Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/605/24
№ провадження 2/624/214/24
РІШЕННЯ

іменем України

селище Кегичівка 06 серпня 2024 року

Кегичівський районний суд Харківської області у складі

головуючого судді - Куст Н.М.,

за участю т.в.о. секретаря судового засідання Ткаченко А.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №624/605/24,

ім`я (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача: ОСОБА_2 ,

відповідач: Кегичівська селищна рада Харківської області,

суть вимог: визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності на 3-кімнатну квартиру загальною житловою площею 53,1 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12 жовтня 2007 року між ТОВ «Компанія з управління активами «Центр фінансових ініціатив» та ТОВ «Проектування та загальний дизайн» було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Н.Ю., відповідно до якого ТОВ «Компанія з управління активами «Центр фінансових ініціатив» передає, а ТОВ «Проектування та загальний дизайн» приймає у власність 3-кімнатну квартиру загальною житловою площею 53,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

18 грудня 2008 року між Головним управлінням МВС України в Харківській області та ТОВ «Проектування та загальний дизайн» було складено акт № 5 здачі-прийняття житлової площі, відповідно до якого ГУ МВС України в Харківській області приймає згідно з дог. №1 від 22 березня 2007 року вказану вище 3-кімнатну квартиру загальною житловою площею 53,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

27 травня 2009 року Головне управління МВС України в Харківській області звернулося до Кегичівської селищної ради з листом, в якому, зокрема, зазначалося, що «Головне управління МВС України в Харківській області передає 3-кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 53,1 кв.м. для подальшого включення до складу службового житла та надання працівнику Кегичівського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_1 ».

01 липня 2009 року позивач ОСОБА_1 отримав від Кегичівської селищної ради ордер № 000037 на право зайняття вищевказаної 3-кімнатної квартири загальною житловою площею 53,1 кв.м.

17 липня 2009 року позивач ОСОБА_1 зареєстрував своє місце проживання за вказаною вище вказаною адресою і з того часу та дотепер проживає в цій квартирі.

23 травня 2024 року позивач дізнався про те, що юридична особа ТОВ «Проектування та загальний дизайн», яка була власником вказаної вище квартири, 28 липня 2017 року припинила своє існування без правонаступників.

Представником позивача адвокатом Ковток О.В. було направлено адвокатські запити до ГУНП в Харківській області та до Кегичівської селищної ради Красноградського району Харківської області щодо того, чи є вказані юридичні особи власниками спірної квартири та чи перебуває вона на їхньому балансовому утриманні.

Згідно з отриманими відповідями на адвокатські запити ані ГУНП в Харківській області, ані Кегичівська селищна рада Красноградського району Харківської області не є власниками спірної квартири і вона не перебуває на їхньому балансовому утриманні

Також право власності на цю квартиру ні за ким іншим не зареєстроване, інформація про право власності на спірну квартиру відсутня в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою № 384173883 від 24 червня 2024 року.

За час свого проживання позивач вчасно оплачує всі комунальні послуги, проводить регулярний поточний ремонт приміщення.

Наведені вище обставини можуть довести чисельні свідки.

Таким чином позивач ОСОБА_1 відкрито, добросовісно та безперервно володіє 3- кімнатною квартирою загальною житловою площею 53,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та несе тягар її утримання в повному обсязі.

З метою підтвердження технічних характеристик квартири та її ринкової вартості позивачем було замовлено виготовлення звіт про оцінку майна.

Отже, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 добросовісно заволодів чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватися 3-кімнатною квартирою загальною житловою площею 53,1 кв.м., він вважає за можливе визнати за ним право власності на вказану квартиру за набувальною давністю.

Процесуальні питання пов`язані з розглядом справи.

15 липня 2024 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом.

Ухвалою суду від 15 липня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 06 серпня 2024 року.

Сторони у судове засідання не з`явились, про місце, дату і час повідомлені належним чином, натомість надали заяви про розгляд справи без їх участі, окрім того представник позивача позов підтримує, просить розглянути справу без її участі та позивача та залишити судові витрати за позивачем. Представник відповідача покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до частини 1 статті 15 та частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частин 1, 4 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Позивачем обрано такий спосіб судового захисту як визнання права власності за набувальною давністю на 3-кімнатну квартиру загальною житловою площею 53,1 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

В порядку ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом установлено, що 12 жовтня 2007 року між ТОВ «Компанія з управління активами «Центр фінансових ініціатив» та ТОВ «Проектування та загальний дизайн» було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Н.Ю., відповідно до якого ТОВ «Компанія з управління активами «Центр фінансових ініціатив» передає, а ТОВ «Проектування та загальний дизайн» приймає у власність 3-кімнатну квартиру загальною житловою площею 53,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (копія, а.с. 7-10).

Згідно акту № 5 здачі-прийняття житлової площі, складеного 18 грудня 2008 року між Головним управлінням МВС України в Харківській області та ТОВ «Проектування та загальний дизайн» вбачається, що ГУ МВС України в Харківській області приймає згідно з дог. №1 від 22 березня 2007 року вказану вище 3-кімнатну квартиру загальною житловою площею 53,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 (копія, а.с.12).

Відповідно до листа від 27 травня 2009 року № 20/76 Головне управління МВС України в Харківській області звернулося до Кегичівської селищної ради з листом, в якому, зокрема, зазначалося, що «Головне управління МВС України в Харківській області передає 3-кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 53,1 кв.м. для подальшого включення до складу службового житла та надання працівнику Кегичівського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_1 » (копія, а.с.11).

01 липня 2009 року виконавчим комітетом Кегичівської селищної ради видано ордер № 000037 ОСОБА_1 на право зайняття 3-кімнатної квартири АДРЕСА_4 . Ордер видано на підставі рішення виконавчого комітету Кегичівської селищної ради від 24 листопада 2008 року № 199 (копія, а.с.13-14).

Згідно відмітки в паспорті ОСОБА_1 вбачається, що 17 липня 2009 року, зареєстрував своє місце проживання за вказаною вище адресою (копія, а.с.4 зворотної сторінки).

Згідно довідки Кегичівської селищної ради Харківської області від 26 червня 2024 року № 10-10/845/06 ОСОБА_1 , 1982 року народження зареєстрований в АДРЕСА_5 . Згідно рішення позачергової IV сесії VII скликання №57 від 18 січня 2016 року «Про перейменування географічних об`єктів та назв вулиць, провулків, що знаходиться на території Кегичівської селищної ради» Красноградського району Харківської області (а.с.25).

Згідно довідки Кегичівської селищної ради Харківської області від 26 червня 2024 року № 10-10/846/06 згідно рішення позачергової LIV сесії VIII скликання №7414 від 18 липня 2023 року «Про перейменування топоніміки (вулиць, провулків, проїздів) населених пунктів на території Кегичівської селищної ради» Красноградського району Харківської області, вул. Слобожанська 100 перейменовано на АДРЕСА_6 (а.с.26).

Згідно відповіді Кегичівської селищної ради Харківської області від 01 травня 2024 року № 04-09/1268 на балансі Кегичівської селищної ради житлове приміщення (службова квартира), розташована за адресою: АДРЕСА_7 на балансі Кегичівської селищної ради вказане житлове приміщення на даний час не перебуває (копія, а.с.6).

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Проектування та загальний Дизайн, ТОВ «Проектування та загальний дизайн», код юридичної особи: 21633812, перебуває в статусі: припинено, без правонаступників (а.с.17-23)

Право власності на вказану квартиру ні за ким іншим не зареєстроване, інформація про право власності на спірну квартиру відсутня в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою № 384173883 від 24 червня 2024 року (а.с.24).

В судовому засіданні досліджено типовий договір, акти, довідки абонента, які підтверджуються, що ОСОБА_1 користується та сплачує комунальні послуги (копія, а.с. 27-33) та звіт оцінки майна, а саме спірної кварти (копія, а.с.34-51).

У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині 1 статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Відтак йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння.

Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини 3 статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина 2 статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вищевказаних умов у сукупності. За змістом частини 1 статті 344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності (наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17).

Така позиція сформульована у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 09 липня 2019 року у справі №920/999/16.

В постанові Верховного Суду Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2020 року у справі № 552/1354/18, що позов про визнання права власності за набувальною давністю не може заявляти особа, яка володіє ним за волею власника і завжди знала, хто є власником цього майна. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що право власності на спірну квартиру ні за ким не зареєстровано, тому позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та законним.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили, є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

Судом встановлено, що позивач добросовісно (на підставі ордеру) заволодів чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном (житловим приміщенням-квартирою) близько 15 років (починаючи з 2009 року по теперішній час), крім того на даний час право власності на дану квартиру ні за ким не зареєстровано, а тому, відповідно до положень ст. 344 ЦК України, наявні правові підстави для набуття ним права власності на нерухоме майно, а саме на квартиру, на 3-кімнатну квартиру загальною житловою площею 53,1 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Позивач просив залишити судові витрати за ним, тому підстав для їх розподілу суд не вбачає.

Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Керуючись ст.ст.4, 12,76 -81, 258, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Кегичівської селищної ради Харківської області про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3-кімнатну квартиру загальною житловою площею 53,1 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Харківському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України або через Кегичівський районний суд Харківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Сахновщина Харківської області, паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

представник позивача: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_8 ,

відповідач: Кегичівська селищна рада Харківської області, місцезнаходження: 64003, Харківська область, Красноградський район, селище Кегичівка, вул. Волошина, буд. 33, .

Суддя Н.М. Куст