Провадження № 2-н/161/2099/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.08.2024 Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Пушкарчук В.П., розглянувши заяву стягувача ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини з боржника ОСОБА_2 , -

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Розглянувши матеріали заяви, суддя дійшов до наступного висновку.

Пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

У розглядуваному випадку, як слідує з тексту заяви про видачу судового наказу, заявник самостійно зазначає, що боржник фактично проживає з нею за тією самою адресою АДРЕСА_1 , тобто також разом з їх дитиною.

Як вбачається із відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 723708 від 05.08.2024 року зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З наведеного слідує, що спільна дитина заявника та боржника проживає разом з ними обома в одному житлі, тобто відсутні безспірні відомості того, що діти проживають виключно з позивачем, тобто наявність у нього безспірного права пред`являти вимогу про стягнення аліментів, як це передбачено ч.3 ст.181 СК України.

Вказане унеможливлює розгляд заявлених вимог у наказному провадженні, оскільки потребує залучення інших заінтересованих осіб, зокрема органу опіки та піклування, для встановлення дійсного місця проживання дітей та ступеню участі кожного з батьків у їх вихованні, бо від цього залежить питання, хто з них має право претендувати на стягнення аліментів.

Пунктом 3 частини першої статті 165 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Зважаючи на вищевикладене, оскільки заявлена вимога не відповідає приписам п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, суддя дійшов висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу.

Зазначене не позбавляє заявника права звернутися до суду із цими вимогами в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 161, 163, 165, 167 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала у повному обсязі складена 06 серпня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Пушкарчук В.П.