ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6724/24 Справа № 172/717/24 Суддя у 1-й інстанції - Битяк І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Халаджи О. В.

суддів: Космачевської Т.В., Максюти Ж.І.,

секретар Піменова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2024 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Новомосковський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), (суддя першої інстанції Битяк І.Г.),

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулась до Васильківського районного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила встановити факт, що особа ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , котрий загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 в районі н.п. Роботине Пологівського районуЗапорізбкої області під час участі в бойових діях та забезпечення заходів національної безпеки і оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії.

Ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2024 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Із вказаною ухвалою суду не погодилась ОСОБА_1 та через свого представника ОСОБА_2 подала апеляяційну скаргу, в якій зазначено, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд першої інстанції не звернув увагу на нові підстави звернення до суду із заявою.

Вказує, що із часу подання заяви від 28.09.2023 року змінились обставини, які не було досліджено та враховано судом при ухваленні рішення у справі № 172/1794/23, що є підставою для подання заяви у даній справі. Підстави звернення із заявою у справі № 172/1794/23 та у даній справі № 172/717/24 не є тотожним.

ОСОБА_2 просив ухвалу Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2024 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступного.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючі у відкритті провадження на підставі п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України суд першої інстанції віходив з того, що існує рішення, яке набрало законної сили у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Апеляційний суд не погоджуєтся з даним висновком суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: є таке, що набрало законної сили, рішення суду у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Для застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України необхідна наявність трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто, коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2024 року у справі № 172/1794/23, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Новомосковський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ІНФОРМАЦІЯ_6 , Міністерство оборони України про встановлення факту родинних відносин.

Підставою для відмови у задоволенні заяви у вищезазначеної справи було відсутність доказів звернення дружини зниклого безвісти військовослужбовця із заявою до РТЦК та СП про виплату одноразової грошової допомоги та рішення про відмову у виплаті.

Також судом було зазначено, що заявницею не доведено яким чином встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_3 , померлим у 2018 році і ОСОБА_4 , який був військовослужбовцем і зник безвісти у серпні 2023 року в районі бойових дій, матиме для неї, як дружини ОСОБА_4 юридичний наслідок і яким чином встановлення цього факту вплине чи не вплине на отримання нею, як дружиною зниклого безвісти чоловіка-військовослужбовця одноразової грошової допомоги.

Звертаючись із даною заявою у межах справи № 172/717/24 заявницею було вказано, що листом начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 №1/15202/2 від 29.03.2024 зазначено про необхідність надати відповідь органів ДРАЦС або відповідне рішення суду щодо родинних зв`язків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . (чого не було на час звернення до суду у справі 172/1794/23).

Новомосковський відділ ДРАЦС у Новомосковському районі Дніпропетровської області листом №215/31.19-31 від 09.02.2024 надав заявниці лист, відповідно до якого, гр. ОСОБА_3 народжений у Пермській області, Чусівського району, с. В-Городки. Таким чином документально підтверджено, що громадянин ОСОБА_3 і є той самий батько загиблого ОСОБА_4 , що зазначений російською мовою у документах, як « ОСОБА_5 ». Окрім того, орган ДРАЦС зазначив про неможливість внесення змін в реєстр у частині написання прізвища, через неможливість підтвердити правильне написання прізвища померлого, оскільки той народився не на території України та було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання по суті (чого не було на час звернення до суду у справі 172/1794/23).

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, щодо відмови у відкритті провадження у даній справі, оскільки обставини звернення у справі №172/1794/23 та у даній справі №172/717/24 не є тотожними. Також слід наголосити на тому, що у даній заяві ОСОБА_1 надала необхідні докази звернення для виплат грошової допомоги, що було підставою відмови їй у задоволенні заяви у межах справи № 172/717/24.

Так, в даному випадку існують інші підстави звернення із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, однак, судом першої інстанції на вищевказані обставини належної оцінки надано не було, що призвело до постановлення ухвали, яка не відповідє нормим матеріального та процесуального права.

Так у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Водночас у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Також згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, відповідно до вимог пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з підстав, передбачених частиною 1 статті 379 ЦПК України і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2024 року про відмову у відкритті провадження скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.В. Халаджи

Т.В. Космачевська

Ж.І. Максюта

Повний текст судового рішення складено 8 серпня 2024 року.

Головуючий-суддя О. В. Халаджи