ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 серпня 2024 року

м. Харків

справа № 645/4442/23

провадження № 22-ц/818/2661/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Смелянець К.І.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про розстрочення виконання заочного рішення суду Фрунзенського районного суду м.Харкова від 27 лютого 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Туруті Захара Олеговича на ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 20 травня 2024 року, постановлену під головуванням судді Шарка О.П., -

в с т а н о в и в:

У березі 2024 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_2 про розстрочення виконання заочного рішення суду Фрунзенського районного суду м.Харкова від 27 лютого 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 20 травня 2024 року заяву ОСОБА_2 про розстрочення виконання заочного рішення суду Фрунзенського районного суду м.Харкова від 27 лютого 2024 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Турутя Захар Олегович просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити заяву боржника про розстрочення виконання судового рішення.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; вказує, що на даний час вона не має змоги виконати рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2024 року по даній справі, оскільки перебуває у скрутному матеріальному становищі через наявність зобов`язань щодо повернення кредитних коштів в розмірі 14080,30 грн перед АТ КБ «Приватбанк», та в розмірі 21896,50 грн перед АТ «Універсал банк». Зазначає, що вона є фізичною особою підприємцем, що здійснює господарську діяльність у місті Харкові. Основним видом діяльності є «68.31 Агентства нерухомості». Через повномасштабне вторгнення Російської федерації на територію України, що мало місце 24.02.2022 року, господарська діяльність ОСОБА_2 є паралізованою. Оскільки місто Харків є фактично прифронтовим містом, попит на оренду та покупку нерухомості в міста Харків значно впав, що, в свою чергу, призвело до скрутного матеріального становища заявниці. В свою чергу, розстрочення виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2024 року по даній справі на 1 (один) рік надало б змогу ОСОБА_2 виконувати вказане рішення, сплачуючи щомісячно заборгованість рівними частинами. Так само заявниця матиме змогу сплачувати заборгованість іншим кредиторам. Загальновідомим є факт, що внаслідок збройної агресії РФ щодо України, Президентом України було постановлено указ № 64/2022 про введення воєнного стану в України, чинність якого продовжено й станом на дату подання даної апеляційної скарги, місто Харків зазнає майже щоденних руйнівних обстрілів з боку ворожих військ, що робить перебування у місті небезпечним для життя та здоров`я і, як наслідок, нерухомість у місті втрачає привабливість.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано належних доказів, що підтверджували б винятковість обставин для розстрочення виконання судового рішення. Зазначені заявником обставини не є винятковими та які не можна вважати такими, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим відповідно до вимог ч. 4 ст. 435 ЦПК України.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що заочним рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 27 лютого 2024 року частково задоволені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» суму заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 46216 грн, яка складається з суми кредиту 14700 грн, суми відсотків за користування кредитом 31516 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» сплачений судовий збір у розмірі 1577,60 грн , витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 27 лютого 2024 року набрало законної сили.

Як на підставу вимог про розстрочку виконання вищевказаного рішення суду, ОСОБА_2 посилалася на те, що вона, яка є фізичною особою підприємцем, здійснює господарську діяльність у м.Харкові, основний вид діяльності є «Агентства нерухомості», через повномасштабне вторгнення господарська діяльність паралізована, що призвело до скрутного матеріального становища.

Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями частини першої, третьої статті 435 ЦПК України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

При вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 435 ЦПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Згідно з частиною третьою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

За частиною четвертою статті 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

З аналізу викладених норм убачається, що нормами ЦПК України не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення.

Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 9901/598/19.

Таким чином, суд може відстрочити або розстрочити виконання судового рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Звертаючись до суду із заявою про розстрочення виконання судового рішення, як підставу, що ускладнює виконання рішення суду ОСОБА_2 зазначала, що матеріальний її стан на даний час не дозволяє їй здійснити оплату всієї суми одразу, оскільки вона є фізичною особою підприємцем, здійснює господарську діяльність у м.Харкові, основний вид діяльності є «Агентства нерухомості», через повномасштабне вторгнення господарська діяльність паралізована, що призвело до скрутного матеріального становища.

Однак, зазначені обставини не є беззаперечним доказом скрутного майнового стану заявника. Матеріали справи не містять відомостей про дохід ОСОБА_2 , зокрема, станом на час розгляду заяви про розстрочення виконання рішення суду, заявницею не надано доказів отриманого доходу у 2023-2024 році, хоча зі змісту заяви про розстрочення рішення суду вбачається, що заявник отримує нестабільний дохід.

Виходячи з вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку, що заявницею не надано жодних доказів існування обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим через її майновий стан.

Колегія суддів погоджується з тим, що наведені ОСОБА_2 обставини, не можуть розцінюватись як такі, що є особливими або винятковими, та у відповідності до приписів статті 435 ЦПК України унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення про стягнення коштів.

Факт наявності інших боргових зобов`язань ОСОБА_2 не впливає на її обов`язок погасити заборгованість перед позивачем.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно вирішив справу на підставі досліджених в судовому засіданні доказів та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог.

Також колегія суддів зауважує, що боржник звернулась до суду із заявою про розстрочення виконання рішення на один рік. Проте з часу набуття рішенням законної сили і до розгляду справи судом апеляційної інстанції жодного платежу ОСОБА_2 не внесла. Ніяких заходів , що свідчили б про намір відповідачки виконати судове рішення, не вжито.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367 - 369, 372, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Туруті Захара Олеговича - залишити без задоволення.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 20 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Ю.М. Мальований

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 06.08.2024 року.