РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/1167/24

Провадження № 2-о/293/61/2024

08 серпня 2024 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В.

за участі: секретаря судового засідання Артемчук Т.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Черняхів справу за заявою ОСОБА_1

заінтересована особа: ОСОБА_2

про видачу обмежувального припису

ВСТАНОВИВ:

Процесуальні дії по справі.

Заявник звернулася до суду із заявою, за змістом якої просить видати обмежувальний припис строком на 6 місяців стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наближатися на визначену відстань 500 м до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у будь-який спосіб спілкуватися та переслідувати ОСОБА_1 , вести листування, телефонні переговори, або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Ухвалою від 06.08.2024 суд прийняв заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати у порядку окремого провадження. Розгляд справи по суті призначив на 08.08.2024.

Одночасно п.5 цієї ухвали суд постановив витребувати в порядку ст. 84 ЦПК України для огляду в судовому засіданні з Черняхівського районного суду Житомирської області справи № 293/992/24, 293/1141/19 та № 293/912/14-к.

07.08.2024 на виконання ухвали суду від 06.08.2024 надійшли матеріали справи № 293/992/24, 293/1141/19 та № 293/912/14-к.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Подана заява мотивований тим що, заявник та ОСОБА_2 проживали в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільних дітей.

Заявник вказує, що шлюб за рішенням суду від 28.07.2011 між нею та ОСОБА_2 розірваний, проте, останній і надалі продовжує проживати за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Заявник зазначає, що будинок у якому вони проживають за вказаною адресою належить її матері.

Пояснює, що ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, в результаті чого чинить домашнє насильство по відношенню до неї. З ініціативи ОСОБА_2 між сторонами постійно виникають сварки.

Заявник доводить, що ОСОБА_2 неодноразово ображав її словами нецензурної лайки, чинив фізичний біль, на його дії заявник змушена викликати правоохоронні органи, в результаті чого відносно ОСОБА_2 були складені протоколи про адміністративне правопорушення 24.06.2024, 04.07.2019.

Також вказує, що відносно ОСОБА_2 має місце вирок суду від 02.07.2014 за яким ОСОБА_2 був засуджений за ч.1 ст.125 КК України за зподіяння заявнику тілесних ушкоджень.

Заявник зазначає, що постійне насильство психологічного характеру по відношенню до неї зі сторони ОСОБА_2 не є прийнятним для неї способом життя.

Зазначає, що для забезпечення дієвого та ефективного способу захисту від повторного вчинення домашнього насильства відносно себе, необхідно застосувати обмежувальний припис ОСОБА_2 у виді заборони наближатися до місця її проживання (перебування), роботи, та інших місць частого відвідування та заборони у будь-який спосіб спілкуватися та переслідувати, вести листування, телефонні переговори, або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Сторони в судове засідання 08.08.2024 не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Заявник 08.08.2024 подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутності, заяву підтримує та просить її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутністьс, вимоги заяви визнає.

Відповідно до приписів чч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб та заявника не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні від 08.11.2005 у справі Смірнов проти України, відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності заінтересованої особи на підставі наявних доказів.

В ході розгляду справи, судом відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створено сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

Зважаючи, що сторони про час та місце розгляду заяви повідомлені своєчасно та належним чином, суд здійснює розгляд за відсутності сторін у справі на підставі наявних у матеріалах справи матеріалів.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

ОСОБА_1 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією довідки, виданої Головинським старостинським округом Черняхівської селищної ради №138 від 05.08.2024 (а.с. 8).

Відповідно до вказаної довідки разом із ОСОБА_1 зареєстровані та проживають її діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За адресою проживання заявниці проживає також ОСОБА_2 без реєстрації.

Згідно оглянутих у судовому засіданні матеріалів справи № 293/1141/19, №293/992/24 видно, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за вчинення відносно ОСОБА_1 домашнього психологічного насильства, про що винесено постанову Черняхівським районним судом Житомирської області 19.08.2019, якою на ОСОБА_2 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн та постанову від 17.07.2024, якою також на ОСОБА_2 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. Вказані постанови набрали законної сили.

За огянутими матеріалами кримінального провадження №293/912/14-к встановлено, що за вироком Черняхівського районного суду Житомирської області ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме в умисному заподіянні ОСОБА_1 (заявник) легкого тілесного ушкодження. Однак вказана судимість в силу вимог ст. 89 КК України є погашеною, отже ОСОБА_2 є особою , яка не має судимості.

Заявник пояснює, що протиправна поведінка ОСОБА_2 не змінюється, він продовжує зловживати спиртними напоями, в результаті чого чинить домашнє насильство по відношенню до неї, місце її проживання добровільно залишити не бажає.

Заявник для забезпечення дієвого та ефективного способу захисту від повторного вчинення домашнього психологічного насильства відносно неї, змушена звернутися до суду для захисту своїх прав та інтересів.

Заінтересована особа пояснень, заперечень чи заяв суду не подав.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Відповідно до пунктів 3, 6, 8 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Правилами глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Частиною 3 ст. 26 цього Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постановах Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) та від 20 травня 2020 року у справі № 673/1607/19 (провадження № 61-1432св20) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях».

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. ст. 173-2 КУпАП, що вказує на те що ОСОБА_2 належних висновків своєї поведінки відносно ОСОБА_1 не зробив та продовжує вчиняти дії, напарвлені на домашнє насильство.

Тимчасове обмеження права користування кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи зазначені докази, динаміку подій щодо застосування ОСОБА_2 фізичного та психологічного насильства відносно ОСОБА_1 , зважаючи на притягнення ОСОБА_2 як до адміністративної відповідальності, що не дало бажаного результату та останній не припинив вчиняти протиправні дії відносно ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих ризиків повторного вчинення насильства щодо заявника та необхідність захисту її прав, оскільки ОСОБА_1 є постраждалою особою від домашнього насильства, а її кривдником є заінтересована особа ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладених вище обставин суд дійшов висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 89, 258, 259, 265, 268, 273, 350-6, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задовольнити.

2. Видати обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців, яким ОСОБА_2 , 21.03.1981 заборонити:

- наближатися на визначену відстань 500 м до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ;

у будь-який спосіб спілкуватися та переслідувати ОСОБА_1 , вести листування, телефонні переговори, або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

3. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

4. Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Заінтересована особа: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Суддя Людмила ЛОСЬ