РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/7087/24

Номер провадження 2/495/3882/2024

08 серпня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Савицького С.І.,

із участю секретаря судового засідання Гасанзаде М.Р,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

22.07.2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовною заявою до відділу державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради, згідно якої просять:

Визнати за ними у рівних частках право власності на самочинну реконструкцію 25/100 часток житлового будинку під літ. «А», а саме на самочинно збудовану прибудову під літ. «а9», загальною площею 55,4 кв.м., ганок літ. «а», сарай літ. «Г», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Стислий виклад позиції позивачів та заперечень відповідача.

На підставі договору дарування частки житлового будинку від 03 березня 2017 року посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області, зареєстрований в реєстрі за № 195, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить у рівних частинах 25/100 часток житлового будинку під номером АДРЕСА_1 .

Право власності зареєстровано 03.03.2017, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 8178452, номер запису про право власності: 19309902, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 81784610, номер запису про право власності: 19309903. ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 25/200 часток житлового будинку під номером АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 на праві приватної власності належить 25/200 часток житлового будинку під номером АДРЕСА_1 .

На підставі договору дарування земельної ділянки від 03 березня 2017 року посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області, зареєстрований в реєстрі за № 198, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить у рівних частинах земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0545, площею 0,0234 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . За цільовим призначенням земельна ділянка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарським будівель і споруд (присадибна ділянка).

Право власності зареєстровано 03.03.2017, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 81788208, номер запису про право власності: 19310874, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 81788131, номер запису про право власності: 19310848. ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/2 частка земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0545, площею 0,0234 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 на праві приватної власності належить 1/2 частка земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0545, площею 0,0234 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідна реконструкція проведена без відповідних дозволів як самочинне будівництво на належній Позивачам земельній ділянці, без порушення прав будь-яких інших осіб.

У судове засідання Позивачі не з`явились. Представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Бондаренко Г.Є. надала заяву про розгляд справи без участі позивачів та їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просили задовольнити.

Представник відповідача надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.

На підставі договору дарування частки житлового будинку від 03 березня 2017 року посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області, зареєстрований в реєстрі за № 195, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить у рівних частинах 25/100 часток житлового будинку під номером АДРЕСА_1 .

Право власності зареєстровано 03.03.2017 згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 8178452, номер запису про право власності: 19309902, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 81784610, номер запису про право власності: 19309903.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 25/200 часток житлового будинку під номером АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 на праві приватної власності належить 25/200 часток житлового будинку під номером АДРЕСА_1 .

На підставі договору дарування земельної ділянки від 03 березня 2017 року посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області, зареєстрований в реєстрі за № 198, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить у рівних частинах земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0545, площею 0,0234 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . За цільовим призначенням земельна ділянка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарським будівель і споруд (присадибна ділянка).

Право власності зареєстровано 03.03.2017 згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 81788208, номер запису про право власності: 19310874, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 81788131, номер запису про право власності: 19310848.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/2 частка земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0545, площею 0,0234 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 на праві приватної власності належить 1/2 частка земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0545, площею 0,0234 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Після проведених самочинних будівельних робіт належного позивачам об`єкту нерухомого майна, на належній їм земельній ділянці, створено в ході реконструкції 25/100 часток житлового будинку під літ. «А», а саме прибудову літ. «а9», загальною площею 55,4 кв.м, ганок під літ. «а», сарай літ. «Г», які розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок садибного типу виготовлений КП «Білгород-Дністровським БТІ» станом на 13.06.2024 р.

Згідно звіту про проведення технічного огляду об`єкту, складений станом на 04.07.2024, об`єкт дослідження відповідає нормам ДБН.

Норми права, які застосував суд. Висновки суду.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12.06.2013 у справі № 6-32цс13.

Статтею 41Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно із ч. 4 ст. 373 ЦК України, власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Як вбачається з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В пункті 8 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначено, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК України) та землекористувачі (стаття 95 ЗК України). Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством.

Як вбачається з ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-1328цс15 зазначено, що згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв`язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, а саме об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду.

Згідно порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта.

У межах розгляду даного спору встановлено, що новостворений об`єкт нерухомого майна розташований на земельній ділянці, що була відведена в установленому порядку для цієї мети; об`єкт нерухомості збудований без порушень будівельних норм і правил; технічну документацію на прибудову, ганок, сарай розроблено після їх будівництва.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Керуючись статтями 15, 16, 81, 200, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) у рівних частках право власності на самочинну реконструкцію 25/100 часток житлового будинку під літ. «А», а саме на самочинно збудовану прибудову під літ. «а9», загальною площею 55,4 кв.м., ганок літ. «а», сарай літ. «Г», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя С.І. Савицький