Справа № 591/6033/23
Провадження № 2/591/1852/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2024 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання Рудь В.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Сумцова Євгена Станіславовича до Сумської обласної прокуратури про стягнення майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Сумцова Є.С. звернувся до суду з зазначеним позовом до Сумської обласної прокуратури та свої вимоги мотивує тим, що він працює в органах прокуратури з 07 травня 2007 року, з 14 квітня 2017 року працював на посаді заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури Сумської області.

Наказом керівника Сумської обласної прокуратури №61к від 12 березня 2021 року позивача було звільнено з посади заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури Сумської області за п. 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про прокуратуру», п. 3, пп.2 п. 19 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення «Закону України» «Про внесення змін до деякихзаконодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури».

Підставою для прийняття наказу стало рішення П`ятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №22 від 24 грудня 2020 року за наслідками проходження позивачем третього етапу атестації співбесіди.

Позивач, вважаючи наказ керівника Сумської обласної прокуратури про його звільнення та рішення П`ятої кадрової комісії протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся з відповідним позовом до суду.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року у справі №480/2730/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури та П`ятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), третя особа на стороні відповідачів без самостійних вимог - Офіс Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування наказу та рішення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення різниці у заробітку було задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано рішення П`ятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №22 від 24 грудня 2020 року про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 .

Визнано протиправним і скасовано наказ керівника Сумської обласної прокуратури №61к від 12 березня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури Сумської області та органів прокуратури Сумської області.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури Сумської області.

Стягнуто з Сумської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 208028 грн. 25 коп. та понесені ним судові витрати на отримання професійної правничої допомоги.

Починаючи з 16 лютого 2022 року позивач був поновлений на позаштатній посаді заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури.

З 23 грудня 2022 року обіймає посаду прокурора Тростянецького відділу Охтирської окружної прокуратури.

У зв`язку з порушенням трудових прав та незаконним звільненням із займаної посади вважає, що позивач має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди з огляду на наступне.

Протиправність рішення кадрової комісії про неуспішне проходження позивачем атестації, потягло за собою протиправність та скасування наказу керівника Сумської обласної прокуратури №61к від 12 березня 2021 року про звільнення позивача з посади заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури Сумської області на підставі спірного рішення кадрової комісії.

Отже, відповідачем відносно ОСОБА_1 було вчинено цілий комплекс протиправних дій, якими останньому завдано моральної шкоди, що полягає у наступному.

22 грудня 2020 року керівникам місцевих прокуратур Сумської області було розіслано інформаційний лист за підписом керівника Сумської обласної прокуратури, в якому зазначалося про вчинення дій та прийняття рішень заступником керівника Охтирської місцевої прокуратури ОСОБА_1 , нібито, в умовах реального конфлікту інтересів. За висновками службового розслідування, нібито, встановлені у діях працівників прокуратури, у тому числі і ОСОБА_1 , порушення, як зазначається у листі, стали можливими з причини нерозуміння ними суті та невиконання встановлених антикорупційним законодавством вимог і обмежень, спрямованих на запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, та в умовах недостатньої обізнаності працівників прокуратури щодо вказаних вимог і обмежень в цілому.

Внаслідок цього було завдано значної шкоди діловій репутації позивача, поставлені під сумнів професійні якості позивача та його авторитет серед колег по роботі.

В подальшому, Національним агентством з питань запобігання корупції листом від 03 лютого 2021 року було повідомлено Сумську обласну прокуратуру про відсутність в діях позивача конфлікту інтересів через відсутність приватного інтересу, як однієї із обов`язкових складових конфлікту інтересів.

Позивач одружений є членом багатодітної сім`ї та є головним годувальником в родині.

Він забезпечує утримання та догляд свого батька - ОСОБА_3 , який є особою з інвалідністю, групи першої «Б» з ураження опорно-рухового апарату за наслідком загального захворювання, непрацездатний та потребує постійного стороннього догляду.

Тобто протиправні дії та рішення відповідача завдали шкоду не тільки позивачу, а й залежним від нього непрацездатним членам родини.

У зв`язку з незаконним звільненням у позивача та його родини різко погіршилося матеріальне становище.

У січні 2021 року, розуміючи, що звільнення з посади є вже неминучим у зв`язку з прийнятим рішенням кадрової комісії про неуспішне проходження позивачем атестації, оцінюючи можливі негативні наслідки, позивач був вимушений продати належний йому автомобіль RENAULT DUSTER з метою виконання своїх зобов`язань за кредитним договором № 1/33650/19, укладеним з AT «КредіАгріколь Банк», який, власне, і був укладений з метою придбання даного автомобіля.

У березні 2021 року позивач був вимушений стати на облік як безробітний в Охтирській філії Сумського обласного центру зайнятості.

Крім того, на день звільнення позивач мав невиконані зобов`язання за кредитними договорами, які укладалися з розрахунку його особистої платоспроможності та отримуваної ним на займаній посаді заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури заробітної плати.

25 січня 2019 року між позивачем та AT «КредіАгріколь Банк» був укладений кредитний договір №573146/3365019, за умовами якого позивачу було відкрито поточний (картковий) рахунок у гривні та видано кредитну карту з встановленим кредитним лімітом у розмірі 100 000 грн. строком користування на 24 місяці.

06 грудня 2020 року між позивачем та ТОВ «Гоуфінгоу» був укладений кредитний договір №/345472 та отримано кредит у сумі 10 000 грн., право вимоги за яким набуло ТОВ «ЄАПБ».

15 січня 2021 року між позивачем та ТОВ «ФК «Інвеструм» був укладений кредитний договір №08558-01/2021 та отримано кредит у сумі 5500 грн., право вимоги за яким набуло ТОВ «ЄАПБ».

Внаслідок незаконного звільнення у березні 2021 року позивач втратив можливість виконувати свої зобов`язання за вказаними кредитними договорами. ТОВ «ЄАПБ» та АТ «КредіАгріколь Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», звернулися до суду з позовами про стягнення заборгованості.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 06 квітня 2023 року у справі №588/1189/21 стягнуто з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість в сумі 88283 грн. 62 коп.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 01 березня 2023 року у справі №588/692/22 стягнуто з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЄАПБ» заборгованість в загальній сумі 42950 грн. 00 коп.

Позивач після поновлення на роботі у лютому 2022 року та з початком повномасштабної агресії російської федерації не отримав грошової матеріальної допомоги як інші прокурори Охтирської окружної прокуратури. На запит представника позивача про надання інформації стосовно виплат прокурорам Охтирської окружної прокуратури грошової матеріальної допомоги у лютому 2022 року Сумською обласною прокуратурою повідомлено, що відповідно до частини третьої статті 83 Закону України «Про прокуратуру» прокурорам Охтирської окружної прокуратури 28 лютого 2022 року була нарахована матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати.

Належний позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом житловий будинок отримав часткове пошкодження внаслідок повітряно-бомбової атаки військами російської федерації 03 березня 2022 року, 05 березня 2022 року, що підтверджується Актом обстеження пошкоджених будівель і споруд внаслідок збройної агресії російської федерації на території Боромлянської сільської ради від 13 травня 2022 № 3.

У середині березня 2022 року позивач виїжджав родиною з окупованого росіянами села Боромля фактично без належного грошового забезпечення. Відтак, з березня 2022 року, незважаючи на поновлення на роботі, позивач та його родина фактично залишилися без засобів для існування.

Як вже було зазначено вище, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року у справі № 480/2730/21 з Сумської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 208028 грн. 25 коп. та понесені ним судові витрати на втримання професійної правничої допомоги у сумі 5000 грн.

З метою стягнення вказаних коштів позивач був вимушений звертатися до Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області у червні 2022 року.

Зростання цін, купівельна спроможність та власне цінність гривні влітку 2022 року у з рівнянні з 2021 роком значно знизилася. Позивач був вимушений у примусовому порядку стягувати належні йому суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Отримані позивачем кошти за рішенням суду у червні 2022 року мали б більшу цінність у 2021 році за умови, якби відповідач не приймав протиправних рішень відносно позивача.

Станом на теперішній час позивач працює на посаді прокурора Охтирської окружної прокуратури, яка не є рівнозначною займаній ним посаді заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури на момент незаконного звільнення.

Позивач працює та має безперервний стаж роботи в органах прокуратури з травня 2007 року і має достатній досвід та кваліфікацію, щоб працювати на рівнозначній посаді.

Однак до даного часу порушені відповідачем права позивача відновлені не були.

Позивач за період з 16 лютого 2022 року по 22 грудня 2022 року у зв`язку з незаконним звільненням та після поновлення на роботі в Охтирській окружній прокуратурі на позаштатній посаді не одержав належний йому дохід.

Так, відповідно до частин першої та третьої статті 81 Закону України «Про прокуратуру» заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до пункту 13 частини п`ятої статті 81 Закону України «Про прокуратуру» посадові оклади прокурорів, які перебувають на адміністративних посадах, встановлюються у такому розмірі:

- заступника керівника окружної прокуратури - 1.3 посадового окладу прокурора окружної прокуратури.

В період з 16 лютого 2022 року по 22 грудня 2022 року позивач був поновлений на посаді заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури (виведеної поза штат) з посадовим окладом на рівні 7460,00 грн на місяць та нарахуванням доплат.

Тобто, за умови відсутності протиправних дій відповідача по відношенню до позивача у 2022 році останній займав би рівнозначну займаній ним посаді на день звільнення посаду заступника керівника Охтирської окружної прокуратури, його посадовий оклад з доплатою за вислугу років у розмірі 20% від посадового окладу мав би складати відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру» 62400 гри (1600 грн п.м. х 25 х 1,3 + 10400 грн) на місяць. За період з 16 лютого 2022 року по 22 грудня 2022 року загальна сума отриманого позивачем доходу мала б складати щонайменше 635061,82 грн. (62400 грн х 9 місяців (березень-листопад 2022 року) + 28080 грн. за 9 робочих днів лютого 2022 року + 45381,82 грн за 16 робочих днів грудня 2022 року) замість 110400,46 грн. (99448,39 грн за період з 16 лютого 2022 року по 30 листопада 2022 року + 10952.07 грн. за 6 робочих днів грудня 2022 року) фактично отриманої заробітної плати після поновлення та за період роботи на посаді, яку було виведено поза штат.

Відтак, неодержаний дохід (упущена вигода) за період з 16 лютого 2022 року по 22 грудня 2022 року складає 524661,36 грн (635061,82 грн. - 110400,46 грн.), що має бути відшкодовано в якості компенсації завданої моральної шкоди.

Таким чином, завдану моральну шкоду, яка підлягає компенсації, позивач оцінює у загальному розмірі 674661,36 грн, з яких 524661,36 грн. кошти фактично неодержаного доходу (упущеної вигоди) та 150000 грн. моральної шкоди, яку було завдано протиправними діями відповідача за вищезазначених обставин.

Посилаючись на зазначені обставини, просив стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 674 661 грн. 36 коп., та понесені судові витрати.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 липня 2023 року відкрите провадження у вказаній справі та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання 31 серпня 2023 року о 09 год. 30 хв.

14 серпня 2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечує щодо позовних вимог, просить відмовити у задоволенні позовної заяви, свою позицію обґрунтовує тим, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» № 113-ІХ, який набрав чинності 25 вересня 2019 року (далі Закон № 113-ІХ) запроваджено реформування системи органів прокуратури. Зокрема відповідно до п. 6 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру».

За приписами п. 7 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону прокурори та слідчі органів прокуратури, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів і слідчих у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку. передбаченому цим розділом.

Пунктом 10 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ передбачено, що прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур. місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації.

Наказом Генерального прокурора № 221 від 03 жовтня 2019 року затверджено Порядок проходження прокурорами атестації (далі - Порядок). Пунктом 9 розділу І Порядку визначено, що атестація проводиться на підставі письмової заяви прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури про переведення на посаду прокурора відповідно в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах, в якій зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних і на застосування процедур та умов проведення атестації. Форми типових заяв прокурора встановлено у додатку 2 до цього Порядку. Відповідно до пункту 10 розділу І Порядку заява, вказана у пункті 9 розділу І цього Порядку, подається Генеральному прокурору прокурорами Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), прокурорами регіональних прокуратур, військових прокуратур регіонів (на правах регіональних), прокурорами місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів та інших військових прокуратур (на правах місцевих) до 15 жовтня 2019 року (включно). Заява підписується прокурором особисто.

Позивачем 11 жовтня 2019 року подано заяву за відповідною формою до Генерального прокурора про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію. Ним також надано персональну згоду на те, що у разі прийняття кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації, його буде звільнено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону № 1697-VІІ (відповідно до вимог підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ Закону).

П`ятою кадровою комісією обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) 24 грудня 2020 року прийнято рішення №22 про неуспішне проходження атестації заступником керівника Охтирської місцевої прокуратури Сумської області ОСОБА_1 .

Пунктом 19 розділу II Закону № 113-ІХ передбачено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» за умови неподання у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію або у разі неуспішного проходження атестації.

Відповідно до п. 3, пп 2 п. 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ наказом керівника Сумської обласної прокуратури від 12 березня 2021 року №61к позивача звільнено з посади заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури Сумської області та органів прокуратури Сумської області на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» з 15 березня 2021 року.

Отже, підставою видання керівником Сумської обласної прокуратури наказу від 12 березня 2021 року №61к про звільнення позивача з органів прокуратури є рішення П`ятої кадрової комісії від 24 грудня 2020 року № 22 про неуспішне проходження ним атестації.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року у справі №480/2730/21 позов ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури, П`ятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог - Офіс Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування наказу та рішення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення різниці у заробітку задоволено частково.

Прийнятим рішенням визнано протиправним та скасовано рішення П`ятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №22 від 24 грудня 2021 року про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ керівника Сумської обласної прокуратури №61к від 12 березня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури та органів прокуратури Сумської області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури. Стягнуто з Сумської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 208028,25 грн.

Постановами Другого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2022 року та Верховного Суду від 04 березня 2023 року вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін.

На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року наказом керівника Сумської обласної прокуратури від 16 лютого 2022 року № 43к скасовано наказ керівника Сумської обласної прокуратури від 12 березня 2021 року № 61к та ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури Сумської області з 16 березня 2021 року.

Після поновлення на посаді позивач успішно пройшов атестацію, про що Чотирнадцятою кадровою комісією обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) прийнято рішення №1 від 08 грудня 2022 року.

На підставі вказаного рішення кадрової комісії та заяви позивача наказом керівника Сумської обласної прокуратури від 23 грудня 2022 року № 285к заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури Сумської області позивача переведено з 23 грудня 2022 року на посаду прокурора Тростянецького відділу Охтирської окружної прокуратури Сумської області.

При цьому відсутній причинний зв`язок між прийняттям керівником Сумської обласної прокуратури наказу від 12 березня 2021 року № 61к про звільнення позивача з посади та обставинами, якими підтверджуються позовні вимоги.

Обґрунтування позивача, що на даний час він працює на посаді прокурора Охтирської окружної прокуратури, яка не є рівнозначною займаній ним посаді заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури на момент звільнення, спростовується наступним.

Тобто проходження атестації не передбачає автоматичного переведення на посаду заступника керівника окружної прокуратури. Як зазначалося раніше, позивачем 11 жовтня 2019 року подано заяву за відповідною формою до Генерального прокурора про переведення саме на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію.

Предметом позову, окрім стягнення з відповідача моральної шкоди, є також відшкодування матеріальної шкоди, а саме: недоотриманих сум заробітної плати, еквівалентних різниці посадового окладу заступника керівника місцевої прокуратури та заступника керівника окружної прокуратури, за період з 16 лютого 2022 року по 22 грудня 2022 року.

Для відповідних обрахунків позивачем використані дані щодо посадового окладу і складових заробітної плати, зазначені у ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», як для заступника керівника окружної прокуратури.

Однак згідно з п.п. 66 п. 21 Закону № 113-ІХ, що набрав чинності 25 вересня 2019 року, внесені зміни до ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» та викладено її в новій редакції. Згідно з цією редакцією відповідні розміри посадового окладу, надбавок за вислугу років, виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат передбачено виключно для прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур, Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Таким чином, заробітна плата прокурорам, переведеним до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури після успішного проходження атестації нараховується та виплачується у розмірах, передбачених ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», а прокурорам Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур до такого переведення виплачується згідно з постановами Кабінету Міністрів України.

Оскільки позивач з 16 лютого 2022 року по 22 грудня 2022 року був поновлений на посаді заступника керівника місцевої прокуратури, то заробітна плата за цей період йому виплачувалася на підставі постанови КМУ, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури (постанова Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури»).

Після переведення позивача з 23 грудня 2022 року на посаду прокурора Тростянецького відділу Охтирської окружної прокуратури Сумської області, заробітна плата йому нараховується відповідно до ст. 81 Закону України «Про прокуратуру».

При цьому не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що він на відміну від інших прокурорів Охтирської окружної прокуратури не отримував грошової матеріальної допомоги.

Згідно з наданою ним довідкою про складові заробітної плати за період з 16 лютого 2022 року по 31 грудня 2022 року у грудні 2022 року позивачу сплачено матеріальну допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань.

Не визнаючи у повному обсязі позовні вимоги позивача, вважає також необґрунтованими його вимоги щодо стягнення із Сумської обласної прокуратури 10 000 грн витрат на правову допомогу.

З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, вважаю, що є безпідставними та передчасними вимоги позивача про стягнення з Сумської обласної прокуратури 10 000 грн витрат на правову допомогу (а.с. 72-91).

14 серпня 2023 року від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі, вважає спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

29 серпня 2023 року від представника позивача надійшла заява про зміну предмету позову в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача 524 661 грн. 36 коп. майнової шкоди у вигляді упущеної вигоди та 150 000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

29 серпня 2023 року від представника позивача надійшли заперечення на клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, вважає клопотання представника відповідача є необґрунтованим та не підлягає задоволенню, а позов є цивільно-правовим, і заявлені вимоги не можуть бути предметом спору в адміністративному процесу.

30 серпня 2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив,в якій представник позивача зазначає, що упущена вигода в сумі 524 661 грн. 36 коп., яка обчислена позивачем і посадового окладу заступника керівника місцевої прокуратури та заступника окружної прокуратури за період з 16 лютого 2022 року по 22 грудня 2022 року, є доходом, який позивач міг би реально одержати за звичайних обставин внаслідок призначення на посаду з керівника окружної прокуратури, якби його право не було порушено неправомірним рішенням про його звільнення з посади заступника керівника місцевої прокуратури.

У цьому випадку упущена вигода це рахункова величина втрат очікуваного доходу, тому її не можна вважати складовою недоотриманої заробітної плати. Тільки неправомірне рішення про звільнення позивача з посади стало єдиною причиною, яка позбавила його можливості отримати дохід, який би позивач отримував при призначенні на посаду заступника окружної прокуратур за підсумками атестації, яку він успішно пройшов.

У відзиві на позовну заяву відповідач не спростовує доводів позивача про те, що на теперішній час позивач працює на посаді прокурора Охтирської окружної прокуратури, яка не є рівнозначною займаній ним посаді заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури на момент незаконного звільнення.

При цьому, позивач працює та має безперервний стаж роботи в органах прокуратури з травня 2007 року і має достатній досвід та кваліфікацію, щоб працювати на рівнозначній посаді заступника керівника Охтирської окружної прокуратури.

Однак, враховуючи безперервний стаж роботи позивача, його досвід та кваліфікацію, порушені відповідачем права позивача до даного часу відновлені не були.

Більше того, як вже зазначалося, позивач за період з 16 лютого 2022 року по 22 грудня 2022 року після поновлення на роботі в Охтирській окружній прокуратурі перебував на позаштатній нерівнозначній посаді, не одержав належний йому дохід, що є наслідком незаконного звільнення та неналежного виконання рішення суду у справі про поновлення на посаді (а.с.108-110).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 31 серпня 2023 року провадження у справі закрито, з підстав що вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 150 000 грн. підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

12 грудня 2023 року Постановою Сумського апеляційного суду ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 31 серпня 2023 року скасовано, а справу за позовом ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури про стягнення коштів направлено для продовження розгляду до Зарічного районного суду м. Суми.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 грудня 2023 року вказану цивільну справу прийнято до провадження судді Ніколаєнко О.О. та призначено підготовче засідання на 16 січня 2024 року за участю сторін.

15 грудня 2023 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми задоволено заяву судді Ніколаєнко О.О. про самовідвід.

Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 18 грудня 2023 року ОСОБА_4 відкрите провадження у вказаній справі та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання 25 січня 2024 року о 13 год. 00 хв.

16 січня 2024 року від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог. Свою заяву обґрунтовує тим, що позивач, з урахуванням прийнятих судом змін до предмету позову, просить стягнути з відповідача на свою користь 524 661 грн. 36 коп. майнової шкоди у вигляді упущеної вигоди та 150 000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

Упущена вигода в сумі 524 661 грн. 36 коп., яка обчислена позивачем як різниця посадового окладу заступника керівника місцевої прокуратури та заступника керівника окружної прокуратури за період з 16 лютого 2022 року по 22 грудня 2022 року, є доходом, який позивач міг би реально одержати за звичайних обставин внаслідок призначення на посаду заступника керівника окружної прокуратури, якби його право не було порушено неправомірним рішенням про його звільнення з посади заступника керівника місцевої прокуратури.

Вже після відкриття провадження у справі, у відповідь на адвокатський запит відповідачем було надано інформацію щодо:

- результатів оцінювання якості роботи прокурорів Охтирської окружної прокуратури Сумської області за 2021-2022 роки та розмірів виплаченої прокурорам щорічної премії.

- розмірів виплати допомоги для оздоровлення при наданні щорічної оплачуваної відпустки прокурорам Охтирської окружної прокуратури Сумської області у 2021- 2022 роки.

Так, у 2021-2022 роках всі прокурори Охтирської окружної прокуратури Сумської області, окрім позивача, якого було незаконно звільнено, за результатами оцінювання якості роботи отримали оцінку «позитивно» з виплатою щорічної премії у розмірі 30 відсотків суми їх посадового окладу, отриманої ними за 2021 рік, та 22 відсотки за 2022 рік.

Також внаслідок незаконного звільнення із займаної посади у 20212022 роках позивач отримав допомогу для оздоровлення при наданні щорічної оплачуваної відпустки у суттєво меншому розмірі.

За умови відсутності протиправних дій відповідача по відношенню до позивача у 2022 році останній займав би рівнозначну займаній ним посаді на день звільнення посаду заступника керівника Охтирської окружної прокуратури.

Згідно наданої Сумською обласною прокуратурою інформації заступник керівника Охтирської окружної прокуратури у 2021 році за результатами оцінювання якості роботи отримав 108401,03 грн щорічної премії, у 2022 році 129638,13 грн, а також допомоги для оздоровлення при наданні щорічної оплачуваної відпустки у 2021 році 55120,00 грн та у 2022 році 67878,19 грн. Позивач натомість отримав допомогу для оздоровлення у значно меншому розмірі, що у 2021 році склала 31993,12 грн, у 2022 році 11316,50 грн.

Тобто позивач мав би також отримати кошти орієнтовно у розмірі: 1) 238039,16 грн (108401,03 грн + 129638,13 грн) щорічної премії; 2) 79688,57 грн ((55120,00 грн 31993,12 грн) + (67878,19 грн 11316,50 грн)) недоотриманої допомоги для оздоровлення при наданні щорічної відпустки.

Разом з тим, відповідно до частини третьої статті 83 Закону України «Про прокуратуру» прокурору може надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати прокурора. У зв`язку з незаконним звільненням позивач у 2021 році матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань не отримував, а у 2022 році отримав лише 7460 грн.

Відтак, позивач у 2021 році не отримав вказану матеріальну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку у сумі 46877,38 грн. При цьому розмір середньомісячного заробітку позивача у 2021 році слід рахувати наступним чином:

- за період роботи на посаді заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури з 01 січня 2021 року по 12 березня 2021 року слід виходити з розміру середньоденного заробітку у розмірі 1540,95 грн. (73965,60 грн. за 48 робочих днів у періоді), що, зокрема, було встановлено рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року у справі № 480/2730/21;

- за період роботи на посаді заступника керівника Охтирської окружної прокуратури з 15 березня 2021 року по 31 грудня 2021 року, на якій позивач був позбавлений права працювати внаслідок незаконних дій позивача, слід виходити з розміру середньоденного заробітку у розмірі 2423,10 грн, що розраховано шляхом ділення загальної суми неотриманої заробітної плати позивача на вказаній посаді 489465,60 грн. на кількість робочих днів у періоді 202;

- середньомісячне число робочих днів у 2021 році складає 20,8 (250 / 12);

- середньоденний заробіток позивача у 2021 році мав би складати 2253,72 грн. ((73965,60 грн. + 489465,60 грн.) / 250 р.д.);

- середньомісячний розмір заробітку позивача у 2021 році мав би складати 46877,38 грн. (2253,72 грн. * 20,8 р.д.).

У 2022 році позивач недоотримав 54940 грн, що складає різницю належного розміру його середньомісячної заробітної плати (62400 грн.) та отриманої ним фактично матеріальної допомоги у розмірі 7460 грн.

Тобто розмір недоотриманої матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань позивача у 2021-2022 роках складає 101817,38 грн. (46877,38 грн. + 54940,00 грн.).

Вказані вище кошти позивач не отримав внаслідок прийняття незаконного рішення про його звільнення, а тому йому було заподіяно шкоду у вигляді упущеної вигоди.

Таким чином, позивач у зв`язку з незаконним звільненням та після поновлення на роботі в Охтирській окружній прокуратурі на позаштатній посаді не одержав належний йому дохід у виді щорічної премії, допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у належному розмірі у 2021 та 2022 роках, що становить 419545,11 грн. (238039,16 грн. + 79688,57 грн. + 101817,38 грн.).

На підставі викладено, просить суд стягнути з відповідача на корить позивача 944 206 грн. 47 коп. майнової шкоди у вигляді упущеної вигоди та 150 000 грн. 00 коп. моральної шкоди (а.с. 165-169).

25 січня 2024 року, у зв`язку з клопотанням представника відповідача, протокольною ухвалою суду судове засідання відкладено на 18 березня 2024 року до 13 год. 30 хв.

06 березня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на заяву про збільшення розміру позовних вимог, вважає позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Посилається на те, що обґрунтування позивача, що на цей час він працює на посаді прокурора Охтирської окружної прокуратури, яка не є рівнозначною займаній ним посаді заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури на момент звільнення, спростовується наступним.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про прокуратуру» у системі прокуратури України діють окружні прокуратури, перелік та територіальна юрисдикція яких визначається наказом Генерального прокурора. Утворення, реорганізація та ліквідація окружних прокуратур, визначення їхньої компетенції, структури і штатного розпису здійснюються Генеральним прокурором.

Статтею 39 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що адміністративною посадою в окружних прокуратурах в тому числі є посада заступника керівника окружної прокуратури.

Відповідно до підпункту 6 пункту 22 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ до 01 вересня 2021 року призначення на посади, передбачені п.п. 4-15 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про прокуратуру» (в тому числі на посаду заступника керівника окружної прокуратури), здійснюється після відповідного схвалення Комісією з добору керівного складу органів прокуратури, склад і положення про яку затверджуються Генеральним прокурором.

Положенням про Комісію з добору керівного складу органів прокуратури, затвердженого наказом Генерального прокурора 31 травня 2021 року №168 (далі - Положення), визначено повноваження Комісії з добору керівного складу органів прокуратури (далі - Комісія), процедуру її формування, порядок роботи та проведення добору на зайняття вакантних адміністративних посад в органах прокуратури.

Згідно з п.п. 2, 3 Положення призначення на адміністративні посади, передбачені п.п. 4-15 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про прокуратуру», осіб, зазначених у пп 6 п. 22 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ здійснюється Генеральним прокурором, керівниками обласних та спеціалізованих на правах обласних прокуратур у межах повноважень, визначених Законом № 113-ІХ, після відповідного схвалення Комісією.

Тобто проходження атестації не передбачає автоматичного переведення на адміністративну посаду, а саме заступника керівника окружної прокуратури. Як зазначалося раніше, позивачем 11 жовтня 2019 року подано заяву за відповідною формою до Генерального прокурора про переведення саме на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію. Також пунктом 18 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ передбачається, що у разі успішного проходження атестації прокурор за умови наявності вакансії та за його згодою може бути переведений Генеральним прокурором на посаду прокурора в Офіс Генерального прокурора, а керівником обласної прокуратури - на посаду прокурора у відповідній обласній прокуратурі та в окружній прокуратурі, яка розташована у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної обласної прокуратури.

Таким чином, законодавцем також не передбачається безумовного переведення прокурора на посаду в окружній прокуратурі, а лише за наявності вакантної посади.

Підпунктом 66 пункту 21 Закону № 113-ІХ внесені зміни до ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» та викладено її в новій редакції. Згідно з цією редакцією відповідні розміри посадового окладу, надбавок за вислугу років, виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат передбачено виключно для прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур, Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

У свою чергу, згідно з п. 3 розділу 2 «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ на період до переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Пунктом 7 розділу 2 «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ передбачено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офіс Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться в порядку, передбаченому цим розділом.

Згідно з наданою ним довідкою про складові заробітної плати за період з 16 лютого 2022 року по 31 грудня 2022 року у грудні 2022 року позивачу сплачено матеріальну допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань.

Також в січні 2021 року йому сплачено матеріальну допомогу на оздоровлення. В 2021 році матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань позивачу не сплачувалася у зв`язку з відсутністю підстав для її нарахування відповідно до ст. 81 Закону України «Про прокуратуру».

Крім цього, відповідно до п. 2.1 Тимчасового положення про систему оцінювання якості роботи прокурорів та преміювання прокурорів, затвердженого наказом Генерального прокурора № 503 від 30 жовтня 2020 року (далі - Положення) преміювання прокурорів за результатами оцінювання якості роботи за календарний рік проводиться у разі позитивного оцінювання їх роботи.

Пунктами 2.3, 2.4 Положення передбачено, що оцінювання якості роботи прокурорів за календарний рік проводиться у листопаді - грудні та оформлюється у вигляді звіту (згідно з додатком), що складається прокурором, який підлягає оцінюванню, і погоджується його безпосереднім керівником. За результатами оцінювання якості роботи прокурора безпосереднім керівником може бути виставлено позитивну, задовільну або негативну оцінку.

Відповідно до п.3.6 Положення премія за результатами оцінювання якості роботи за календарний рік виплачується прокурорам на підставі наказів Генерального прокурора, керівників обласних, спеціалізованих (на правах обласних) прокуратур протягом 15 днів після затвердження висновку щодо результатів оцінювання, але не пізніше грудня року, в якому здійснюється оцінювання якості роботи прокурорів за календарний рік (а.с. 179-187).

18 березня 2024 року розгляд справи відкладено на 06 червня 2024 року на 09 год. 00 хв., у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги.

04 червня 2024 року від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі, своє клопотання обґрунтовує тим, що вимоги про стягнення моральної шкоди, завданої місцем проходження публічної служби, заявлені в одному проваджені з вимогою вирішити публічно-правовий спір, а також недоотриманням сум заробітної плати, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства (а.с. 193-197).

Протокольною ухвалою суду 06 червня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06 червня 2024 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті на 11 год. 00 хв. 06 серпня 2024 року.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, представник відповідача заперечувала проти задоволення позову з підстав зазначених у відзиві, просив відмовити.

Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для справи.

Судом встановлено, що з 07 травня 2007 року позивач працює в органах прокуратури, з 14 квітня 2017 року на посаді заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури Сумської області, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 (а.с. 9-12).

З копії Наказу керівника Сумської обласної прокуратури №61к від 12 березня 2021 року вбачається, що позивача було звільнено з посади заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури Сумської області за п. 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про прокуратуру», п. 3, пп.2 п. 19 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення «Закону України» «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури». Підставою для прийняття наказу стало рішення П`ятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №22 від 24 грудня 2020 року (а.с. 13).

В інформаційному листі від 22 грудня 2020 року до керівників місцевих прокуратур Сумської області за підписом керівника Сумської обласної прокуратури, зазначається про вчинення дій та прийняття рішень заступником керівника Охтирської місцево прокуратури ОСОБА_1 , в умовах реального конфлікту інтересів. За висновками службового розслідування, встановлені у діях працівників прокуратури, у тому числі і ОСОБА_1 , порушення, як зазначається у листі, стали можливими з причини нерозуміння ними суті та невиконання встановлених антикорупційним законодавством вимог і обмежень, спрямованих на запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, та в умовах недостатньої обізнаності працівників прокуратури щодо вказаних вимог і обмежень в цілому. Та поставлено вимогу вжити додаткових заходів до запобігання порушенням вимог і обмежень, передбачених антикорупційним законодавством, у діяльності підпорядкованих структурних підрозділів (а.с.34-35).

Доводи позивача про те, що він одружений, має багатодітну сім`ю підтверджується копією посвідчення члена багатодітної сім 'ї НОМЕР_2 (а.с. 36), копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с. 37), копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_4 (а.с. 38), копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_5 (а.с. 39).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 01 липня 2022 року батько позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має першу Б групу інвалідності (а.с. 41). Факт родинних стосунків підтверджується копією свідоцтва про народження позивача (а.с. 40).

З копії договору купівлі-продажу 5943/2021/2382893 від 12 січня 2021 року вбачається, що позивач продав належний йому транспортний засіб RENAULT DUSTER ОСОБА_7 (а.с. 42).

Відповідно до довідки №374 від 12 січня 2021 року позивач мав кредитне зобов`язання перед АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ», та 12 січня 2021 року кредит погашено в повному обсязі (а.с. 43).

З копії довідки з Державного центру зайнятості Тростянецького управління Охтирської філії Сумського ОЦЗ від 06 березня 2023 року вбачається, що позивач був зареєстрований як безробітний з 17 березня 2021 року (а.с. 44).

Відповідно до Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 06 квітня 2023 року у справі №588/1189/21 з позивача стягнуто на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість в сумі 88283 грн. 62 коп. (а.с. 46-50).

Згідно Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 01 березня 2023 року у справі №588/692/22 з позивача стягнуто на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЄАПБ» заборгованість в загальній сумі 42950 грн. 00 коп. (а.с. 51-55).

Відповідно відповіді Сумської обласної прокуратури від 10 липня 2023 року прокурорам Охтирської окружної прокуратури 28 лютого 2022 року була нарахована матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати, з зазначенням відповідних сум (а.с. 57).

З акту обстеження пошкоджених будівель і споруд від 13 травня 2022 року № 3вбачається, що належний позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом житловий будинок отримав часткове пошкодження внаслідок повітряно-бомбової атаки військами російської федерації 03 березня 2022 року, 05 березня 2022 року (а.с. 58).

Згідно листа Сумської обласної прокуратури від 09 червня 2023 року №21-1124-23 відповідно до наказу керівника Сумської обласні прокуратури від 24 листопада 2022 року № 582вк, ОСОБА_1 , займаючи посаду заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури, з 05 по 11 грудня 2022 року перебував у щорічній основній відпустці та йому була нарахована виплачена матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі середньомісячні заробітної плати в сумі 11316,50 грн. (а.с. 61-63).

З листа Сумської обласної прокуратури від 02 січня 2024 року №21-1262-24 вбачається, що прокурори, які позитивно пройшли оцінювання виплачена щорічна премія. Позивачу надано у 2021-2022 роках щорічна оплачувана відпустка виплатою допомоги для оздоровлення в розмірі, що не перевищувала середньомісячної заробітної плати (а.с. 167-169).

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року у справі №480/2730/21 за позовом ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури, П`ятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), третя особа на стороні відповідачів без самостійних вимог - Офіс Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування наказу та рішення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення різниці у заробітку адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано рішення П`ятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №22 від 24 грудня 2020 року про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 .

Визнано протиправним і скасовано наказ керівника Сумської обласної прокуратури №61к від 12 березня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури Сумської області та органів прокуратури Сумської області.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури Сумської області.

Стягнуто з Сумської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 208028 грн. 25 коп. та понесені ним судові витрати на отримання професійної правничої допомоги (а.с. 14-21).

Вказаним рішенням суду встановлено такі обставини, що позивач ОСОБА_1 , працював в органах прокуратури з 07 травня 2007 року, з 14 квітня 2017 року на посаді заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури.

Наказом керівника Сумської обласної прокуратури №61к від 12 березня 2021 року ОСОБА_1 звільнено з посади заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури Сумської області за п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про прокуратуру», п. 3, пп. 2 п. 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури».

Підставою для прийняття наказу стало рішення П`ятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 22 від 24 грудня 2020 року за наслідками проходження позивачем третього етапу атестації співбесіди.

Позивачем успішно складено іспити у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора та у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

Водночас, приймаючи рішення про неуспішне проходження позивачем атестації за наслідками співбесіди, комісія, посилаючись на матеріали дисциплінарного провадження про вчинення прокурором дисциплінарного проступку з підстав недотримання вимог ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», дійшла висновку про те, що позивач, займаючи посаду заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури, прийняв рішення про включення своєї дружини, яка перебувала у його прямому підпорядкуванні, у групи прокурорів у двох кримінальних провадженнях, тобто діяв в умовах реального конфлікту інтересів, що могло мати вплив на об`єктивність прийняття рішень та вчинення дій, що суперечить п.п.1-4 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції». Також зазначеними діями позивач порушив вимоги ст.14,19 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів в частині недопущення конфлікту інтересів, виконання обов`язку додержуватися правил прокурорської етики щодо недопущення поведінки, яка дискредитує прокурора та може зашкодити авторитету прокуратури.

Однак, суд вважає, що на день прийняття комісією рішення 24 грудня 2020 року, викладені в ньому обставини у належний спосіб встановлені не були, оскільки лише 17 грудня 2020 року відкрите дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 , яке на час ухвалення рішення про неуспішне проходження атестації завершене не було. В ході самої співбесіди позивач наявність реального конфлікту інтересів заперечував.

Крім того, прийняття позивачем рішення про включення своєї дружини, яка перебувала у його прямому підпорядкуванні, у групи прокурорів у двох кримінальних провадженнях, на думку суду, помилково кваліфіковані комісією як наявність у нього конфлікту інтересів, через відсутність приватного інтересу.

В подальшому і Національним агентством з питань запобігання корупції, до повноважень якого входить надання роз`яснень, методичної та консультаційної допомоги з питань застосування актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, застосування інших положень Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів, захисту викривачів, розглянуто повідомлення Сумської обласної прокуратури щодо можливого порушення позивачем вимог Закону України «Про запобігання корупції» та листом від 03 лютого 2021 року повідомлено Сумську обласну прокуратуру про відсутність в діях позивача конфлікту інтересів через відсутність приватного інтересу, як однієї із обов`язкових складових конфлікту інтересів.

Відтак, зважаючи на те, що наведені у рішенні комісії висновки спростовані в ході судового розгляду, суд вважає, що рішення не відповідає критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, є протиправним та підлягає скасуванню.

Як наслідок, протиправність рішення кадрової комісії про неуспішне проходження позивачем атестації, тягне за собою протиправність та скасування наказу керівника Сумської обласної прокуратури №61к від 12 березня 2021 року про звільнення позивача з посади заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури Сумської області на підставі спірного рішення кадрової комісії, оскільки відсутній юридичний факт, що зумовлює звільнення на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону № 1697-VII.

Вирішуючи питання про поновлення позивача на посаді, суд зазначив таке.

Відповідно до пункту 17 Розділу ІІ Закону №113- ІХ повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів забороняється.

Оскільки суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного рішення П`ятої кадрової комісії обласних прокуратур, то вбачається, що позивачем процедуру проходження атестації не завершено.

Отже, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено, а саме на посаді заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури Сумської області.

За наведеного правового регулювання та враховуючи, що позивача звільнено з посади заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури Сумської області, його вимоги про поновлення на рівнозначній посаді заступника керівника Охтирської окружної прокуратури у Сумській області задоволенню не підлягають. При цьому обов`язок щодо поновлення позивача покладається на Сумську обласну прокуратуру, орган, в якому працював позивач та з якого його було звільнено.

З 25 вересня 2019 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року №113-ІХ, яким внесено зміни до ч. 3 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» та визначено, що посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а з 01 січня 2021 року - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Цим Законом запроваджено реформування системи органів прокуратури та внесено зміни до Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ. Зокрема замість системи органів прокуратури, що складається з Генеральної прокуратури України, регіональних та місцевих прокуратур, після проведення атестації прокурорів передбачено побудову нової структури: Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур (ст. 7 Закону № 1697-УІІ), ст. 15 Закону «Про прокуратуру» визначено виключний перелік посад в обласних та окружних прокуратурах.

Відповідно до п. 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури. Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором. За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Таким чином, до початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур, оплата праці прокурорів здійснюється в порядку, встановленому КМУ. Такий порядок був викладений саме в постанові Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Норма пункту 3 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ є чинною та не визнана неконституційною.

Відповідно до наказів Генерального прокурора від 17 лютого 2021 року № 39 «Про окремі питання забезпечення початку роботи окружних прокуратур», від 17 лютого 2021 року № 40 «Про день початку роботи окружних прокуратур» утворено окружні прокуратури, а днем початку їх роботи визначено 15 березня 2021 року.

Отже, з 15 березня 2021 року працівники місцевих прокуратур, які успішно пройшли атестацію, були переведені до окружних прокуратур та отримали статус прокурора окружної прокуратури із визначеним у ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-УІІ посадовим окладом.

Натомість ОСОБА_1 наказом керівника Сумської обласної прокуратури від 12 березня 2021 року №61к звільнено з посади заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури та органів прокуратури з 15 березня 2021 року, на час утворення окружних прокуратур він не набув статусу прокурора окружної прокуратури. Відповідно, на нього не поширюють свою дію норми ч. 3 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ.

Відтак, порушень оплати праці позивача з 01 січня 2021 року по 15 березня 2021 року відповідачем не допущено. Відповідно і розмір середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу має обраховуватися на підставі наданої відповідачем довідки, виходячи з середньоденного заробітку 1540,95 грн. та 135 робочих днів вимушеного прогулу, що становить 208028,25 грн. та підлягає стягненню на користь позивача.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2022 року рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року по справі №480/2730/21 залишено без зміни (а.с. 22-27).

Постановою Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 04 травня 2023 року у справі №480/2730/21 рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2022 року залишено без змін (а.с. 28-33).

Згідно Наказу Сумської обласної прокуратури № 43 від 16 лютого2022 року наказ керівника Сумської обласної прокуратури від 12 березня 2021 року № 61к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури Сумської області та органів прокуратури Сумської області на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» з 15 березня 2021 року скасовано. Позивача поновлено на посаді заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури Сумської області з 16 березня 2021 року (а.с. 84).

Відповідно до рішення №1 Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 08 грудня 2022 року позивач успішно пройшов атестацію на посаді заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури Сумської області (а.с. 88-89).

Згідно заяви від 23 грудня 2022 року позивач звернувся до керівника Сумської обласної прокуратури про переведення його на посаду прокурора Тростянецького відділу Охтирської окружної прокуратури Сумської області з 23 грудня 2022 року (а.с. 87).

Відповідно до Наказу №285к від 23 грудня 2022 року позивача переведено з 23 грудня 2022 року з посади заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури Сумської області на посаду прокурора Тростянецького відділу Охтирської окружної прокуратури Сумської області на підставі його заяви та рішення чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів від 08 грудня 2022 року № 1 (а.с. 90).

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Вимагаючи відшкодування збитків у виді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. При цьому важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки.

Разом із тим, неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим грошових сум (чи інших цінностей), якби інший учасник відносин не допустив правопорушення.

При цьому пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання іншою стороною своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення (постанови Верховного Суду України від 14 червня 2017 року у справі № 923/2075/15, від 9 грудня 2014 року у справі № 5023/4983/12).

Правове регулювання оспорюваних позивачем питань щодо виплати заробітної плати, визначено спеціальним Законом України від 19 вересня 2019 року №113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (Закон №113-ІХ), що набрав чинності 25 вересня 2019 року, яким передбачена переатестація прокурорів.

Сам Закон №113-ІХ визначає умови переведення прокурорів, процедуру проходження атестації і відповідно порядок оплати праці прокурорів на період проведення їх атестації.

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України від 19 вересня 2019 року №113-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури. За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Отже, правовий статус зазначених вище прокурорів, який вони мали до набрання чинності цим Законом, характеризується і державними гарантіями щодо виплати заробітної плати з відповідних джерел фінансування. Тобто правове регулювання оплати праці, яке існувало до прийняття спеціального Закону №113-IX здійснювалося у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз приписів Закону №113-ІХ, дозволяє зробити висновок, що на зазначений період (тобто, до дня звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури) оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» (далі - постанова КМУ №505), яка була чинною у оспорюваний позивачем період.

Згідно з пунктами 1, 2, 6 постанови КМУ №505 затверджено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури згідно з додатками 1-5; надано право керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці: 1) установлювати: працівникам органів прокуратури посадові оклади відповідно до затверджених цією постановою схем посадових окладів, а також зазначено, що видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання органів прокуратури. Упорядкування посадових окладів окремих працівників органів прокуратури здійснюється в межах затвердженого фонду оплати праці.

Водночас, ті прокурори, які переведені на посаду прокурора в Офіс Генерального прокурора, отримують заробітну плату згідно зі статтею 81 Закону №1697-VII зі змінами, внесеними Законом №113-ІХ.

Положеннями пункту 3 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX запроваджено різні підходи до оплати праці прокурорів залежно від проходження чи непроходження атестації.

Тому прирівняння посадового окладу позивача до посадових окладів прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури за відсутності факту переведення його на посаду прокурора в ці установи, суперечить вимогам Закону №113-ІХ.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі №540/1268/21.

З огляду на вказані вимоги законодавства можливість зайняття посади в окружній прокуратурі пов`язана з необхідністю успішного проходження атестації, а не у зв`язку з поновленням на роботі внаслідок незаконного звільнення особи.

В рішенні Сумського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року у справі №480/2730/21 вказано, що відповідно до пункту 17 розділу ІІ Закону № 113-ІХ повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів забороняється. Оскільки суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного рішення кадрової комісії обласних прокуратур, то вбачається, що позивачем процедуру атестації не завершено.

Отже вказаним судовим рішенням встановлено обставини того, що позивач підлягає поновленню саме на тій посаді, з якої його було звільнено. Зазначене рішення було виконане відповідачем. Позивачем не доведено підстав для зайняття посади в окружній прокуратурі за результатом його поновлення на посаді, оскільки законодавством передбачена процедура зайняття такої посади за наслідками успішного проходження атестації, та не передбачене переведення на адміністративну посаду окружної прокуратури автоматично.

Таким чином, суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесення позивачем втрат у виді неотриманих сум різниці осадових окладів, матеріальної допомоги та премій, а тому відсутні підстави для задоволення заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача упущеної вигоди.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого.

Як зазначено у пункті 2.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 право фізичних та юридичних осіб на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок порушення їхніх прав, свобод та законних інтересів, має конституційно-правову природу і передбачено в статтях 32, 56, 62, 152 Основного Закону України.

Верховний Суд у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 750/6330/17 підкреслив, що у практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (див. наприклад, Рисовський проти України, № 29979, п. 86, 89, від 20.10.2011, Антоненков та інші проти України, № 14183/02, п. 71, 22 листопада 2005).

Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.

Аналіз чинного законодавства дає підстави для висновку, що інститут моральної шкоди має міжгалузевий характер, а тому особливості його застосування можуть встановлюватися галузевим законодавством.

У трудовому законодавстві право працівника на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням його трудових прав, визначено у статті 237-1 КЗпП України, відповідно до якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Верховний Суд України у постанові від 25 квітня 2012 року у справі № 6-23цс12 сформулював основні підходи до відшкодування моральної шкоди у разі порушення прав працівника. Так, Верховний Суд України указав, що норма статті 237-1 КЗпП України містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (статті 3, 4, 11, 31 ЦПК України).

Норми КЗпП України не містять будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин,

Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.

Отже компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення.

Адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Сама лише констатація у судовому рішення порушення прав позивача не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним.

Згідно висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 235/3191/19, де Суд констатував, що моральна шкода вважається заподіяною, якщо особа і заподіювач такої шкоди перебувають у трудових правовідносинах або на них поширюється дія трудового законодавства; вона виникла внаслідок порушення трудових прав із боку роботодавця; працівник зазнає моральних втрат у вигляді моральних страждань, тобто негативних змін, що відбуваються в його свідомості внаслідок усвідомлення факту порушення його трудових прав, і ці негативні зміни призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків, а також вимагають від працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

У постанові від 13 січня 2021року у справі № 495/2876/18 Верховним Судом наведено критерії визначення розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, згідно яких такий розмір суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Під час судового розгляду встановлено, що дії відповідача щодо незаконного звільнення позивача за наказом № 61к від 12 березня 2021 року призвели до порушення його законних прав, завдали моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В той же час, визначаючи розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд враховує характер порушення його прав, тяжкість і істотність вимушених змін у житті внаслідок порушення трудових прав та зусиль, вжитих для їх відновлення, виходячи з засад розумності та справедливості, визначає розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 5000 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про стягнення моральної шкоди, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги заявою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Сумцова Євгена Станіславовича до Сумської обласної прокуратури про стягнення майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Сумської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 5000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди .

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Сумської обласної прокуратури на користь держави судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: Сумська обласна прокуратура, місцезнаходження: Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 33, .

Повне рішення суду виготовлене 09 серпня 2024 року.

Суддя А.П.Сидоренко