справа № 753/6859/24
провадження № 2/753/5374/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Дубляк К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у квітні 2024 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які є його біологічними дітьми.

Вказує, що з відповідачкою ОСОБА_2 перебувають у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з 2008 року, й у таких фактичних шлюбних відносинах у них народилося двоє дітей:ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 й ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про народження яких внесено відповідно до ч. 1ст. 135 СК України - за вказівкою матері дитини.

Згідно висновку молекулярно-генетичного дослідження № 41981 від 27.03.2024 року встановлено, що ймовірність того, що він є біологічним батьком дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 складає 99,99%.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 , діюча на підставі ордера адвоката про надання правової допомоги від 03.04.2024 року, позовні вимоги підтримали з тих же підстав та просили їх задовольнити: визнати ОСОБА_1 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , й внести відповідні зміни до актових записів про народження дітей в частині батька.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги визнала та просила їх задовольнити. Вказала, що лише за збігом обставин на час реєстрації народження дітей позивача, який є їх біологічним батьком, не було, й з підстави відсутності реєстрації шлюбу між нею й позивачем, реєстрації народження обох дітей здійснена відповідно до ч. 1ст. 135 СК України - за її вказівкою, як матері таких дітей.

Уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розмішеним повідомленням на офіційному сайті судової влади (суду).

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Наведені обставини свідчать, що сторонни, третя особа завчасно повідомлені про розгляд справи судом.

Виходячи з положень ст.13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі, правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, вид судочинства - загального провадження, вжиті судом заходи щодо направлення сторонам повідомлення про час та місце розгляду справи, копії позовної заяви з додатками до відповідача, третьої особи, із роз`ясненим правом надання відзиву на позов, суд визнав можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення за відсутності третьої особи за погодженням сторін.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з 2008 року, й у таких фактичних шлюбних відносинах у них народилося двоє дітей:ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , й ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про народження яких внесено відповідно до ч. 1ст. 135 СК України - за вказівкою матері дитини (а.с.12, 13, 14, 15).

Згідно висновку молекулярно-генетичного дослідження № 41981 від 27.03.2024 року визначено, що ймовірність того, що ОСОБА_1 є біологічним батьком дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 складає 99,99% (а.с.16-36, 37).

Відповідно до актового запису № 2025 від 19 червня 2010 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійсненого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м.Києві батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьком записаний ОСОБА_6 відповідно до ч.1 ст. 135 СК України - за вказівкою матері дитини (а.с.15).

Відповідно до актового запису № 4366 від 12 грудня 2013 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійсненого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м.Києві його батьком записаний ОСОБА_6 відповідно до ч.1 ст. 135 СК України - за вказівкою матері дитини (а.с.13).

При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (ч. 1 ст. 135 СК України).

Спосіб законодавчого вирішення питання позашлюбного батьківства визначений ст. 128 СК України та є засобом охорони материнства і дитинства. Відповідно до ст.52 Конституції України діти рівні у свої правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

В судовому засіданні відповідач визнав факт наявного кровного споріднення між ним й ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 й ним та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Сторони відмовились від проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи з підстав визнання позову відповідачем, й проведеним за зверненням у досудовому порядку медичною установою експертного дослідження про батьківство ОСОБА_1 , й із висновку якого вбачається, що вірогідність батьківства ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 складає 99,99% (а.с.16-36, 37).

Якщо мати та батько дитини, відповідно до п.3 ч.2 ст.125 СК України, не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України (ч.2 ст.128 СК України).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України про докази, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Таким чином, в судовому засіданні доведено, що ОСОБА_1 являється батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є підставою для задоволення позовних вимог.

Підстав для відмови у задоволенні позовних вимог судом не встановлено.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 135, 125, 126, 128, 136 Сімейного кодексу України та, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини- задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_1 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Внести зміни до актового запису № 2025 від 19 червня 2010 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , здійсненого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м.Києві: виключити відомості про особу ОСОБА_6 , як батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьком записати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_1 , батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внести зміни до актового запису № 4366 від 12 грудня 2013 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійсненого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м.Києві: виключити відомості про особу ОСОБА_6 , як батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьком записати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після набуття чинності рішення надіслати його копію до державного органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації дитини для виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СУДДЯ: