Справа № 523/5891/24
Провадження №2/523/3458/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань - Бєлік Л.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17.08.2013 року між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 985. Від шлюбу у подружжя є дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає, що шлюбні відносини фактично припинені, шлюб існує формально, відсутність взаєморозумінні зробили не можливим подальше перебування у шлюбу.

На підставі викладеного позивач просить: розірвати шлюб укладений між сторонами 17.08.2013 року, актовий запис № 985, стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи в судове засідання, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву.

Чергове судове засідання у справі призначено на 29 липня 2024 року сторони до суду не з`явились.

На адресу суду 29 травня 2024 року (вх. № 18485) надійшло клопотання за підписом представника позивача адвоката Старосуд Олега Анатолійовича щодо можливості розгляду справи за відсутності позивача та його представника, згідно якого представник зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.18-20).

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (вх. № 17716) також звернулась на адресу суду з заявою про можливість розгляду справи за її відсутності, згідно якої зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає (а.с.17).

В подальшому на адресу суду 26.07.2024 року (вх. № 25133) надійшло клопотання за підписом представника відповідача адвоката Чабаненко Ольги Андріївни про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами в порядку ст. 137 ЦПК України. Відповідно до поданого клопотання представник зазначила, що заявлені витрати є завищеними. Зазначила, що аналізуючи акт приймання-передачі наданих послуг від 28.05.2024р. на суму 7000 гривень, просить суд звернути увагу, що послуги зазначені в ньому, не в повному обсязі відповідають наданим представником послуг та є завищеними.

По-перше, в акті зазначена правова консультація з питань розірвання шлюбу, аліментів, поділу спільного сумісного майна - 1,5 години, вартість 1000 гривень; проте справа, що розглядається стосується тільки розірвання шлюбу, отже, консультація з інших питань не пов`язана з розглядом цієї справи, а тому відшкодуванню відповідачем не підлягає.

По-друге, отримання дублікату свідоцтва про шлюб адвокатом -3 години - вартість 1000 гривень взагалі не підтверджується жодним доказом (не долучені копії заяв саме адвоката на отримання вказаного документу, та витрата саме ним 3х годин на отримання, а також не зазначений орган, в якому отримувався вказаний документ) не зазначена необхідність отримання вказаного документу, оскільки він знаходився у відповідача та міг надаватись до суду.

По-третє, щодо написання позовної заяви і супровід клієнта під час подачі позову в суд тривалістю 4 години, вартістю 4000 гривень, просить суд прийняти до уваги, що предметом спору у даній справі є розірвання шлюбу, позовна заява є типовою, викладена на трьох аркушах, вказана категорія справ не є складною. Крім того, позовна заява підписана та подана позивачем, та з матеріалів справи взагалі не вбачається супровід саме адвоката позивача до канцелярії суду, та необхідність взагалі надання позивачу такого виду правової допомоги.

По-четверте, зазначення в акті представництво позивача-подача клопотання про проведення судового засідання без позивача та представника позивача -1,5 години, вартість 1000 гривень, є значно завищеною по часу, оскільки складена на 1 арк, та подана 29.05.2024р. через підсистему Електронний Суд, що підтверджуєтеся матеріалами справи та не вимагало від представника витрачати час на відвідування приміщення суду.

Враховуючи такі критерії, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також критерій розумності розміру витрат позивача на правову допомогу, в акті виконаних робіт наданої правничої допомоги вартість наданих послуг є значно завищеними, а тому, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, просить зменшення їх розмір до 1000 гривень.

В клопотанні представник також зазначила, що судове засідання , призначене на 29.07.2024р., просить провести у відсутність відповідача та її представника, врахувавши вказане клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу (а.с.30-35).

Також, 29.07.2024 року (вх. № 25276) на адресу суду надійшла заява/заперечення на клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу за підписом представника позивача адвоката Старосуд О.А.

Згідно поданих заперечень, представник зазначив, що не погоджується з твердження адвоката відповідача щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільні в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Так, виходячи з вищевказаних норм можна зробити висновок що сторони договору є вільними в його укладанні та вирішують його зміст (пункти: що саме має бути прописано в договорі) на власний розсуд.

06 квітня 2024 року між Адвокатським бюро «СТАРОСУД» та ОСОБА_1 укладено та підписано договір про надання правової допомоги.

Відповідно до п.3.1. даного Договору Розмір гонорару, який Клієнт сплачує Адвокату за надану в межах цього Договору правову допомогу, визначається сторонами шляхом підписання (укладання) актів прийому передачі наданих послуг, які є невід`ємною частиною цього Договору.

Такі акти приймання передачі можуть бути викладена у формі додатку до Договору, які набувають чинності з дня його підписання уповноваженими представниками Сторін.

Отже, між АБ «Старосуд» (адвокатом) та ОСОБА_1 (клієнтом) у вищезазначеному Договорі було вирішено, що гонорар який клієнт сплачує адвокату визначатиметься в акті прийому передачі наданих послуг. Даний пункт не суперечить чинному законодавству, та вирішувався сторонами Договору на їх власний розсуд керуючись принципом «Свобода договору».

Зазначив, що витрати на правничу допомогу є доведеними, такі витрати були необхідними, а відтак просив повністю задовольнити заяву та стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу (а.с.40-46). До заперечень представник позивача надав копії договорів про поділ майна подружжя від 30.05.2024 року, про участь у вихованні та утриманні дитини.

З огляду на викладене судом встановлено, що сторони про час та місце розгляду справи повідомлені, представник позивача та відповідач надали суду заяви про можливість розгляду справи за відсутність сторін в яких зазначили про підтримку та визнання позовних вимог,. Представники сторін у справі надали свої доводи, заперечення та аргументи щодо визначеного розміру витрат на правничу допомогу, а відтак суд дійшов висновку, щодо можливості розгляду справи за відсутності сторін з урахуванням поданих заяв, клопотань та заперечень.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням поданих заяв про підтримку та визнання позовних вимог, проаналізувавши надані сторонами письмові докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 17 серпня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 985. Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_2 змінила прізвище на « ОСОБА_2 ». Свідоцтво про шлюб видане повторно 09.04.2024 року, серія НОМЕР_1 (а.с.5).

Згідно копії свідоцтва про народження, сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Як передбачено ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини, чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб и створювати сім`ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права.

Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Нормами Сімейного Кодексу України передбачена добровільність шлюбу. Так, згідно ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

З урахуванням того, що представник позивача та відповідач надали заяву про підтримку та визнання позовних, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі, а тому шлюб підлягає розірванню.

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі: 7 000 гривень, суд зазначає наступне.

Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, відповідно до договору про надання правової допомоги від 06.04.2023 року, та акту виконаних робіт сторони визначили розмір гонорару у розмірі: 8 000 гривень, що відповідно складається з:

правової консультації/роз`яснень з питань (розірвання шлюбу, аліментів, поділу спільного сумісного майна) 1,5 годин - 1000 гривень;

отримання дублікату свідоцтва про шлюб (адвокатом) - 3 години - 1000 грн.

написання позовної зави та супровід клієнта під час подачі позову в суд - 4 години - 4000 грн.

представництво позивача: подання клопотання про проведення судового засідання без позивача та представника - 1 година - 1000 грн.

Загальна вартість витрат на правничу допомогу становить 7 000 гривень (а.с.26).

Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем, подано заперечення щодо розміру витрат на правничу допомогу, згідно поданих заперечень відповідач визнала витрати на правничу допомогу у розмірі: 1 000 грн., що на думку відповідає співмірності щодо даної справи.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічних висновків дійшов також Європейський суд з прав людини, рішення якого, відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини можуть бути використані судом в якості джерела права.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р. заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі: 2 000 гривень.

Судом не приймаються до уваги та не оцінюються надані адвокатом послуги з укладення інших правочинів щодо сторін у справі, як такі, що не мають прямого відношення до розгляду вищевказаної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України).

Таким чином, з відповідача в силу ст. 142 ЦПК України підлягають до стягненню на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі: 605, 60 гривень. Та, відповідно підлягають до повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст.ст. 24, 105, 110-112 СК України, ст.ст. 3, 12, 13, 76, 81, 89, 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 273, 354-355, пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 17 серпня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 985, між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) - судові витрати зі сплати судового збору у розмірі: 605,60 гривень та витрати з правничої допомоги у розмірі: 2 000 гривень, а всього стягнути 2 605, 60 гривень.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області, , повернути позивачу - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) - 50% судового збору сплаченого при подачі позову до суду, в розмірі: 605,60 гривень, згідно квитанції від 09.04.2024 року.

Копію рішення суду після набрання ним законної сили направити Суворовському районному у м. Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 02.08.2024р.

Суддя: