Справа № 597/917/24
Провадження №2/597/291/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі: судді Шевчук В.М.

за участі секретаря судового засідання Николайчук З.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування,

У С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

12.06.2024 року до Заліщицького районного суду Тернопільської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування, яка згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 12.06.2024 року розподілена судді Шевчук В.М.

Представник позивачки ОСОБА_1 просить суд встановити юридичний факт перебування у зареєстрованому Лисівською сільською радою Заліщицького району Тернопілсьької області, актовий запис №29, шлюбі ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та просить визнати за позивачкою, як спадкоємицею права на обов`язкову частку у спадщині на підставі ч.1 ст.1241 ЦК України, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на 1/8 частину земельної ділянки, площею 0,93 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лисівської сільської ради, кадастровий номер :01:001:0111, право власності на яку посвідчено державним актом серії ТР №062841 від 30.04.2009 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивачки посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, площею 0,93 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Лисівської сільської ради, кадастровий номер :01:001:0111, право власності на яку посвідчено державним актом серії ТР №062841 від 30.04.2009 року. Спадкодавець ОСОБА_4 за життя 12.02.2020 року склав на користь відповідача ОСОБА_3 заповіт, посвідчений секретарем виконкому Лисівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №17, яким заповів ОСОБА_3 все належне йому на день смерті майно. Відповідач ОСОБА_3 отрмав 22.12.2023 року у Заліщицькій державній нотаріальній конторі свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом на 7/8 частин спірної земельної ділянки, яке зареєстровано за реєстраційним номером 300. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом та оформлення права власності після смерті ОСОБА_4 позивачка звернулася із заявою до державного нотаріуса Заліщицької державної нотаріальної контори. В.о.державного нотаріуса Заліщицької державної нотаріальної контори Інна Дідик повідомила позивачці про відмову у вчиненні вказаної нотаріальної дії, оскільки позивачкою не підтверджено шлюбні відносини з спадкодавцем ОСОБА_4 , тому пропонує для вирішення спору з метою оформлення права на спадкове майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 звернутися з позовом до суду.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

Позивачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 у підготовче судове засідання не з`явилися, однак від представника позивачки ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю.

Відповідач ОСОБА_3 у підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій просить цивільну справу розглядати без його участі, з позовними вимогами згідний.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 17.06.2024 року суддя Шевчук В.М. відкрила провадження у цивільній справі та визначила проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно даних паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 від 18.01.1997 року, виданого Заліщицьким РВ УМВС України в Тернопільській області, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно даних паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 від 04.04.1998 року, виданого Заліщицьким РВ УМВС України в Тернопільській області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 та зареєстрований за адресою: с.Лисівці Чортківського району Тернопільської області.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 21.10.2021 року ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 78 років, про що 21.10.2021 року Товстенською селищною радою Заліщицького району Тернопільської області складено відповідний актовий запис №257.

Згідно зі свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 від 14.11.1968 року ОСОБА_5 , 1943 року народження, та ОСОБА_6 , 1949 року народження, зареєстрували шлюб 14.11.1968 року, про що 14.11.1968 року складено відповідний актовий запис №29. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 присвоєно прізвище « ОСОБА_7 ».

Згідно з заповітом від 12.02.2020 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету Лисівської сільської ради Заліщицького району Тернопілсьької області Синишин С.В., та зареєстрованим у реєстрі за №17, ОСОБА_4 на випадок своє смерті зробив таке розпорядження: «все моє майно, де б воно не знаходилось, з чого воно не складалось і взагалі все те, на що я буду мати право за законом на день моєї смерті заповідаю ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в м.Чортків Тернопільської області».

Як вбачається з довідки Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області від 05.06.2024 року №221, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були чоловіком та дружиною.

Як вбачається з довідки Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області від 05.06.2024 року №222, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 1969 року і до дня смерті.

На момент смерті разом із спадкодавцем в АДРЕСА_1 проживали та продовжують проживати:

1. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дружина померлого;

2. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 дочка померлого;

3. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 зять померлого;

4. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 внук померлого;

5. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 внук померлого;

6. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_10 невістка померлого;

7. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_11 правнук померлого.

На момент смерті спадкодавець перебував у зареєстрованому шлюбі.

Свідоцтво на право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами АДРЕСА_1 не видавалось.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №062841, виданого на підставі розпорядження голови Заліщицької райдержадміністрації №97 від 23.02.2004 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №09, ОСОБА_4 належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лисівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, розміром 0,93га.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 є спадкоємицею на обов`язкову частку у спадщині за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , а тому має право на спадкування майна після смерті ОСОБА_4 .

У матеріалах спадкової справи №80/2023, заведеної 17.10.2021 року до майна померлого ОСОБА_4 , вбачається, що ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Листом в.о.державного нотаріуса Заліщицької державної нотаріальної контори Тернопільської області І.Дідик №613/02-14 від 22.12.2024 року позивачці ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки позивачкою не підтверджено шлюбні відносини з спадкодавцем ОСОБА_4 , відтак встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, оскільки існують перешкоди для оформлення права власності на спадкове майно у нотаріальному порядку.

V. Оцінка суду

Згідно зі ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вимогами ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Нормою ч.1 ст.235 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року в справі №320/948/18 зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу.

А, тому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази вказують на те, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Суд вважає, що розбіжності у документах, які б підтверджували факт реєстрації шлюбу між вказаними особами позбавляють ОСОБА_2 права на отримання спадщини, чим порушуються її спадкові права, які підлягають поновленню шляхом задоволення заяви.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Згідно зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України сдкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Належно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно зі ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом.

Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено пра вових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування п.23 передбачає, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності судовому розгляду не підлягають. У разі відмови в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Вирішуючи дані позовні вимоги, суд виходить з того, що дані правовідносини є спадковими, а позивачка позбавлена права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, тому її право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання відповідно до вимог положень п.1 ч.2 ст.16 ЦК України.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

При цьому, у своїй постанові по справі №570/997/19 від 16.06.2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду звернув увагу, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом ст.392 ЦПК України право власності на майно може бути визнано судом також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Позовні вимоги мають оцінюватися судом, виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві, а не лише тільки з формулювань її прохальної частини, які можуть бути недосконалими.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачем ОСОБА_3 суперечить вимогам закону.

За встановлених обставин справи суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємиці при оформленні її спадкових справ, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки позивачка ОСОБА_2 у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса за прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_4 , відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав у повному обсязі, відтак ОСОБА_2 має право на спадкування майна, яке належало померлому ОСОБА_4 .

VI. Щодо розподілу судових витрат

Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах, оскільки позивачка не заявляє вимогу про стягнення судових витрат з відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10, 12, 13, 81, 141, 197, 200, 206, 259, 263-265, 268, 272-273, ч.6 ст.315, ч.1 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.16, 1216-1218, 1220-1223, 1235, 1236, 1241, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1273, 1275, 1286, 1296-1297 Цивільного кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування задовольнити повністю.

Встановити факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , перебували у шлюбі зареєстрованому Лисівецькою сільською радою Заліщицького району Тернопільської області, актовий запис №29.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , право власності на 1/8 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,93 га, яка розташована на території Лисівської сільської ради, кадастровий номер :01:001:0111, посвідчена державним актом серії ТР №0602841 від 30.04.2009 року, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Судові витрати по справі покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 07.08.2024 року.

Повне найменування сторін:

Позивачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована адреса місця проживання: с.Лисівці Чортківського району Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Суддя В.М.ШЕВЧУК