Справа № 681/940/24
Провадження 2/681/441/2024
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"07" серпня 2024 р. м.Полонне

Суддя Полонського районного суду Хмельницької області Горгулько Н.А.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ частки майна в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и л а:

29.07.2024 позивач звернулася в суд із вказаною позовною заявою, в якій вказує, що є власницею 64/100 частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Власниками іншої 36/100 частини є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які, в свою чергу, успадкували цю частку від ОСОБА_4 .

Позовна заява підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 1211 грн 20 коп.

Відповідно до висновків, викладених у постанові ВП ВС від 25.08.2020 у справі N 910/13737/19, майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що підлягає грошовій оцінці.

Будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання.

Проаналізувавши предмет та підстави позову в цій справі, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога ОСОБА_1 про виділення їй в натурі частини будинку як окремого об`єкта права власності очевидно та поза всяким розумним сумнівом носить матеріальний характер, а судовий збір з позовної заяви майнового характеру визначається від ціни позову. Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18).

Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Концепція «майна» у розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, у тому числі "правомірні очікування" та "майнові права", також можуть вважатися "правом власності", а відтак і "майном" (п.98 рішення ЄСПЛ у справі "Броньовські проти Польщі", п.22 рішення ЄСПЛ у справі "Сук проти України", рішення ЄСПЛ у справі "Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії").

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Проте позивачем в позовній заяві не зазначено посилання на докази, що свідчили б про оціночну вартість об`єкта нерухомості, що унеможливлює визначення розміру судового збору, що підлягає до сплати.

Відповідно до ч.6 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Договір про спільну часткову власність на майно укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально.

Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу майна як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

Учасник спільної часткової власності на майно має право на отримання в його володіння, користування частини спільного майна, що відповідає розміру належної йому частки. Згідно ч. 1, ч.3, ч.4 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Діяльність нотаріату в Україні врегульована Законом України «Про нотаріат». Позивачем не надано доказів відмови нотаріуса у виділі часток, не надано доказів про те, чи було запропоновано відповідачам укласти відповідний договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна та посвідчити його нотаріально. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ч. 3 ст. 364 ЦК України). При вирішенні питання про залишення позовної заяви без руху враховується, практика Європейського суду з прав людини (рішення Суду у справі «De Geouffre de la Pradelle проти Франції», №12964/87, § 28, від 16 грудня 1992 pоку) де зазначено, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити виділ у натурі частки з нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про виділ у натурі частки з нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про виділ у натурі частки з нерухомого майна і таке право підлягає судовому захисту на підставі положень ст. 15, 16 ЦК України, відповідно до яких кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Разом з тим, зі змісту позовної заяви слідує, що позивачі не зверталися до нотаріуса про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна. Тобто, як свідчить зміст позову, особи, які зазначені позивачем як відповідачі, право позивача не порушують і не оспорюють.

Позивачем не зазначено в позові доказів щодо пропозиції всім співвласникам укласти відповідний договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна та посвідчити його нотаріально, відмови нотаріуса у виділі часток.

Таким чином, оскільки, позовна заява містить вимогу щодо виділення в натурі частки будинку, яка належить співвласникам на праві спільної часткової власності, що створює передумови за яких можуть бути порушені права та інтереси інших співвласників майна, тому, мали бути зазначені докази вчинення відповідачами перешкод позивачеві в реалізації її прав та зазначення доказу щодо відмови нотаріуса в посвідченні договору про виділ частки із спільної часткової власності.

Крім того, відповідно до експлікації до схематичного плану технічного паспорта вбачається, що за адресою місцезнаходження спірного будинку здійснено прибудови, проте про такі не вказано у договорі дарування, а посилання на докази, що підтверджують належне оформлення вказаних прибудов в заяві відсутнє.

Відповідно до ст.185 ЦПК України заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. 185 ЦПК України,

п о с т а н о в и л а:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ частки майна в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності на нерухоме майно залишити без руху, надавши позивачу строк, протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали, усунути недоліки позовної заяви.

Роз`яснити, що інакше заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала щодо сплати судового збору може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня підписання ухвали апеляційної скарги. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Н.А.Горгулько