УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» серпня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді - Тесленко І. О.,

за участю секретаря судового засідання - Бережної С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, заінтересована особа: Солом?янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: ВАТ «Державний ощадний банк України», -

встановив:

У червні 2024 року до Солом?янського районного суду м. Києва звернулася ОСОБА_1 із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, яке було застосовано до неї на підставі ухвали Солом?янського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2011 року по справі № 6-919/11.

Заява обґрунтовується тим, що 19 квітня 2024 року на ім?я ОСОБА_1 від Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України підготовлено повідомлення про встановлення тимчасового обмеження на виїзд з України. В тексті повідомлення зазначено, що з 02 грудня 2011 року виконується винесена у паперовому вигляді ухвала Солом?янського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2011 року у цивільній справі № 6-919/11, якою суд за поданням старшого державного виконавця ВДВС Солом?янського РУЮ міста Києва Кайнаренко О.Б. тимчасово обмежив у праві виїзду за межі України її, як боржника. На даний час, за наявності відомостей про часткове погашення боргу діюча заборона порушує її права та Закон. Заборона на виїзд повинна існувати за наявності відомостей про умисне ухилення боржника від виконання рішення суду. Таких відомостей немає. Окрім того, на території України введений воєнний стан внаслідок агресії російської федерації. Заборона порушує її права та права її двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на безпечне життя, адже жінки та діти мають право тимчасово виїхати з території України. Також, внаслідок війни вона не може знайти нормальну роботу, яка б дозволила забезпечити безперебійне виконання рішення суду та подальше погашення боргу. Обмеження права щодо її виїзду за межі України продовжується понад 10 років, що за наявних обставин є порушенням мети застосування такого заходу, який за своєю назвою і сутністю є тимчасовим.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від

05 червня 2024 року заяву передано судді Тесленко І.О. Фактично передано судді - 06 червня 2024 року.

Ухвалою Солом?янського районного суду міста Києва від 13 червня 2024 року заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, залишено без руху.

На виконання вимог ухвали від 13 червня 2024 року про залишення заяви без руху на адресу суду 20 червня 2024 року надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Недоліки заяви усунуто.

24 червня 2024 року Ухвалою Солом?янського районного суду міста Києва прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Заявник в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Подала до суду заяву, в якій просить суд задовольнити заяву та проводити розгляд у її відсутність.

Заінтересовані особи у судове засідання представника не направили, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши долучені до заяви докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою Солом?янського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2011 року до заявниці застосовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, до виконання рішення Солом?янського районного суду м. Києва від 23 березня 2010 року, згідно якого стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 солідарно на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Голосіївського відділення № 5398 заборгованості в сумі 831 544,27 грн. (а.с. 5 - 7).

18 травня 2010 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом?янського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3 про стягнення з ОСОБА_1 на користь «Державний ощадний банк» боргу у розмірі 831 544 грн. 27 коп. (а.с. 51).

10 вересня 2010 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом?янського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_6 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» у розмірі 846932,40 грн. на підставі виконавчого напису № 792 виданого 13.08.2010 року Київським міським нотаріальним округом (а.с. 52 - 53).

Відповідно до постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом?янського районного управління юстиції у м. Києві про повернення виконавчогодокумента стягувачеві № НОМЕР_2 від 29 квітня 2011 року вбачається, що виконавчий напис № 792 виданий 13.08.2010 року повернуто стягувачу (а.с. 54 - 55).

Постановою державного виконавця від 30 січня 2015 року відкрито виконавче провадження № 46269416 відповідно до виконавчого листа № 2-675-1/10, виданого 23.04.2010 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» боргу у розмірі 396 480 грн. 08 коп. (а.с. 56).

Згідно відповіді № 136774 від 25.07.2024 на адвокатський запит вбачається, що відповідно даних ЄДРВП та даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що у відділі перебувало виконавче провадження ВП № 46269416 з виконання виконавчого листа № 72-675-1/10 виданого 23.04.2010 року Солом?янським районним судом м. Києва. 15.06.2021 року державним виконавцем на підставі п. 2 ст. 37 Закону винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв`язку з відсутністю майна боржника. (а.с. 50).

Як вбачається з відповіді №19/А-4762/5332 від 19 квітня 2024 року Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, станом на 16:00 19.04.2024 у Державній прикордонній службі України з 02.12.2011 виконується, винесена у паперовому вигляді, ухвала Солом?янського районного суду м. Києва від 05.10.2011, у цивільній справі № 6-919/11, якою суд за поданням старшого державного виконавця ВДВС Солом?янського РУЮ міста Києва Кайнаренко О.Б. тимчасово обмежив у праві виїзду за межі України боржника громадянку України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4).

Відповідно до свідоцтв про народження вбачається, що ОСОБА_1 є матір?ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 25, 26).

Згідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно до частин п`ятої, шостої, сьомої ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи управі виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Отже, положеннями цивільного процесуального законодавства передбачено право боржника звернутися до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об`єктом жодних обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому пакті.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав уважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Згідно з вимогами ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені законом саме за ухилення від виконання зобов`язань, а не за наявність факту їх невиконання.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Звернення державного (приватного) виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути крайнім заходом, який застосовується до боржника, коли державним (приватним) виконавцем вже виконані всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження конституційного права громадянина на свободу пересування.

Верховний суд у постанові № 331/8536/17 від 28.10.2020 року, виклав правову позицію, яка полягає у наступному, "тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення".

У справі «Гочев проти Болгарії» Європейський Суд з прав людини підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, які обмежують свободу пересування наступним чином: "У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише оскільки, сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії», скарга № 66485/01, §§ 78-82)".

Європейський суд з прав людини неоднаразово наголошував, що навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (рішення ЄСПЛ у справі «Луордо проти Італії», рішення ЄЄСПЛ у справі «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини», рішення ЄСПЛ у справі «Рінер проти Болгарії»).

Аналіз практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь - яких обставин.

При прийнятті рішення по справі суд також зважає на те, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, та триває.

Таким чином, подальше обмеження боржниці у праві виїзду за межі України може створювати додаткову небезпеку для її життя та її неповнолітніх дітей, що суперечить обов`язку держави, передбаченому в статті 27 Конституції України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що застосування в подальшому тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є недоцільним та значно обмежує права ОСОБА_1 , а тому встановлене судом обмеження підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про порядок виїзду з України і в?їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII, Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, статями 81, 259, 260, 441 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, заінтересована особа: Солом?янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: ВАТ «Державний ощадний банк України», задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, застосоване стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , відповідно до ухвали Солом?янського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2011 року у цивільній справі № 6-919/11.

Копію ухвали направити Адміністрації Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 26) для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали суду складено 07 серпня 2024 року.

Суддя О. І. Тесленко