Справа № 643/2277/24
Провадження № 2-о/643/172/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2024

06 серпня 2024 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря Мовчан К.О.,

у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові, розглянувши цивільну справу за заявою представника заявника ОСОБА_1 адвоката Момота Тараса Григоровича, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

Заявниця звернулася до суду із заявою, якою просить встановити юридичний факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трудової книжки, серії НОМЕР_1 , яка видана відповідальною особою «Таллинское объединение общественного питания, Ресторан «Олимпия» 01.06.1984.

Заява мотивована тим, що В «Таллинское объединение общественного питания Ресторан «Олимпия» заявниця ОСОБА_1 прийнята поваром III розряду на практику і неї видана трудова книжка НОМЕР_1 від 01.06.1984. Коли заявниця звернулася до Пенсійного фонду про призначення пенсії, то рішенням від 02.02.2024 №59 ГУ ПФУ в Полтавській області ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком через не підтвердження трудової діяльності. На першій сторінці трудової книжки НОМЕР_1 від 01.06.1984 печатка організації, яка вперше заповнювала трудову книжку та запис №2 має слабкий відтиск печатки, що не дає можливості зарахувати трудовий стаж. Тому необхідно встановити факт належності їй трудової книжки для оформлення пенсії за віком, так як підприємства, відповідальна особа якого заповнювала трудову книжку не існує на сьогоднішній день, то і чіткий відтиск печатки зробити неможливо. Вказане створює перешкоди для заявниці в оформленні пенсії за віком. Заявниця не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у її трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту належності трудової книжки та факту перебування у трудових відносинах, оскільки встановлення цих фактів необхідне заявниці для оформлення і призначення пенсії та остання позбавлена можливості підтвердити вказане в інший спосіб.

В судове засідання сторони не з`явились, будучи належним чином та своєчасно повідомленими про день, час та місце проведення судового розгляду.

Від представника заявниці адвоката Момота Т.Г. надійшла заява про розгляд справи без участі заявниці та її представника. Заяву підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Від представника ГУ ПФУ в Полтавській області надійшли пояснення відносно заяви ОСОБА_1 , із змісту яких зокрема вбачається, що представник заінтересованої особи просить суд розглянути заяву без участі представника та покладається на розсуд суду щодо заявлених вимог заяви.

Із пояснень представника ГУ ПФУ в Полтавській області по суті вимог заяви вбачається, що у заяві ОСОБА_1 просить встановити факт належності правовстановлюючих документів, а саме: трудової книжки НОМЕР_1 від 01.06.1984, яка видана відповідальною особою Таллинское обьединение общественного питания, Ресторан Олимпия, оскільки у зв`язку з допущеними невідповідностями у заявниці виникли ускладнення при

оформленні пенсії за віком. Предстник посилається на п.12. Постанови Пленуму Верховної Ради України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від

25.09.1998 року №5 - при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Суд, вивчивши доводи заявника, пояснення заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню, виходячи із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що визначено п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до Пенсійного фонду України в Полтавській області про призначення пенсії за віком.

Рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області від 02.02.2024 №59 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком через не підтвердження трудової діяльності. До страхового стажу не зараховано: періоди роботи згідно записів трудової книжки від 01.06.1984, оскільки печатка організації, яка вперше заповнювала трудову книжку, має слабкий відтиск; період роботи з 01.06.1984 по 06.09.1984 відсутня печатка організації тощо, що не дає можливості зарахувати трудовий стаж.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 1 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Тобто, критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб.

Як роз`яснено в п.12 Постанови Пленуму ВС України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу ОСОБА_1 необхідно для призначення пенсії, оскільки на першій сторінці трудової книжки печатка організації, яка вперше заповнювала трудову книжку та запис №2 має слабкий відтиск печатки, що не дає можливості зарахувати трудовий стаж.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Згідно зі ст. 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами ПФУ.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У судовому порядку відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.

Тобто встановлення фактів наявності трудового стажу здійснюється органами ПФУ.

Наведенні вище положення закону вказують на те, що оскільки встановлення фактів наявності трудового стажу здійснюється органами ПФУ, незгода з їх рішення оскаржується в порядку адміністративного судочинства до суду, окрім випадку передбачено п. 26 зазначеного Порядку, коли особа без оскарження рішення про відмову у призначенні пенсії має право в судовому порядку встановити лише факт належності документів, що підтверджують трудовий стаж.

Далі, відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

З огляду на приписи п.п.2.11,2.12 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім' я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № ЗОЇ «Про трудові книжки працівників відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до внутрішнього переконання.

Так, заявницею на підтвердження своїх вимог та доводів суду надано копії: рішення ГУ ПФУ в Полтавській області про відмову в призначені пенсії від 02.02.2024 №59, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, трудова книжка, серії НОМЕР_1 , заповнена 01.06.1984 (а.с.8-24).

Так, дійсно, у постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17 Верховним Судом викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Між тим, досліджені та перевірені судом надані заявницею вищезазначені документи, на думку суду, у своєї сукупності, є недостатніми та не дають суду законних підстав встановити факт, що має юридичне значення, відповідно, зробити висновок, що трудова книжка, серії НОМЕР_1 , яка видана відповідальною особою «Таллинское объединение общественного питания, Ресторан «Олимпия» 01.06.1984 належить заявниці ОСОБА_1 .

Положеннями ч.ч.5-7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом (ч.1 ст. 84 ЦПК України).

Заявником, його представником не заявлено будь-яких клопотань про витребування доказів, які б підтверджували доводи заяви в розумінні положень ст.ст.81-84 ЦПК України.

Відповідно до п.12. Постанови Пленуму Верховної Ради України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 25.09.1998 року №5 - при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Таким чином, суд вважає вимоги заяви такими, які належним чином не доведені, а тому задоволенню не підлягають.

у х в а л и в:

Відмовити у задоволені заяви представника заявника ОСОБА_1 адвоката Момота Тараса Григоровича, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про встановлення факту, що має юридичне значення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів.

Суддя Сугачова О.О.