Справа № 500/6410/16-ц
Провадження № 6/946/120/24
УХВАЛА

01 серпня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пащенко Т.П.

за участю секретаря судового засідання Вітенко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ізмаїлі заяву комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» про видачу дублікату виконавчого документу №500/6410/16-ц, виданого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 19 квітня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» заборгованості за послуги з централізованого опалення в сумі 7898,52 гривень та за обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення в сумі 206,88 гривень, судових витрат зі сплати судового збору в сумі 1378 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.03.2017 року задоволено позов КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлового-комунальних послуг, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 7998,52 грн. та за обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення в сумі 206,88 грн., судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1378 грн. (а.с.27-28).

12.03.2024 року до суду надійшла заява представника КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» про видачу дублікату виконавчого документу №500/6410/16-ц, виданого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 19 квітня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» заборгованості за послуги з централізованого опалення в сумі 7898,52 грн. та за обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення в сумі 206,88 грн., судових витрат зі сплати судового збору в сумі 1378,00 грн., обґрунтовуючи вимоги тим, що 19.04.2017 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області у справі №500/6410/16-ц видано виконавчий лист на виконання рішення суду від 16.03.2017 року, який 06.07.2022 року був повторно направлений для примусового виконання до Ізмаїльського відділу ДВС в Ізмаїльському районі Одеської області. Згідно з відповіддю Ізмаїльського відділу ДВС в Ізмаїльському районі Одеської області від 14.11.2023 року, 30.05.2019 року виконавче провадження завершено на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий документ повернуто стягувачу. В свою чергу, КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» повторно звернулося до Ізмаїльського відділу ДВС в Ізмаїльському районі Одеської області, додавши до нього заяву КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» про відкриття виконавчого провадження з відміткою про прийняття даної заяви. При цьому, зазначило, що дійсно виконавчий документ повертався на адресу підприємства, а після повернення був повторно направлений на виконання, в зв`язку з чим повторно просило повідомити про хід виконавчого провадження. 21.12.2023 року Ізмаїльський відділ ДВС в Ізмаїльському районі Одеської області повідомив, що дійсно 06.07.2022 року до відділу надійшла заява КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» про прийняття на примусове виконання виконавчого листа №500/6410/16-ц, однак, вказана заява та доданий до неї виконавчий документ були втрачені ще до реєстрації в Автоматизованій системі виконавчого провадження. З огляду на викладене, представник позивача просить суд видати дублікат виконавчого документу №500/6410/16-ц, виданого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 19.04.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» заборгованості за послуги з централізованого опалення в сумі 7898,52 грн. та за обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення в сумі 206,88 грн., судових витрат зі сплати судового збору в сумі 1378,00 грн.

Представник КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Державний виконавець Ізмаїльського міськрайонного ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань по справі суду не надав.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань по справі суду не надав.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про видачу дублікату виконавчого листа.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі статті 18 ЦПК України, в редакції чинної на час звернення стягувача до суду з заявою, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом

Частинами 1,2 статті 12 «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Пунктом 17.4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України в редакції від 07 січня 2018 року передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.03.2017 року задоволено позов КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлового-комунальних послуг, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 7998,52 грн. та за обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення в сумі 206,88 грн., судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1378 грн. (а.с.27-28).

Постановою старшого державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області від 30.05.2019 року від 30.05.2019 року повернуто виконавчий документ стягувачу (а.с.36).

Відповідно до заяви КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» від 01.07.2022 року заявник звернувся до начальника Ізмаїльського міськрайонного ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з клопотанням про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №500/6410/16-ц та додав до заяви виконавчий лист №500/6410/16-ц від 19.04.2017 року (а.с.37).

Заявою від 27.10.2023 року №2749 представник КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» звернувся до начальника Ізмаїльського міськрайонного ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з запитом про надання інформації про хід виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №500/6410/16-ц (а.с.38).

Листом начальника Ізмаїльського міськрайонного ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 14.11.2023 року №63700 повідомлено в.о. директора КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго», що 30.05.2019 року виконавче провадження завершено на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий документ повернуто стягувачу. Станом на 10.11.2023 року, згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, вище вказаний виконавчий документ на примусове виконання до відділу більше не надходив (а.с39).

Заявою від 12.12.2023 року №3134 представник КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» звернувся до начальника Ізмаїльського міськрайонного ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з запитом про надання інформації про хід виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №500/6410/16-ц (а.с.40).

Листом начальника Ізмаїльського міськрайонного ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 21.12.2023 року №75301 повідомлено в.о. директора КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго», що 06.07.2022 року до відділу надійшла заява КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» про прийняття на примусове виконання виконавчого листа №500/6410/16-ц, виданого 19.04.2017 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго». Вищевказана заява та доданий до неї виконавчий документ бути втрачені ще до реєстрації в Автоматизованій системи виконавчого провадження (а.с.41).

Частиною 1 та 2 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України одночасно визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина 5 статті 55 Конституції України). І це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (частина 2 статті 22, стаття 64 Конституції України).

Положення пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України визначає одну з основних засад судочинства - обов`язковість рішень суду.

Статтею 129-1 Конституції України проголошено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із положеннями статті 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Виходячи з принципу верховенства права, положень статей 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.ХІ.50), яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, та положень статей 3, 15 ЦК України, статей 1, 3, 4 ЦПК України щодо права особи на судовий захист цивільного права та інтересу слід дійти висновку про пріоритетність права особи на судовий захист цивільних прав і інтересів, у тому числі шляхом виконання рішень суду.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Конституційний Суд України в абзаці одинадцятому підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 березня 2011 року № 2-рп/2011, посилаючись на позицію Європейського суду з прав людини, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права (абзац 2 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012, абзац 3 п.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012 року).

У пункті 1 постанови №6 Пленуму «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначав, що відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

За таких обставин, стягувачем доведено належним чином, що виконавчий лист №500/6410/16-ц, виданий Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 19.04.2017 року втрачений до реєстрації в Автоматизованій системі виконавчого провадження, про що вбачається з повідомленняІзмаїльського міськрайонного ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 21.12.2023 року.

На теперішній час заборгованість боржника ОСОБА_1 перед комунальним підприємством не погашена, отже виконавчий документ підлягає подальшому примусовому виконанню.

За таких обставин, суд приходить до висновку щодо задоволення заяви КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» про видачу дублікату виконавчого документу №500/6410/16-ц, виданого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 19.04.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» заборгованості за послуги з централізованого опалення в сумі 7898,52 грн. та за обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення в сумі 206,88 грн., судових витрат зі сплати судового збору в сумі 1378 грн.

Керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 76-81, 258-260, 263, 433 Цивільно-процесуального кодексу України, п.17.4 Розділу ХII Перехідних Положень ЦПК України, ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» про видачу дублікату виконавчого документу №500/6410/16-ц, виданого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 19 квітня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» заборгованості за послуги з централізованого опалення в сумі 7898,52 гривень та за обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення в сумі 206,88 гривень, судових витрат зі сплати судового збору в сумі 1378 гривень - задовольнити.

Видати комунальному підприємству «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» дублікат виконавчого листа №500/6410/16-ц, виданий Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 19 квітня 2017 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» заборгованості за послуги з централізованого опалення в сумі 7898,52 гривень та за обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення в сумі 206,88 гривень, судових витрат зі сплати судового збору в сумі 1378 гривень, для пред`явлення до виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15 ти денний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.П.Пащенко