Провадження №2-о/523/446/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Томілко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, перебування на утриманні,-

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Хажинський Р.М., заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_2 , з заявою в якій просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме:

- факт спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без укладання шлюбу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий Суворовським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 20 серпня 2010, адреса реєстрації та проживання АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт громадянина України ОСОБА_2 , адреса реєстрації - АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 під час виконання бойового завдання із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської Федерації, а саме: під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Невельське, Донецької області, у період з 23 серпня 2008 року по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_5 .

- факт, що має юридичне значення, а саме: факт перебування ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий Суворовським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 20 серпня 2010, адреса реєстрації та проживання - АДРЕСА_1 ) на утриманні ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт громадянина України ОСОБА_2 , адреса реєстрації - АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Заява мотивована тим, що заявник та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. 22 серпня 2008 року шлюб між ними розірвано. Однак заявниця та ОСОБА_2 продовжували проживати разом після розлучення в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де вели спільно господарство, сплачували рахунки за комунальні послуги. ОСОБА_2 утримував сім`ю. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 загинув під час виконання бойового завдання із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської Федерації, а саме: під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Невельське, Донецької області.

Встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без укладання шлюбу заявнику необхідно для отримання одноразової грошової допомоги.

Заявник посилаючись на те, що вона та її цивільний чоловік ОСОБА_2 з моменту розлучення у 2008 року, продовжували проживати разом і вести спільний побут, вона перебувала на утриманні ОСОБА_2 , звернулася до суду з вказаною заявою.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 підтримали заяву та просили її задовольнити.

В судове засідання представник заінтересованої особи: ІНФОРМАЦІЯ_2 , не з`явився, повідомлений про дачу, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників справи, свідків, суд вважає, що заява підлягає задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За ч. 5 ст. 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема, про встановлення факту віднесення заявника до кола членів сім`ї військовослужбовця.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року по справі № 644/6274/16.

На підставі п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Так відповідно до п. 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вказано, що у випадках, зазначених у пп. 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону, зокрема, в разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають, зокрема, жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

За ч. 3 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

На підставі ч. 1 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Вказані вище норми дають підстави стверджувати, що ані положення Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», ані положення Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ані Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не дають визначення поняття сім`ї та члена сім`ї військовослужбовця.

Водночас, згідно із ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно із абз. 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Суд встановив, що заявник ОСОБА_1 після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 у серпні 2008 року, продовжували проживати разом та вести спільне господарство, мали спільний бюджет та взаємні права й обов`язки, піклуючись один про одного, разом виховували їх спільну дитину- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Натомість, суд зазначає, що спору з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця на теперішній час немає.

Суд дійшов висновку, що в разі відсутності відмови у призначенні та виплаті заявнику одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця та відповідно спору про таке право, то суд повинен розглянути заяву про встановлення юридичного факту віднесення заявника до кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця за правилами цивільного судочинства в окремому провадженні, оскільки за законом встановлення такого факту породжує юридичні наслідки; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати такий документ, що посвідчує даний факт; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року по справі № 644/6274/16.

Таким чином, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо:

згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав;

чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення;

заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року по справі № 761/16799/15-ц.

Чинне ж цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Отже, юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18 січня 2024 року по справі № 560/17953/21.

Таким чином справи про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу із загиблим військовослужбовцем підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду (зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця) і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» було роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року вбачається, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Суворовського райради народних депутатів м. Одеси, (а.с.17).

ОСОБА_1 відповідно до паспортних даних (серія СТ №205066) зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ( аа.с.9-11).

ОСОБА_2 відповідно до паспортних даних (серії КМ № 000013) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с.14-15).

Згідно копій квитанцій до прибуткового касового ордера від 12 червня 2010 року та від 18 липня 2009 року, вбачається, що ОСОБА_2 оплачував житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.23).

Відповідно до копії медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_2 , заповненої 14.02.2019 року, картки хворого денного стаціонару поліклініки, стаціонару вдома, заповненої 19 січня 2019 року, адреса місця проживання хворого : АДРЕСА_1 (а.с.24, 25).

Факт спільного проживання підтверджується фотознімками, на яких відображені заявник та ОСОБА_2 у різний період часу, різній обстановці та з яких вбачається, що останні спільно проводили час ( а.с.37-42).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Невельське Донецької області ( а.с.36).

ОСОБА_1 сповіщено про те, що її чоловік: водій-хімік взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту ротирадіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_6 , старшина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_9 , вірний військовій присязі, у бою за нашу Батьківщину, виявивши стійкість і мужність ЗАГИНУВ ІНФОРМАЦІЯ_7 в районі н.п. Невельське Донецької області при виконаннвдання ( а.с.35).

Заявник займалася похованням ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про поховання, договором замовлення, фіскальним чеком (а.с.29-34).

Свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомили, що знають заявника та ОСОБА_2 . Стверджували, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом як чоловік та дружина по день смерті ОСОБА_2 , виховували дітей, а потім внуків, ОСОБА_1 приблизно 10 років не працювала, сім`ю забезпечував ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_4 повідомив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є його батьками. Стверджував, що його батьки проживали разом з 2008 року по день смерті батька, вели спільний побут, виховували внуків, мали сімейні відносини. Мати перебувала на утриманні батька.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, наведені судом доводи та правові позиції Верховного Суду, суд дійшов переконання, що зібрані у справі докази у сукупності повною мірою доводять факт того, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу разом із ОСОБА_2 , як жінка та чоловік, в період з 2008 року до 16.11.2022 року, тобто до моменту загибелі останнього, оскільки вони постійно мешкали разом, вели спільне господарство, мали спільні права та обов`язки, які притаманні сім`ї, що засвідчує реальність їх сімейних відносин.

Також суд дійшов переконливого висновку, що зібрані по справі докази підтверджують той факт, що ОСОБА_1 перебувала на повному утриманні ОСОБА_2 до моменту його загибелі, як військовослужбовця, оскільки заявниця хоча і одержувала пенсію, однак грошове утримання та доходи отримані ОСОБА_2 були для неї постійним та основним джерелом доходів.

В іншій спосіб, ніж в судовому порядку, ОСОБА_1 позбавлена можливості встановити юридичні факті, що мають значення для охорони її прав, свобод та інтересів та створення умов здійснення нею особистих майнових прав.

Зважаючи на викладене, заява ОСОБА_1 є обґрунтованою, доведеною, а відтак підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 235, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, перебування на утриманні- задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без укладання шлюбу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий Суворовським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 20 серпня 2010, адреса реєстрації та проживання АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації - АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 , у період з 23 серпня 2008 року по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Встановити факт перебування ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий Суворовським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 20 серпня 2010, адреса реєстрації та проживання - АДРЕСА_1 ) на утриманні ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації - АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ), який загинув - ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання Одеського апеляційного суду, через суд першої інстанції, апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 30.07.2024 року.

Суддя: Дяченко В.Г.