Справа № 203/2410/24
Провадження № 2-з/0203/66/2024
УХВАЛА

12.08.2024 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Єдаменко С.В., ознайомившись із заявою адвоката Пронівої Наталії Романівни, діючої в інтересах позивачки ОСОБА_1 , про забезпечення позову,

встановив:

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа № 203/2410/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу.

Представником позивачки ОСОБА_1 - адвокатом Пронівою Наталією Романівною подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просить вжити заходи забезпечення позовних вимог шляхом накладання арешту на майно та грошові кошти ОСОБА_1 в межах суми 13 237,82 доларів США. Заява мотивована тим, що відповідачка може вживати заходи з виведення коштів зі своїх рахунків та відчуження належного їй майна на користь інших осіб. Невжиття заходів забезпечення позову або їх вжиття у непоновному обсязі може істотно ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, якщо воно буде ухвалено на користь позивачки.

Суд зазначає, що згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Подана заява про забезпечення позовних вимог відповідає вимогам ЦПК України, за її подання сплачено судовий збір у встановленому порядку та розмірі. Провадження у цивільній справі № 203/2410/24 відкрито ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2024 року.

Після надходження підтвердження зарахування судового збору за розгляд заяви про забезпечення позовних вимог до спеціального фонду бюджету заява може бути розглянута судом.

Суд, вивчивши доводи представника позивачки, а також подані матеріали, проаналізувавши норми чинного законодавства України, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1)накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2)забороною вчиняти певні дії; 3)встановленням обов`язку вчинити певнідії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4)забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5)зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6)зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч.ч.6, 7, 8 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Положеннями ч.1 ст.151 ЦПК України передбачено, що в заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача; а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Дослідивши заяву про забезпечення позову встановлено, що представник позивачки обґрунтовує свою заяву про забезпечення позову тим, що нею заявлено вимоги майнового характеру про стягнення суми боргу у розмірі 13 237,82 доларів США і накладення арешту необхідне з метою забезпечення майбутнього стягнення вказаної суми.

Разом з тим, заявником не конкретизовано вимоги заяви про забезпечення позову, не зазначено на яке саме майно та кошти необхідно накласти арешт, не вказано вартість такого майна для перевірки співмірності заявленим вимогам, а також взагалі не надано жодних доказів на підтвердження наявності у власності відповідачки будь-якого майна та коштів.

Так, саме лише посилання на потенційну можливість вчинення відповідачкою недобросовісних дій без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин також не свідчить про необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Таким чином, з урахуванням вимог, викладених у заяві про забезпечення позову, відсутності доказів, які можуть підтвердити обґрунтованість вжиття заходу забезпечення позову, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.81, 149-153, 258, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суддя

ухвалив:

У задоволенні заяви адвоката Пронівої Наталії Романівни, діючої в інтересах позивачки ОСОБА_1 , про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набуває законної сили в порядку, визначеному ст.261 ЦПК України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя С.В. Єдаменко