справа №176/1836/24
провадження №2/176/1006/24
УХВАЛА

09 серпня 2024 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Гусейнова К.А.,

з участю секретаря судових засідань Петренко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

з участю учасників справи: представника позивача ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, де просить суд ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 148833,29 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн.

Позов обгрунтовано тим, що 10.11.2015 року позивач ОСОБА_1 уклала шлюб з відповідачем. В шлюбі у них народився син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 30.04.2024 року, здійсненого згідно виконавчого листа №176/857/21, виданого 27.08.21 Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області заборгованість ОСОБА_2 по аліментам становить 148833,29 грн. Дана заборгованість відповідачем не оскаржується. Просить суд стягнути з відповідача пеню за заборгованість по аліментам, яка згідно розрахунку складає 198 957,13 грн., однак не може перевищувати розміру заборгованості. Таким чином просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 148833,29 грн.

08 серпня 2024 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла до суду заява про зупинення провадження у даній справі у зв`язку з його перебуванням у складі Збройних Сил України.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження заперечував проти задоволення даного клопотання, оскільки дане питання стосується інтересів дитини. Враховуючи, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання по виплаті аліментів, у звязку з чим утворилась заборгованість в розмірі 148 833, 29 грн. представник позивача просив відмовити в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника відповідача на адресу суду надійшла заява про розгляд питання про зупинення провадження без її участі та без участі відповідача ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи, доводи заяв, поданих сторонами, суд приходить до наступного.

Згідно військового квитка серії НОМЕР_1 від 22.08.2022 року ОСОБА_2 23.08.2022 року призваний у Збройні Сили України на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію».

Згідно Довідки №4372 від 09.07.2024 року старший солдат ОСОБА_2 в період з 31.05.2024 по 09.07.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи в н.п.Костянтинівка, Донецької області.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно з п.2 ч.1 ст.253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, зокрема, встановлених п. 2 ч.1 ст.251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта ст.263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду України від 7 жовтня 2015 року в справі №6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи».

У постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі №6-1957цс16 висловлено позицію, що «межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі».

В ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2022 року в справі №461/5209/19 вказано, що: «22 серпня 2022 року позивач звернувся до суду касаційної інстанції із клопотанням про зупинення провадження у справі №461/3554/21 у зв`язку з тим, що він перебуває на військовій службі у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, військовослужбовець не перебуває у зоні постійної дислокації, а знаходиться у зоні бойових дій. На підтвердження клопотання про зупинення провадження у справі позивач надав довідки із військової частини від 08 серпня 2022 року №2/762 та №2/761. Пунктом 2 частини першої ст.251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Оскільки, позивачем надані докази його перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, колегія суддів вважає, що заява про зупинення провадження у справі №461/5209/19 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, тому необхідно зупинити провадження у справі, що переглядається, до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан».

Аналогічні правові висновки викладені й у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року в справі №753/19628/17.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших, утворених відповідно до закону, військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Аналогічні за змістом висновки викладені у судових рішеннях Верховного Суду в справах від 14 грудня 2022 року №757/52540/16-ц та від 17 січня 2023 року №501/1699/17.

Отже, для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п.2 частини першої ст.251 ЦПК України, в матеріалах цивільної справи мають бути докази не лише перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а й докази того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема, приймають участь у виконанні бойових завдань.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан о 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що військове формування це створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Із матеріалів справи вбачається, що старший солдат ОСОБА_2 дійсно в період з 31.05.2024 по 09.07.2024 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи в н.п.Костянтинівка, Донецької області, що підтверджується дослідженою вище довідкою.

Відповідно до копії військового квитка серії НОМЕР_1 31 травня 2024 року ОСОБА_2 було присвоєне ВОС «солдат резерву».

Разом з тим, відповідачем не надано доказів того, що військова частина НОМЕР_2 у складі ЗСУ, в якій проходить службу ОСОБА_2 переведена на воєнний стан і бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ на території України на час розгляду даної справи.

З долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , проте відповідачем не надано доказів того, що станом на 09 серпня 2024 року він перебуває у зоні бойових дій у зв`язку з чим не має можливості приймати участь у розгляді справи.

Крім того, при розгляді даного клопотання суд також враховує інтереси малолітньої дитини, оскільки стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за своєю природою є схожим з стягненням аліментів, оскільки це також є коштами для утримання дитини.

Нормою ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою ВРУ від 27.02.1991 року (далі Конвенція про права дитини) встановлено «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини».

Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини «Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування».

Принцип найкращих інтересів дитини розкрито у правових висновках Верховного Суду. Зокрема, у Постанові ВС від 20.07.2022 року у справі №761/25101/20 Суд зазначає:

«Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги як першочергове міркування при прийнятті відносно неї будь-яких дій або рішень як у державній, так і у приватній сфері.

Найкраще забезпечення інтересів дитини - це право, принцип і правила процедури, які засновані на оцінці усіх елементів, що відображають інтереси дитини у конкретних обставинах.

Оскільки стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за своєю природою є схожим з стягненням аліментів, то зупинення провадження у даній справі може негативно вплинути на права дитини щодо її утримання з боку батька, тому суд приходить до висновку, що саме по собі перебування відповідача у складі Збройних Сил України не є перешкодою для розгляду даної справи. Враховуючи даний висновок як окремо так і в сукупності із висновком суду, що відповідачем не надано доказів того, що станом на 09 серпня 2024 року він та його військова частина перебувають у зоні бойових дій у зв`язку з чим відповідач не має можливості приймати участь у розгляді справи, суд вважає, що в задоволенні клопотання про зупинення розгляду справи слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.251, 252, 253 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовити.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Повний текст сладено 09.08.2024 року.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Кімал ГУСЕЙНОВ