ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3916/24 Справа № 205/6567/23 Суддя у 1-й інстанції - Бізяєва Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Халаджи О. В.

суддів: Космачевської Т.В., Максюти Ж.І.

секретар Піменова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпроетровська від 24 січня 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя першої інстанції Бізяєва Н.О., повний текст рішення складено 31 січня 2024 року),

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути солідарно з відповідачів на користь Банку заборгованість за кредитним договором №032/209-ІП у розмірі 395 335,71 грн, яка складається з наступного: прострочена заборгованість за основним боргом (тіло) - 332 932,94 грн., прострочені проценти за основним боргом 62 402,83 грн., а також сплачену суму судового збору.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2024 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «КредоБанк» заборгованість за кредитним договором №032/2019-ІП в сумі 390 899 грн. 82 коп., яка складається з: 332 932,94 прострочена заборгованість за тілом кредиту та 57 966,88 грн. прострочені відсотки за тілом кредиту.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «КредоБанк» судовий збір у розмірі 5863 грн. 46 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодились ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та подали апеляційну скаргу, вважають, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом було надано не правильну оцінку обставинам справи.

Скаргу мотивують, тим, що суд першої інстанції не врахував, що вимога про усунення порушень умов кредитного договору та вимога про дострокове повернення кредиту є різними вимогами, з різними строками виконання. Строк виконання вимоги про дострокове повернення кредиту на дату звернення до суду не настав, що є порушенням досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів.

Наголошує на тому, що звернення позивача до суду з вимогою достроково повернути кредит у повному обсязі раніше строку, визначеного самим позивачем у відповідній вимозі від 06.03.2023 року, свідчить про недотримання досудового порядку врегулювання спору та відсутність порушеного права позивача.

Зазначає, що Банк не направляв, а відповідачка ОСОБА_2 не отримувала від позивача вимогу про дострокове виконання зобов`язання відповідачкою за кредитним договором.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з відповідачів на користь Банку прострочену заборгованість за Кредитним договором в сумі 57966,88 грн. (проценти за користування кредитом за період з 01.03.2022 року по 13.05.2023 року).

Від представника АТ «КредоБанк» Червінського І.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що з метою досудового, добровільного врегулювання спору, 08.03.2023 року на адресу ОСОБА_1 направлено Досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. Відповідно до зазначеної вимоги, Банк вимагав протягом 60 календарних днів погасити прострочену заборгованість. Однак, дана вимога залишена Відповідачем-1 без реагування, прострочену заборгованість не погашено. Тому, саме 12.05.2023 року строк виконання зобов`язання настав, а у Позивача виникло право на дострокове стягнення усієї заборгованості за Кредитним договором.

ОСОБА_4 , просив оскаржуване рішення залишити без змін.

У судовому засіданні доводи викладені у відзиві підтримав та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , його представник адвокат Давлатов Ш.Б. та ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення буде здійснюватись лише в частині задоволення суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 332 932,94 грн, в іншій частині рішення суду не підлягає перегляду, оскільки відповідачами не окаржується.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено що 22.03.2019 року між АТ «КредоБанк» та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір №032/2019-ІП.

Відповідно до п. 1 кредитного договору банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані у цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі, зазначені в цьому кредитному договорі.

В пунктах 2.1., 2.2., 2.3. кредитного договору визначені: сума та валюта кредиту 391 200 грн.; дата видачі кредиту 22.03.2019 року; строк (термін) кредитування 210 місяців терміном до 21.09.2036 року.

Згідно з п. 2.4. кредит видається на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання. Для обліку виданих кредитних коштів Банк відкриває позичковий рахунок № НОМЕР_1 . Кредит видається в безготівковій формі, шляхом перерахування суми кредиту з позичкового рахунку на поточний рахунок вказаний позичальником, в порядку та строки встановлені додатком №1 до Кредитного договору. Як вбачається з пункту 3.2 за користування кредитом встановлюється Змінювана Процентна Ставка на умовах визначених цим розділом (перий період дії ставки обумовлений у розмірі 20%, наступні Періоди Дії Ставки проценти за користування кредитом сплачуються відповідно до встановленого розміру Змінюваної Процентної Ставки).

П. 3.6. Змінюванна Процентна Ставка визначається наступним чином: Змінювана Процентна Ставка=Базова Ставка+5% (Маржа).

Відповідно до п. 3.13 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом "факт/360" (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною у пункті 3.2 кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі; якщо інше не випливає із умов цього кредитного договору.

П. 3.18 Позичальник здійснює платежі на виконання цього Кредитного договору, шляхом перерахування у безготівковій формі та/або внесення готівкою на свій поточний рахунок № НОМЕР_2 відкритий у проспекті Д.Яворницького, 82 ПАТ «КредоБанк» у м. Дніпрі.

За змістом п. 3.14. договору позичальник сплачує проценти, комісії та інші платежі за кредитним договором, щомісяця, відповідно до графіку платежів, якщо інше не передбачено кредитним договором.

Відповідно п. 4.1 повернення суми кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами по 1862,86 грн. не пізніше останнього дня поточного місяца. Погашення позичальником нарахованих процентів, комісії та інших платежів здійснюється одночасно із поверненням суми кредиту, відповідно до Графіку платежів, якщо інше не передбачено Кредитним договором.

При частковому достроковому погашенні заборгованості за кредитним договором (у т. ч. ануїтентним платежем) банк здійснює коригування графіку платежів, за рахунок скорочення строку кредитування, передбаченого кредитним договором, не змінюючи при цьому розмір щомісячного платежу (п. 4.8.4. договору).

Позичальник має право здійснювати дострокове (повне або часткове) погашення заборгованості за даним кредитним договором в порядку, іншому ніж визначений у п. п. 4.8.1.-4.8.3. цього договору, за умови подання відповідної заяви про дострокове погашення (п. 4.8.6. договору).

За змістом п. 4.9. договору банк, у випадках, передбачених п. 2.9. кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника у випадку несвоєчасної сплати процентів, комісії, інших платежів за кредитним договором та/або повернення кредиту (частини кредиту).

Згідно п. 4.10. договору позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п. 4.9. цього кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 60 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 60-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку.

За змістом пунктів 6.1., 6.2. виконання зобов`язань за цим Кредитним договором забезпечується способами, що обумовлені в Кредитному договорі та/або договорах забезпечення, зокрема: неустойкою (штрафом, пенею); іпотекою житлового будинку; порукою ОСОБА_5 , згідно договору поруки№034/2019-П від 22.03.2019 року.

Кредитні зобов`язання за цим договором забезпечені іпотекою згідно договору від 22.03.2019, укладеного між АТ «КредоБанк» та ОСОБА_1 , як іпотекодавцем, предметом якої є нерухоме майно: домоволодіння, що знаходиться з адресою: АДРЕСА_1 , який належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Небосенко О.А., 22.03.2019, за реєстровим №317.

22.03.2019 між АТ «КредоБанк» та ОСОБА_5 укладено договір поруки, за умов якого поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов`язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати процентів та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, неустойки) за кредитним договором № 032/2019-ІП від 22.03.2019.

22.03.2019 на виконання умов кредитного договору, АТ «КредоБанк» надано ОСОБА_1 кредит на суму: 391 200,00 грн., меморіальний ордер №16337390 (а.с. 39).

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за період із 22.03.2019 по 01.02.2022 наявний наступний рух коштів, що підтверджується виписками по особовим рахункам з 22.03.2019 по 13.05.2023 року: 22.03.2019 - 26,71 грн. оплата за кредитом та 2173,29 грн. оплата відсотків; 26.04.2019 - 1885,68 грн. оплата за кредитом та 6514,32 грн. оплата відсотків; 01.05.2019 1896,66 грн. оплата за кредитом та 6703,34 грн. оплата відсотків; 01.07.2019 3755,50 грн. оплата за кредитом та 213097,50 грн. оплата відсотків; 01.09.2019 1749,75 грн. оплата за кредитом та 6970,25 грн. оплата відсотків; 01.10.2019 1862,86 грн. оплата за кредитом та 6367,14 грн. оплата відсотків; 01.11.2019 4087,69 грн. оплата за кредитом та 12484,31 грн. оплата відсотків; 01.01.2020 1500,89 грн. оплата за кредитом та 6849,11 грн. оплата відсотків; 01.02.2020 4184,50 грн. оплата за кредитом та 12080,50 грн. оплата відсотків; 01.03.2020 1875,56 грн. оплата за кредитом та 6374,44 грн. оплата відсотків; 01.05.2020 1416,54 грн. оплата за кредитом та 10573,46 грн. оплата відсотків; 01.07.2020 24,97 грн. оплата за кредитом та 8705,03 грн. оплата відсотків; 01.08.2020 1904,84 грн. оплата за кредитом та 6315,16 грн. оплата відсотків; 01.10.2020 4083,60 грн. оплата за кредитом та 12336,40 грн. оплата відсотків; 01.12.2020 1528,07 грн. оплата за кредитом та 6871,93 грн. оплата відсотків; 01.01.2021 1891,66 грн. оплата за кредитом та 6408,34 грн. оплата відсотків; 01.02.2021 4465,03 грн. оплата за кредитом та 12034,97 грн. оплата відсотків; 01.03.2021 469,25 грн. оплата відсотків; 01.04.2021 1679,20 грн. оплата за кредитом та 6720,80 грн. оплата відсотків; 01.05.2021 3524,73 грн. оплата за кредитом та 12 675,27 грн. оплата відсотків; 01.06.2021 258,59 грн. оплата за кредитом та 1,41 грн. оплата відсотків; 01.07.2021 1891,66 грн. оплата за кредитом та 6308,34 грн. оплата відсотків; 01.08.2021 1891,66 грн. оплата за кредитом та 6428,34 грн. оплата відсотків; 01.09.2021 1891,66 грн. оплата за кредитом та 6428,34 грн. оплата відсотків; 01.10.2021 1891,66 грн. оплата за кредитом та 6208,34 грн. оплата відсотків; 01.11.2021 1891,66 грн. оплата за кредитом та 6268,34 грн. оплата відсотків; 01.12.2021 1891,66 грн. оплата за кредитом та 6358,34 грн. оплата відсотків; 01.01.2022 1891,66 грн. оплата за кредитом та 5658,34 грн. оплата відсотків; 01.02.2022 1891,66 грн. оплата за кредитом та 5808,34 грн. оплата відсотків, (а.с. 24-38).

Згідно розрахунку за договором кредиту 032/2019-ІП від 22.02.2019 станом на 01.05.2023 заборгованість позичальника склала 395 335,77 грн., із яких: 332 932,94 грн. заборгованість за тілом кредита; 62 402,83 грн. прострочені відсотки за кредитом (а.с. 23 зворот).

Також судом встановлено, що 05.03.2019 року ОСОБА_1 до АТ «КредоБанк» подано Анкету-Заяву фізичної особи на отримання готівкового кредиту №11098, в якій він зазначив свої персональні дані, такі як: ПІБ, дата народження, ІПН, дані свого паспорта, адресу реєстрації та фактичного проживання, номер мобільного телефону, сімейний стан, освіту, інформацію про зайнятість, наявність майна у власності, інформацію про свої доходи та витрати, інформацію про кредити, що пропонуються для рефінансування. А 22.03.2019 року між ОСОБА_1 до АТ «КредоБанк» було укладено кредитний договір №032/2019-ІП (далі кредитний договір).

Також відповідачем ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту до укладення договору про споживчий кредит, який додано позивачем до позову. Розділом 3 паспорту споживчого кредиту визначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, а саме: тип кредитукредит; суму/ліміт кредиту 391 200,00 гривень; строк кредитування 210 місяців; мета отримання кредиту: придбання будинку за адресою: АДРЕСА_1 :можливі види забезпечення кредиту Іпотека; поточні потреби; рефінансування заборгованості; спосіб та строк надання кредиту у безготівковому порядку, в день підписання сторонами кредитного договору.

Відповідно до розділу 4 вказаного паспорта передбачено проценту ставку 20,00 відсотків річних 36 місяців, UIRD3M+5,00% річних в наступні роки кредитування; тип процентної ставки змінювана, порядок зміни змінюваної процентної ставки; загальні витрати за кредитом 703968,36 гривень; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 1095168,36 гривень; реальну річну процентну ставку 22,27 % (а.с. 45).

08.03.2023 року АТ «КредоБанк» за вих. № 85-10309575/23 було направлено відповідачу ОСОБА_1 судову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості, в якій банк вимагав від нього дострокового повернення за цим кредитним договором, у 60-денний термін з моменту отримання цієї вимоги, погасити заборгованість в розмірі 76 199,34 грн. У випадку невиконання даної вимоги у визначений строк вимагали дострокове повернути кредит у повній непогашеній сумі 384 540,70 грн. та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі передбачені Кредитним договором та попередив, що у разі невиконання даної вимоги, банк змушений буде звернутися за захистом своїх порушених прав та законних інтересів до суду з метою стягнення заборгованості в судовому порядку.

Ухвалюючі рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи доведено неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Відповідно до ч. 1, 2,ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно з ч 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього кодексу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц зазначила, що визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів.

Відповідно до ч. 2 ст. 627 ЦК України, у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст. 1054 ЦК України, у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року).

Споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року).

Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до правової позиції, викладеної у п.п. 20 - 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц, частина 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлювала обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього, як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.

Положення частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, втратили чинність, проте аналогічним чином обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту передбачено частиною 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до вимог статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо.

При цьому обсяг зобов`язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов`язанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору є результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов`язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя, і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що 22.03.2019 року між АТ «КредоБанк» та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір №032/2019-ІП.

В пунктах 2.1., 2.2., 2.3. кредитного договору визначені: сума та валюта кредиту 391 200 грн.; дата видачі кредиту 22.03.2019 року; строк (термін) кредитування 210 місяців терміном до 21.09.2036 року.

22.03.2019 між АТ «КредоБанк» та ОСОБА_5 укладено договір поруки, за умов якого поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов`язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати процентів та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, неустойки) за кредитним договором № 032/2019-ІП від 22.03.2019.

22.03.2019 на виконання умов кредитного договору, АТ «КредоБанк» надано ОСОБА_1 кредит на суму: 391 200,00 грн., меморіальний ордер №16337390 (а.с. 39).

05.03.2019 року ОСОБА_1 до АТ «КредоБанк» подано анкету-заяву фізичної особи на отримання готівкового кредиту №11098.

ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту до укладення договору про споживчий кредит, який додано позивачем до позову. Розділом 3 паспорту споживчого кредиту визначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, а саме: тип кредиту кредит; суму/ліміт кредиту 391 200,00 гривень; строк кредитування 210 місяців; мета отримання кредиту: придбання будинку за адресою: АДРЕСА_1 : можливі види забезпечення кредиту Іпотека; поточні потреби; рефінансування заборгованості; спосіб та строк надання кредиту у безготівковому порядку, в день підписання сторонами кредитного договору.

Отже, кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, а відтак на спірні правовідносини розповсюджується Закон України «Про споживче кредитування».

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, відповідачі посилаються на те, що всупереч вимогам Закону України «Про споживче кредитування» банком було порушено умови кредитного договору та вимоги про дострокове повернення кредиту.

Враховуючи, що кредитні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з укладенням договору від 22.03.2019 року то спірні правовідносини, що стосуються дострокового повернення кредиту, врегульовані положеннями частини 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», якою визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.03.2023 року АТ «КредоБанк» за вих. № 85-10309575/23 було направлено відповідачу ОСОБА_1 судову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості, в якій банк вимагав від нього дострокового повернення за цим кредитним договором, у 65-денний термін з моменту надсилання даної вимоги, погасити заборгованість в розмірі 76 199,34 грн.

У випадку невиконання даної вимоги у визначений строк вимагали дострокове повернути кредит у повній непогашеній сумі 384 540,70 грн. та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі передбачені Кредитним договором та попередив, що у разі невиконання даної вимоги, банк змушений буде звернутися за захистом своїх порушених прав та законних інтересів до суду з метою стягнення заборгованості в судовому порядку.

Дану вимогу відповідач проігнорував, вимогу банку не виконав.

Також з наявних матеріалів справи вбачається, що 01 червня 2023 року на адресу ОСОБА_6 була направлена досудова вимога від 09.05.2023 року № 85-10309575/1/22 щодо виконання договірних зобов`язань, в якій банк вказав, що позичальником зобов`язання по кредитному договору не виконуються понад 7 календарних днів, вимагав від відповідачки негайно повернути заборгованість за кредитним договром у розмірі 393561,24 грн.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції встановив, що матеріали справи містять копії надісланої боржнику вимоги про дострокове погашення кредитної заборгованості, з доказами її направлення, а відтак наявні докази виконання позивачем вимог ч. 4ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», якою врегульовано порядок дострокового погашення кредиту.

Враховуючи, що праву кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за споживчим кредитним договором, має передувати реалізація ним права вимоги дострокового виконання основного зобов`язання, відповідно до вимогстатті 16 Закону України «Про споживче кредитування», суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у відповідача виник обов`язок дострокового повернення всієї суми грошових коштів за кредитним договором, оскільки матеріали справи містять докази того, що банком було направлено вимогу ОСОБА_1 та ОСОБА_6 про дострокове повернення кредиту, а відповідачами таку вимогу було отримано.

Тому, враховуючи, що за встановлених у цій справі обставин реалізації права кредитора на дострокове стягнення заборгованості у судовому порядку має передувати реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання відповідно до вимог Закону України «Про споживче кредитування», колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог АТ «Кредобанк» про стягнення усієї суми заборгованості достроково.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за період із 22.03.2019 по 01.02.2022 наявний наступний рух коштів, що підтверджується виписками по особовим рахункам з 22.03.2019 по 13.05.2023 року: 22.03.2019 - 26,71 грн. оплата за кредитом та 2173,29 грн. оплата відсотків; 26.04.2019 - 1885,68 грн. оплата за кредитом та 6514,32 грн. оплата відсотків; 01.05.2019 1896,66 грн. оплата за кредитом та 6703,34 грн. оплата відсотків; 01.07.2019 3755,50 грн. оплата за кредитом та 213097,50 грн. оплата відсотків; 01.09.2019 1749,75 грн. оплата за кредитом та 6970,25 грн. оплата відсотків; 01.10.2019 1862,86 грн. оплата за кредитом та 6367,14 грн. оплата відсотків; 01.11.2019 4087,69 грн. оплата за кредитом та 12484,31 грн. оплата відсотків; 01.01.2020 1500,89 грн. оплата за кредитом та 6849,11 грн. оплата відсотків; 01.02.2020 4184,50 грн. оплата за кредитом та 12080,50 грн. оплата відсотків; 01.03.2020 1875,56 грн. оплата за кредитом та 6374,44 грн. оплата відсотків; 01.05.2020 1416,54 грн. оплата за кредитом та 10573,46 грн. оплата відсотків; 01.07.2020 24,97 грн. оплата за кредитом та 8705,03 грн. оплата відсотків; 01.08.2020 1904,84 грн. оплата за кредитом та 6315,16 грн. оплата відсотків; 01.10.2020 4083,60 грн. оплата за кредитом та 12336,40 грн. оплата відсотків; 01.12.2020 1528,07 грн. оплата за кредитом та 6871,93 грн. оплата відсотків; 01.01.2021 1891,66 грн. оплата за кредитом та 6408,34 грн. оплата відсотків; 01.02.2021 4465,03 грн. оплата за кредитом та 12034,97 грн. оплата відсотків; 01.03.2021 469,25 грн. оплата відсотків; 01.04.2021 1679,20 грн. оплата за кредитом та 6720,80 грн. оплата відсотків; 01.05.2021 3524,73 грн. оплата за кредитом та 12 675,27 грн. оплата відсотків; 01.06.2021 258,59 грн. оплата за кредитом та 1,41 грн. оплата відсотків; 01.07.2021 1891,66 грн. оплата за кредитом та 6308,34 грн. оплата відсотків; 01.08.2021 1891,66 грн. оплата за кредитом та 6428,34 грн. оплата відсотків; 01.09.2021 1891,66 грн. оплата за кредитом та 6428,34 грн. оплата відсотків; 01.10.2021 1891,66 грн. оплата за кредитом та 6208,34 грн. оплата відсотків; 01.11.2021 1891,66 грн. оплата за кредитом та 6268,34 грн. оплата відсотків; 01.12.2021 1891,66 грн. оплата за кредитом та 6358,34 грн. оплата відсотків; 01.01.2022 1891,66 грн. оплата за кредитом та 5658,34 грн. оплата відсотків; 01.02.2022 1891,66 грн. оплата за кредитом та 5808,34 грн. оплата відсотків, (а.с. 24-38).

Згідно розрахунку за договором кредиту 032/2019-ІП від 22.02.2019 станом на 13 травня 2023 рок заборгованість позичальника склала 395 335,77 грн., із яких: 332 932,94 грн. заборгованість за тілом кредита; 62 402,83 грн. прострочені відсотки за кредитом (а.с. 23 зворот).

У доводах апеляційної скарги сторона відповідача не надає доказів виконання договірних зобов`язань у повному чи частковому обсязі. При цьому стороною відповідача вказаний розрахунок заборгованості за тілом кредиту не спростовано.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач умови договору виконував неналежним чином, не сплачував визначені графіком щомісячні платежі, у зв`язку із чим станом на 13 травня 2023 року утворилась заборгованість на загальну суму 395335,77 грн, яка складається з наступного: прострочена збаоргованість за основним боргом (тіло) - 332 932,94 грн., прострочені проценти за основним боргом 62 402,83 грнтому, зазначена сума заборгованості за тілом кредиту підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги, що Банком було порушено строки повідомлення щодо дострокового погашення кредиту та передчасне звернення з даним позовом до суду є безпідтавними, та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Також апеляційний суд вважає, необґрунтованими доводи скарги, стосовно того, що сторони підписавши Додатковий договір № 1 збільшили обсяг відповідальності, оскільки згідно пункту 2.7. Договору поруки № 034/2019 укладеного 22 березня 2019 року між Банком та ОСОБА_6 може надавати згоду на збільшення обсягу відповідальності за цим Договором, у разі: збільшення суми кредиту та/або продовження строку повернення кредиту та/або запровадження нових умов застосування (встановлення, зміна) змінюваної процентної ставки по Кредитному договору в біік збільшення, шляхом: надання Кредитору окремої письмової згоди на це, або укладення між Кредитором та Поручитилем окремого додаткового договору до цього договору; або проставлення на відповідному договорі, яким вносяться ці зміни в Кредитний договір свого підпису.

Однак, сторони підписавши Додатковий договір №1 до Кредитного договору №032/2019-ІП від 22 березня 2019 року жодним чином не збільшили обсягу відповідальності для поручителя, оскільки погодивши порядок погашення Відповідачем-1 заборгованості за Кредитним договором шляхом підписання нового Графіку платежів, строк повернення кредиту не змінили.

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року).

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження в суді першої інстанції та яким надана відповідна правова оцінка.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).,

Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин у справі, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О. В. Халаджи

Т.В. Космачевська

Ж.І. Максюта

Повний текст судового рішення складено 08 серпня 2024 року.

Головуючий-суддя О. В. Халаджи