Справа № 361/3764/24
Провадження № 2-з/361/105/24
У Х В А Л А

про забезпечення позову

30 липня 2024 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Бражник Н.М. перевіривши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Безштанька Сергія Михайловича про забезпечення позову у справі № 361/3764/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває справа № 361/3764/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Представник ОСОБА_1 адвокат Безштанько С.М. 26 липня 2024 року звернувся до суду із заявою про забезпечення позову та просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на 1/2 частину квартири, загальною площею 52 кв. м, житловою площею 31,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 та на 1/2 частину житлового будинку, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 347 кв. м, житлова площа 123,4 за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, до набрання законної сили рішення у справі № 361/3764/24.

Вимоги заяви обґрунтував тим, що між сторонами існує спір щодо повернення коштів за договором позики від 14 червня 2018 року, який був укладений батьком відповідача з позивачем. За умовами договору позикодавець передав у власність, а позичальник прийняв кошти у сумі 70 000 дол. США, що за курсом Національного банку України станом на 02 серпня 2019 року становить 1 773 800 грн під 10 % річних, із зобов`язанням повернути кошти до 15 вересня 2018 року. Батько відповідача помер, зобов`язання за життя не виконав.

Після смерті батька, відповідач у справі успадкувала не тільки його права, а і обов`язки, зокрема щодо повернення коштів за договором позики.

Броварський міськрайонний суд Київської області рішенням від 13 вересня 2021 року у справі № 361/7573/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області, про стягнення боргу за договором позики зі спадкоємця, позов задовольнив. Стягнув із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики 1 973 534 грн та судові витрати на оплату судового збору у розмірі 9 605 грн.

Київський апеляційний суд змінив резолютивну частину зазначеного рішення суду та виклав його у такій редакції: «Стягнути з ОСОБА_2 , як спадкоємця після смерті ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_5 , в межах вартості отриманого у спадщину майна, заборгованість за договором позики 1 973 534 грн та судові витрати на оплату судового збору у розмірі 9 605 грн». Дане рішення набрало законної сили, видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання. Згідно з платіжними інструкціями відповідач перерахувала позивачу заборгованість у розмірі 1 982 889,50 грн.

Проте, враховуючи оціночну вартість успадкованого майна, п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивач звернувся до суду до відповідача з позовом у справі № 361/3764/24. Вважає, відповідач не у повному обсязі виконав зобов`язання, у межах успадкованого майна, сума заборгованості становить 1 481 550,40 грн ( 141 126 3% різних + 343 213,84 грн інфляційні збитки, + 997 210,12 відсотки за користування).

Броварський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 03 липня 2024 року, скасував заходи забезпечення позову вжиті ухвалою суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 361/7573/19, якою було накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 .

Зазначена ухвала не оскаржена, набрала законної сили та є підставою для зняття арешту з нерухомого майна, яке належить відповідачу.

Зазначив, що не забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача у справі № 361/3764/24 може мати наслідком реалізацію нерухомого майна та подальше утруднення виконання судового рішення.

У порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Бражник Н. М.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи суд дійшов наступного висновку.

Статтею 11 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно, що належать відповідачеві (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч.1 ст. 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

У Рішенні від 31 травня 2011 року N 4-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини). Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином, забезпечення позову вживається у випадку якщо позивач має побоювання, які викликані тим, що відповідачем протягом розгляду справи по суті буде вчинено дії, що призведуть до неможливості виконання рішення суду, у разі ухвалення судом рішення про задоволенні позовних вимог.

Вживаються заходи забезпечення позову у всіх видах судочинства адміністративному, господарському, цивільному та кримінальному. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Різноманітність видів забезпечення позову визначається складністю та численністю правовідносин, до яких вступають учасники судового процесу. Кожен окремий вид забезпечення позову певною мірою відображає специфіку відповідних правовідносин.

Слід вказати на те, що види забезпечення позову нерозривно пов`язані з позовом. Від обґрунтованості та доведеності позовних вимог залежить вжиття або не вжиття судом певного виду забезпечення позову. При цьому питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що: «Під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.».

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має здійснити: 1) оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; 2) забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; 3) з`ясувати зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; 4) ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; 5) запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у зв`язку з вжиттям таких заходів.

При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Суд, враховуючи обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності його вимог щодо забезпечення позову, враховуючи принцип збалансованості інтересів сторін, враховуючи ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.149, 150, 151, 153, 258260, 263 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Безштанька Сергія Михайловича про забезпечення позову задовольнити.

До набрання законної сили рішення у справі № 361/3764/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, накласти арешт на належні на праві власності ОСОБА_2 :

1/2 частину квартири, загальною площею 52 кв. м, житловою площею 31,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 ;

1/2 частину житлового будинку, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 347 кв. м, житлова площа 123,4 за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Для цілей виконання даної ухвали вважати:

Боржником ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Стягувачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Суддя Н.М. Бражник