Справа № 303/6210/24
УХВАЛА

про продовження строку залишення позовної заяви без руху

07 серпня 2024 року м. Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Заболотний А.М., розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_1 до Мукачівської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Мукачівської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою судді від 30.07.2024 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали.

06.08.2024 року до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали від 30.07.2024 року про залишення позову без руху.

Однак, ознайомившись з наданим представником позивача обґрунтуванням, встановлено, що ухвалу суду від 30.07.2024 року не виконано в повній мірі, зазначені в ухвалі недоліки позовної заяви не усунуто в повному обсязі.

Так, позов був залишений без руху з таких підстав: - відсутня постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії; - відсутні докази звернення до нотаріуса у належній формі (письмовій) щодо оформлення спадкових прав; - не зазначено поважних причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

У заяві про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали від 30.07.2024 року представником позивача зазначено, що оцінку доказів суд має право надавати тільки підчас розгляду справи, а письмове роз`яснення нотаріуса може слугувати підтвердженням порушеного права позивача на спадкування.

У зв`язку з цим звертається увага, що суд залишаючи позовну заяву без руху не піддає сумніву та не обмежує права позивача на звернення до суду за захистом своїх спадкових прав. Крім того судом було запропоновано зазначити поважні причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини, що, в свою чергу, не слугувало підставою для залишення позову без руху.

Разом з цим в ухвалі від 30.07.2024 року про залишення позовної заяви без руху акцентовано увагу саме на необхідності обґрунтування наявності підстав для звернення саме до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з врахуванням зазначених в ухвалі норм законодавства щодо визначення підсудності цього спору з огляду на те, що місцем відкриття спадщини є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, територія, на якій ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупована Російською Федерацією територія.

Так, в ухвалі від 30.07.2024 року про залишення позовної заяви без руху вказується, що у разі якщо місцем відкриття спадщини є населений пункт або території, зазначені в абзаці першому цього пункту, вчинення нотаріальних та інших дій нотаріусом щодо спадщини здійснюється за місцем подання першої заяви (п. 21 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

В той же час, вимоги ухвали щодо необхідності надання суду доказів звернення до нотаріуса із письмовою заявою, яка і слугуватиме «першою заявою» в розумінні п. 21 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суду не представлено.

При цьому суд звертає увагу на те, що положення Прикінцевих та перехідних положень ЦК України не визначають правила визначення територіальної підсудності справ, а регламентують виключно процедуру оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку.

З огляду на те, що територіальна підсудності справ такої категорії визначається в залежності від правового режиму спадкового майна, слід також зазначити і про таке.

Так, у постанові Верховного Суду від 02.02.2022 року у справі № 185/8191/16-ц (провадження № 61-15124св20) зазначено, що «виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Правила необхідності застосування виключної підсудності при розгляді спору про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підтримано також Верховним Судом у постанові від 13.04.2022 року (справа № 373/118/20).

Додатково із судової практики, яка хоч і не є обов`язковою для врахування, але слід навести таке: «посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач звернулася до суду першої інстанції за місцем відкриття спадщини - офісу приватного нотаріуса, що знаходиться в Печерському районі міста Києва, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки вказане суперечить нормам процесуального права, зокрема, положенням ст. 30 ЦПК України, та є власним трактуванням позивачем норм цивільно-процесуального та матеріального законодавства» (постанова Київського апеляційного суду від 02.02.2024 року у справі № 757/41642/21).

Так, ч. 1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Крім того, згідно з Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Таким чином позивачу необхідно належним виправити недоліки позовної заяви та обґрунтувати наявність підстав для звернення саме до цього суду з врахуванням зазначених вище норм законодавства щодо визначення підсудності.

Судом при постановлені ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч.ч. 2, 6 ст. 127 ЦПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Таким чином, вивчивши матеріали поданої позовної заяви та заяви про усунення недоліків, з урахуванням ухвали суду від 30.07.2024 року про залишення позову без руху, вимоги якої виконано частково, з метою забезпечення реалізації права на доступ до правосуддя, суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків позовної заяви, встановлений ухвалою суду від 30.07.2024 року

Керуючись ст.ст. 127, 175, 177, 185 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в:

Продовжити позивачу ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви, встановлений ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.07.2024 року.

Позивачу усунути зазначені в ухвалі недоліки протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про продовження строку залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Наслідки невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху передбачені ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Заболотний