1 працює у ТОВ «Гарант ОІЛ» оператором АЗС та за період з квітня по травень 2024 без урахування податків отримала заробітну плату в розмірі 17 180,00 грн (а.с.163-168).

Зі вказаних документів убачається, що позивачка та її представник адвокат Слуцький О.В. в п.4.3 договору про надання правничої допомоги № 11/11-23-1 від 11.08.2023 р. визначили розмір гонорару у розмірі 2000,00 грн за одну годину роботи, загальна вартість цієї угоди визначається у попередньому розрахунку вартосіт послуг на правову допомогу. Попередній розрахунок вартості правничої домоги та акт прийому-передачі робіт від 26.07.2024 передбачає кількість годин, всього 12,5 години, витрачених адвокатом на певні дії, зокрема: консультація клієнта, написання позовної заяви, клопотаннчя про призначення екпертизи, заяви про виклик свідків, заперечення протии зупинення провадження у спарві, представництво інтерсів позивачки в суді.

У статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (ст. 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (ст. 141 ЦПК України).

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, зі змісту ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У ч.3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, враховуючи кількість заяв по суті, заяв та клопотань, підготовлених представником позивачки, кількість засідань, в яких брав участь адвокат Слуцький О.В., а саме п`ять засідань загальною тривалістю 2 години, фінансовий стан сторін, а саме те, що позивачка самостійно несе витрати по утриманню малолітнього сина, а відповідач є військовослужбовцем та відповідно має грошове забезпечення, поведінку відповідача, який дійсно в судові засідання не з`явився жодного разу, до експертної установи не прибув, заперечень щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу не подав, суд дійшов висновку, що визначений позивачкою до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу являється співмірним і пропорційним об`єму здійсненої роботи та наданих послуг, складності справи, а тому з відповідача на користь позивачки потрібно стягнути витрати на професійну правнчиу допомогу в розмірі 25 000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 270, 263-265, 354, 355 ЦПК України

у х в а л и в :

заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Слуцького Олександра Владиславовича про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Карлівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), до ОСОБА_2 , про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини та стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , інші відомості відсутні.

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Карлівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), місцезнаходження: вул. Полтавський шлях, 54, м. Карлівка Полтавської області, .

Суддя С. М. Косик