Справа №333/2904/24
Провадження №2/333/2765/24
06 серпня 2024 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Холода Р.С.,
за участю секретаря судового засідання Марченко В.С.,
29.03.2024 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами.
Позовні вимоги представник позивача мотивував тим, що 11.12.2021 між ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен Банк» укладено Заяву-Договір про відкриття поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-118482480 (далі кредитний договір 1), відповідно до якого банк відкрив ОСОБА_1 поточний рахунок «для виплат» та надав послугу споживчого кредиту, під яким розуміються грошові кошти, що надаються клієнту щляхом зарахування коштів кредиту на поточний рахунок клієнта з метою придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Кредитний договір укладений за допомогою електронного підпису позичальника.
Відповідно до умов кредитного договору, банк зобов`язаний надати кредит в сумі 26 517,08 грн., а відповідач зобов`язався повернути банку кошти протягом 72 місяці, починаючи з 11.12.2021 року, та сплатити проценти за його користування.
Крім того, 25.12.2021 року між ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен Банк» укладено Заяву-Договір про відкриття поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-120915040 (далі кредитний договір 2), відповідно до якого банк відкрив ОСОБА_1 поточний рахунок «для виплат» та надав послугу споживчого кредиту, під яким розуміються грошові кошти, що надаються клієнту щляхом зарахування коштів кредиту на поточний рахунок клієнта з метою придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Кредитний договір укладений за допомогою електронного підпису позичальника.
Відповідно до умов кредитного договору, банк зобов`язаний надати кредит в сумі 15 808,26 грн., а відповідач зобов`язався повернути банку кошти протягом 72 місяці, починаючи з 25.12.2021 року, та сплатити проценти за його користування.
Банк виконав свої зобов`язання перед позичальником, надавши останньому кредит в сумі та на умовах, передбачених кредитними договорами.
Проте, всупереч умовам Кредитних договорів, позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання та припинив здійснювати щомісячні платежі кредитної заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом.
20.12.2022 між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги №114-2-57-F, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передає за плату, а ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» приймає права вимоги до боржників, вказаними у реєстрів боржників.
Відповідно до реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги №114/2-57-F від 20.12.2022, ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» набуло право грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитними договорами:
1)№014-RO-82-118482480 від 11.12.2021, сума заборгованості за яким, становить 33 011,71 грн., з яких: 28 842,10 грн. - сума заборгованості за кредитом; 4 169,61 грн. - сума заборгованості за відсотками;
2)№014-RO-82-120915040 від 25.12.2021, сума заборгованості за яким, становить 20 175,26 грн., з яких: 17 332,90 грн. - сума заборгованості за кредитом; 2 842,36 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останнім не здійснено жодного платежу на погашення заборгованості за кредитними договорами.
Ухвалою суду від 03.04.2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників процесу.
В судове засідання представник ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 до зали судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав.
Керуючись ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитними договорами, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно вимог ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Судом встановлено, що 11.12.2021 року між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 було укладено Заяву-Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-118482480, відповідно до умов якого банк відкрив поточний рахунок «для виплат» в гривнях.
Відповідно до п. 1.3 Заяви Договору, з дати надання кредиту банк зобов`язаний надати клієнту кредит в сумі 26 517,08 грн., а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування.
Із п. 2.2. Заяви Договору вбачається, що строк кредиту сторонами погоджено у 72 місяці, що починається з 11.12.2021 по визначену Графіком дату останнього шомісячного інуїтентного платежу.
Згідно п. 2.3., 2.4. Заяви-Договору, проценти за користування кредитом - процентна ставка фіксована і становить 36,90% річних, дата сплати щомісячного ануїтентного платежу - 11 числа кожного календарного місяця згідно з графіком.
Заяву-Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-118482480, Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (з урахуванням вартості всіх супровідних послуг), Паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою», Заяву № 014-RO-82-118482480 на приєднання договору добровільного страхування життя №РБ1704-г підписано представниками банку та ОСОБА_1 електронним підписом.
25.12.2021 року між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 було укладено Заяву-Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-120915040, відповідно до умов якого банк відкрив поточний рахунок «для виплат» в гривнях.
Відповідно до п. 1.3 Заяви Договору, з дати надання кредиту банк зобов`язаний надати клієнту кредит в сумі 15 808,26 грн., а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування.
Із п. 2.2. Заяви Договору вбачається, що строк кредиту сторонами погоджено у 72 місяці, що починається з 25.12.2021 по визначену Графіком дату останнього шомісячного інуїтентного платежу.
Згідно п. 2.3., 2.4. Заяви-Договору, проценти за користування кредитом - процентна ставка фіксована і становить 36,90% річних, дата сплати щомісячного ануїтентного платежу - 11 числа кожного календарного місяця згідно з графіком.
Заяву-Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-120915040, Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (з урахуванням вартості всіх супровідних послуг), Паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою», Заяву № 014-RO-82-120915040 на приєднання договору добровільного страхування життя №РБ1704-г підписано представниками банку та ОСОБА_1 електронним підписом.
20.12.2022 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» укладено Договір про відступлення прав вимоги №114/2-57-F, у відповідності до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передає (відступає) за плату, а ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» приймає належні Первісному кредитору Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.
Відповідно до п. 2.4 Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) прав вимоги за цим Договором, Новий кредитор замінює Первісного кредитора у Кредитних договорах, що входять до Портфеля заборгованості і відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових та інших зобов`язань за Кредитними договорами. Сторони погодили, що кожен наступний Реєстр Боржників доповнює, а не замінює попередній.
Відповідно до Реєстрів боржників до Договору відступлення права вимоги №114/2-57-F від 20.12.2022 року ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у т.ч. за кредитними договорами № 014-RO-82-118482480 від 11.12.2021 року, укладеним між ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен Банк», сума заборгованості за яким становить 33 011,71 грн., з яких: 28 842,10 грн. - сума заборгованості по кредиту; 4 169,61 грн. - сума заборгованості за відсотками; та № 014-RO-82-120915040 від 25.12.2021 року укладеним між ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен Банк», сума заборгованості за яким становить 20 175,26 грн., з яких: 17 332,90 грн. - сума заборгованості за кредитом; 2 842,36 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останнім не здійснено жодного платежу на погашення заборгованості за кредитними договорами.
28.10.2023 року ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» направило на адресу ОСОБА_1 досудові вимоги про виконання кредитних договорів, згідно яких кредитор вимагав здійснити повне та належне виконання зобов`язань за кредитними договорами, а саме погашення усієї заборгованості за кредитними договорами. Однак, ОСОБА_1 не вчинив належних дій щодо погашення кредитної заборгованості.
За частиною першою ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII).
За змістом статті 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Таким чином, між банком та ОСОБА_1 виникли кредитні правовідносини на підставі Заяви - Договору.
Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно до cт. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 cm. 1054 ЦК України).
Пунктом 1 cт. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Згідно ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до cт. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ч. 1 cт. 530 ЦК України).
Відповідно до cт. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежного виконання).
Згідно ч. 2 cт. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплатити відсотки.
Відповідно до cт. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість ним виконання свого грошового зобов`язання.
Частиною 1 cт. 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до cт. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно cт. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.
Відповідачем не спростовано факту отримання грошових коштів від банку за вищезазначеним кредитними договорами у цій справі, з розрахунку кредитної заборгованості встановлено, що позичальник частково сплачував заборгованість.
Належні, допустимі докази того, що відповідач у добровільному порядку погасив вищезазначену заборгованість за договорами станом на час розгляду судом у матеріалах цієї справи відсутні.
Так, за розрахунками ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» ОСОБА_1 має заборгованість по кредитному договору №014-RO-82-120915040 від 11.12.2021 року в сумі 33 011,71 грн. та по кредитному договору №014-RO-82-120915040 від 25.12.2021 року в сумі 20 175,26 грн.
Факт наявності вище наведеної заборгованості підтверджується наявними в матеріалах цієї справи доказами й не спростований відповідачем.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 наведеної вище заборгованості за вказаними кредитними договорами є доведеними, обґрунтованими, підтвердженими доданими документами, а тому є такими, що підлягають задоволенню.
Розглянувши вимоги ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» про стягнення з ОСОБА_1 на їх користь витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 800 грн., суд дійшов до висновку про їх задоволення, виходячи з такого.
Відповідно дост.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020 р.: «Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони».
Відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу щодо неспівмірності витрат позивача на правничу допомогу.
Суд дійшов до висновку, що понесені позивачем витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги підтвердженні наявними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи, зокрема: договором про надання правничої допомоги №14/06/2023 від 14.06.2023, укладеним між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» та адвокатом Титаренком В.В., замовленнями №383 та №384 від 07.02.2024 року; актами виконаних робіт від 07.02.2024 року; платіжними інструкціями №346 та №347 від 08.02.2024, а тому їх слід покласти на відповідача у розмірі 2800,00 гривень.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору.
Керуючись статтями: 2, 4,12,13,76-81, 133, 141, 259,265,268,279,280-284, 352, 354 ЦПК України,
- 20 175 (двадцять тисяч сто сімдесят п`ять) грн. 26 коп. заборгованості за кредитним договором №014-RO-82-120915040 від 25.12.2021 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст заочного рішення складено 09.08.2024 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод