Справа № 530/1648/24
Номер провадження 2-о/530/121/24

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2024 Суддя Зіньківського районного суду Полтавської області Ситник О.В. розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про встановлення факту перебування у відпустці по догляду за дитиною,-

встановив:

До Зіньківського районного суду Полтавської області надійшла в окремому провадженні заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про встановлення факту перебування у відпустці по догляду за дитиною.

В заяві заявник просить встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 перебувала у відпустці по догляду за дитиною до шести років наданій їй колгоспом ім. Кірова Диканського району Полтавської області (в подальшому реорганізованим в КСП ім. Кірова) з 20.07.1995 року по 30.05.1998 року по догляду за сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно рішення головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо зарахування до страхового стажу період догляду ОСОБА_1 за дитиною до 6 річного віку відмовлено, відмова полягає в тому, що при обчисленні пенсії враховано страховий стаж тривалістю 35 років 04 місяці 24 дні ( з урахуванням додаткового стажу 5 років 07 місяців) у тому числі з 20.07.1992 року по 19.07.1995 року період догляду за дитиною,20.07.1992 року до досягнення нею 3-х річного віку. Згідно запису №5 трудової книжки їй надавалася відпустка по догляду за дитиною до 3 років з 14.05.1992 по 20.07.1995 року однак вказаний період перевищує 36 календарних місяців. Відповідно до наступного запису №6 про надання відпустки по догляду за дитиною до 3 років між датою ,з якої надано відпустку ( 20.07.1995 ) та датою відповідного наказу 02.09.1995 минув тривалий час ( більше місяця). Враховуючи вищезазначене розглянути питання зарахування до спеціального стажу періоду догляду за дитиною до 6 років з 20.07.1995 по 30.05.1998 року можливо лише у разі надання уточнюючих документів про факт надання відпустки по догляду за дитиною та її тривалість.

Отже, орган Пенсійного фонду України фактично не визнав право ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу періоду її перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Пунктом 3 вказаної постанови визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У судовому порядку, відповідно до п. 26 зазначеної постанови, встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.

Чинне законодавство не містить такого визначення як «трудовий стаж», з введенням в дію Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), поняття «трудовий стаж» замінено на термін «страховий стаж» - період (строк) протягом особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, за який щомісяця сплачуються страхові внески. Трудовий стаж, набутий до 01 січня 2004 року, враховується до страхового стажу на умовах раніше діючого законодавства, зокрема Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за період до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Закону № 1058-IV, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального державного страхування.

Таким чином, встановлення факту наявності трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України як при прийнятті рішення про призначення пенсії, так і при вирішенні питання про встановлення трудового стажу роботи у певний період трудової діяльності.

Відтак, встановлення фактів наявності трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України.

З матеріалів справи вбачається, що заявник фактично не згоден з вже існуючим рішенням органу Пенсійного фонду України, оскільки останній не визнав право ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу періоду її перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку та відмовився підтвердити відповідний стаж роботи заявника.

Враховуючи, що заявник фактично просить підтвердити її наявний трудовий стаж ( період догляду з 20.07.1995 по 30.05.1998 року за дитиною до досягнення нею шестирічного віку) у зв`язку з відмовою посадових осіб органу Пенсійного фонду України зарахувати період її перебування у декретній відпустці для призначення пенсії, то, з огляду на вищевикладене вказана заява не може бути розглянута судом у порядку цивільного судочинства.

Крім того, частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої цієї статті).

Суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Територіальне Управління Пенсійного Фонду України є суб`єктом владних повноважень, наділеним владними управлінськими функціями у сфері пенсійного забезпечення.

У разі незгоди з рішенням органу, що призначає пенсію, особа має право на його оскарження до Пенсійного фонду України або в судовому порядку.

Враховуючи діючий порядок та отримавши відмову органу, який призначає пенсії, в разі незгоди з його рішенням на підставі ст.105 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та частини 2 ст. 124 Конституції України, позивач має право звернутися за захистом свого права в суд, але не в порядку цивільного судочинства, а з позовною заявою до УПФУ про визнання неправомірними дій органу ПФУ щодо відмови у зарахуванні періоду його роботи до стажу для обчислення пенсії за правилами адміністративного судочинства.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 198/623/18 (провадження № 14-369цс19), та відповідає практиці Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (постанови: від 10 березня 2020 року у справі № 556/132/18 (провадження № 61-44101св18), від 13 листопада 2019 року у справі № 559/2652/16-ц (провадження № 61-28244св18), від 11 вересня 2019 року у справі № 401/2020/17-ц (провадження № 61-3570св19), від 24 жовтня 2019 року у справі № 523/30/17 (провадження № 61-12771св18) та від 10 червня 2020 року у справі № 347/576/18 (провадження № 61-45995св18).

Враховуючи, що спеціальним законодавством передбачено позасудовий порядок вирішення спірних питань щодо зарахування певного періоду роботи до трудового стажу, правила частини другої статті 315 ЦПК України не підлягають застосуванню.

Відповідно до частини 4 статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Тобто, у порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в аналізі застосування частини шостої статті 294 ЦПК України у справі №539/4118/19 виходила з того, що залишити без розгляду заяву, подану в порядку окремого провадження, у зв`язку із встановленням існування спору про право можливо виключно у тому разі, якщо виявлений спір можливо вирішити саме в порядку цивільного судочинства.

Якщо ж такий спір вирішити в порядку цивільного судочинства неможливо, суд повинен закрити провадження у справі (або відмовити у відкритті провадження на стадії прийняття поданої заяви) із зазначенням правильного для вирішення такого правового питання виду судочинства.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зауважила на потребі визначати правову природу відносин, що виникли між учасниками справи, віддаючи цьому питанню першочергове значення. Питання про вирішення юрисдикційності спору з`ясовується судами на стадії відкриття провадження у справі, а якщо на стадії відкриття допущено помилку або неможливо було з`ясувати питання юрисдикції, тоді суд на будь-якій стадії розгляду справи вправі закрити провадження з підстав помилкового обрання відповідної юрисдикції. Питання юрисдикції впливає на визначення компетентного суду, належного кола учасників справи, розподіл тягаря доведення тощо, тож має вирішуватися судом пріоритетно до вирішення усіх інших правових питань.

Отже, оскільки зазначений спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, його належить розглянути виключно у порядку адміністративного судочинства у межах справи про оскарження рішення (дій) відповідного органу ПФ України про відмову у зарахуванні до стажу періоду перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку у зв`язку з чим згідно з частиною 4 статті 315 ЦПК України у відкритті провадження у справі належить відмовити.

З урахуванням наведеного, необхідно відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про встановлення факту перебування у відпустці по догляду за дитиною, крім цього суд вважає за необхідне роз`яснити заявниці право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Керуючись ст. ст. 186, 260,315, ЦПК України, суддя,-

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про встановлення факту перебування у відпустці по догляду за дитиною.

Роз`яснити заявнику, що вона має право подати позов на загальних підставах в порядку адміністративного судочинства до Полтавського окружного адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

СуддяО. В. Ситник