Справа № 385/1878/23
Провадження № 2/385/229/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.07.2024 року м. Гайворон

Гайворонський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Венгрина М. В.,

секретар судового засідання Шевченко Л. О., Кучер Н.Г.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в режимі відео конференції цивільну справу за позовом Служби у справах дітей Вінницької міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Орган опіки та піклування Гайворонської міської ради Кіровоградської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

встановив:

Служба у справах дітей Вінницької міської ради звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_1 є матір`ю дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батька у дітей немає. ОСОБА_1 разом з дітьми зареєстрована по АДРЕСА_1 . Восени 2021 року вона разом з малолітніми сином та донькою переїхали до її співмешканця, який є жителем Вінницької міської територіальної громади. Встановлено, що ОСОБА_1 проживає у різних орендованих будинках, під час проживання на території Вінницької міської громади неналежно виконувала свої батьківські обов`язки, не здійснювала належний догляд за своїми дітьми, внаслідок чого вони часто бували брудними та голодними, тікали з дому. Діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були поставлені на облік служби у справах дітей Вінницької міської ради, як діти, що опинилися у складних життєвих обставинах, зокрема, як такі, що зазнали жорстокого поводження та домашнього насильства. 17.08.2022 службою у справах дітей міської ради дітей було влаштовано до КЗ «Вінницький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей, де вони перебували на повному державному утриманні до травня 2023 року. Після повернення у сім`ю стосунки дітей з матір`ю та вітчимом погіршилися, почалися конфлікти, під час яких мати звинувачувала дітей у тому, що вони заважають їй у особистому житті, зазначала, що без них їй разом з вітчимом було краще, чим ображала дітей та викликала негативне ставлення до себе. Після таких конфліктів діти стали відчувати себе непотрібними матері, йти з дому, ночувати на вокзалі та у сторонніх осіб, чим наражалися на небезпеку. Так, 12.10.2023, за повідомленням доньки ОСОБА_2 , мати вигнала дитину з дому і дівчинка була змушена ночувати на вокзалі. У зв`язку з вищезазначеними обставинами службою у справах дітей ОСОБА_4 було влаштовано до КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини». У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 внаслідок конфліктів із матір`ю неодноразово залишав місце свого проживання, хлопчика було госпіталізовано до КНП «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня імені акад. Ющенка ВОР». На даний час діти ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перебувають у КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини», мати не відвідує дітей, не піклується про них, не приймає участі в їхньому вихованні, не надає матеріальної допомоги на їхнє утримання і взагалі відмовляється забирати додому, про що повідомила в письмовому поясненні.

Водночас у зв`язку з позбавленням відповідачки батьківських прав просить стягувати з відповідачки аліменти на користь та на утримання дітей- дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 1/3 усіх видів її доходів але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного із дітей, починаючи з дня подачі позовної заяви до дня повноліття доньки та сина шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дітей, відкритий у банківській установі.

процесуальні дії суду

Ухвалою суду від 13.11.2023 постановлено позовну заяву повернути особі, яка її подала.

24.11.2023 представником позивача подано апеляційну скаргу на вищевказану ухвалу.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 14.03.2024 ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 13.11.2023 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 27.03.2024 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано п`ятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

09.04.2024, представником позивача, усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою судді від 10.04.2024 відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 13.05.2024.

Ухвалою судді від 10.04.2024, задоволено клопотання представника позивача, постановлено судове засідання проводити в режимі відеоконференції.

25.04.2024 від третьої особи - органу опіки та піклування Гайворонської міської ради Голованівського району Кіровоградської області надійшли пояснення щодо позову.

Ухвалою від 13.05.2024 закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті на 04.06.2024. Задоволено клопотання представника позивача про виклик та допит свідків.

23.05.2024 до суду надійшла заява відповідачки ОСОБА_1 про визнання позову.

04.06.2024 дану справу знято з розгляду в зв`язку з аварійним відключенням електроенергії. Судове засідання відкладено на 25.06.2024.

25.06.2024 від представника третьої особи Н. Рябоволик до суду надійшла заява в якій вона просить проводити розгляд справи її відсутності представника третьої особи, позовні вимоги не визнає так як не володіє інформацією про сім`ю ОСОБА_6.

Ухвалою суду від 25.06.2024 розгляд справи відкладено на 16.07.2024.

Ухвалами від 12.07.2024 клопотання представника позивача задоволено, постановлено проводити наступне судове засідання у справі в режимі відеоконференції з Жмеринським міжрайонним судом Вінницької області та Вінницьким міським судом Вінницької області.

16.07.2024 в судовому засіданні оголошено перерву до 30.07.2024.

30.07.2024 від Органу опіки та піклування Гайворонської міської ради надійшла заява про проведення судового засідання за їх відсутності.

30.07.2024 в судовому засіданні проведено розгляд справи по суті за відсутності сторін.

Суд вважав за можливим провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлялись про дату, час, місце розгляду справи. При цьому суд керувався ч. 6 ст. 223 ЦПК України та врахував, що представник позивача в судовому засіданні висловила свою позицію про підтримання позову, а отже її неявка в судове засідання 30.07.2024 не перешкоджає розгляду справи. Також суд враховує подану відповідачкою заяву про визнання позову.

При зазначенні дати ухвалення судового рішення та вказанні в резолютивній частині дати складання повного тексту судового рішення судом враховано висновок викладені в постанові ОП ВС від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11, за яким у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення.

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

судом встановлено:

ОСОБА_1 є матір`ю дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копіями свідоцтв про народження Серія НОМЕР_1 від 07.07.2010 та Серія НОМЕР_2 від 12.12.2018 9а.с. 6-7).

Згідно витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 3 від 17.08.2022 та № 2 від 17.08.2022, відомості про батька дітей в таких записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (а.с. 8-9).

Діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають на обліку служби у справах дітей Вінницької міської ради, як діти, що опинилися у складних життєвих обставинах, підтвердженням чого є копії обліково-статистичних карток на дитину № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 (а.с. 10-11).

Відповідно до заяв та пояснень ОСОБА_1 , вона не одноразово зверталася до Служби у справах дітей Вінницької міської ради з проханням вилучити у неї дітей та передати до патронатної сім`ї, так як діти її не слухаються, тікають з дому на кілька днів, вона взагалі не може знайти з ними спільну мову, навіть не заперечує щодо позбавлення її батьківських обов`язків відносно її дітей (а.с. 16-21).

17.10 2023 ОСОБА_2 звернулася до служби у справах дітей Вінницької міської ради з заявою, що вона не заперечує щодо влаштування її на проживання до патронатних вихователів. В поясненнях зазначила, що не може більше проживати з матір`ю та вітчимом через постійний моральний тиск з його сторони. Він постійно скаржиться, що вона з братом їдять багато і заважають їм, мате підтримує завжди вітчима, та взагалі було б краще щоб діти не приходили додому. Вітчим постійно вчиняє сварки, Мати вигнала ОСОБА_2 з дому і вона ночувала на вокзалі тому просить забрати її з дому в спокійну обстановку (а.с. 22-24).

З протоколу бесіди працівників відділу превентивної роботи ССД ВМР з дитиною ОСОБА_3 , яка була проведена в присутності матері ОСОБА_1 , вбачається, що дитина проживає у важких побутових умовах. В його сім`ї проживає мати, сестра та вітчим. Вітчим вживає спиртні напої та ображає його з сестрою, а мати за них не заступається. Вона отримує заробітну плату та майже все віддає вітчиму, а їм з сестрою нічого не купує. Вказав на те, що повернувся б у сім`ю, якби там не було вітчима. ОСОБА_7 зазначив, що коли вони з сестрою були в лікарні, то мати казала йому, що не збирається їх звідти забирати і взагалі їй не цікаво, де вони будуть влаштовані в майбутньому (а.с. 25).

Відділ поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області повідомляв Службу у справах дітей ВМР про те, що до чергової частини регулярно надходять повідомлення сусідів ОСОБА_1 про вчинення нею або її співмешканцем домашнього насильства відносно її дітей. При перевірках виявлено, що в сім`ї виникають сварки, після сварок діти тікають з дому, з батьками проведено профілактичні бесіди (а.с. 26-31).

Директори КЗ «Вінницький ліцей №9» ВМР та КЗ «Вінницький ліцей №9» ВМР неодноразово інформували Службу у справах дітей ВМР про неналежне виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 . Відповідно інформації, вона не створила належних умов для навчання та розвитку дітей. Діти не забезпечені шкільним приладдям, часто пропускають школу, постійно в стресі, в сім`ї напружена атмосфера, конфлікти, під час дистанційного навчання на уроки не заходять. В більшій мірі конфлікти в дітей виникають з вітчимом, а мати його підтримує, тому вони тікають з дому. Під час спілкування класного керівника з ОСОБА_7 , він повідомив, що вітчим вживає алкогольні напої та під час конфліктів може застосовувати до них з сестрою фізичну силу (а.с. 32- 38).

Згідно акту оцінки потреб сім`ї/особи від 30.12.2021, сім`я має низьке матеріальне становище, психологічне та фізичне насильство по відношенню ОСОБА_3 зі сторони співмешканця матері. Сім`я потребує послуги «консультування соціального супроводу» (а.с. 39-45).

Згідно акту обстеження житлово - побутових умов проживання дитини від 09.12.2021, за адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що діти, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 та її співмешканцем умови проживання не задовільні, в будинку брудно, запас продуктів харчування дуже малий, сім`я потребує контролю з боку соціальної служби (а.с. 51-52).

Згідно акту обстеження житлово - побутових умов проживання дитини від 16.12.2021, за адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що діти, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 та її співмешканцем умови проживання не задовільні, продуктів харчування майже немає, в сім`ї часті конфлікти, з матір`ю проведена роз`яснювально-профілактична бесіда (а.с.50).

Згідно акту обстеження житлово - побутових умов проживання дитини від 28.09.2023, за адресою: АДРЕСА_3 встановлено, що діти, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 та її співмешканцем умови проживання не задовільні. На час перевірки син перебував у КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. академіка Ющенка Вінницької обласної ради» на лікування у зв`язку з нервовим зривом. Мати повідомила, що донька пішла з дому і повернулася лише наступного дня, з її слів - ночувала на автовокзалі, діти взагалі її не слухаються. З матір`ю проведена роз`яснювально-профілактична бесіда, вирішено винести на засідання комісії КПЗД питання про взяття на облік дітей, як таких, що опинилися у складних життєвих обставинах(а.с.49).

17.08.2022 службою у справах дітей міської ради дітей було влаштовано до КЗ «Вінницький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей, де вони перебували на повному державному утриманні до травня 2023 року. 12.10.2023, за повідомленням доньки ОСОБА_2 , мати вигнала дитину з дому і дівчинка була змушена ночувати на вокзалі. У зв`язку з вищезазначеними обставинами службою у справах дітей ОСОБА_4 було влаштовано до КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини». На даний час діти ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перебувають у КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини», мати не відвідує дітей, не піклується про них, не приймає участі в їхньому вихованні, не надає матеріальної допомоги на їхнє утримання і взагалі відмовляється забирати додому, про що повідомила в письмовому поясненні.

Виконавчим комітетом Вінницької міської ради сформовано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.132-134).

Свідок ОСОБА_8 , будучи допитаною в судовому засіданні показала суду, що як працівник служби в справах дітей працювала з сім`єю ОСОБА_6 з серпня 2023 року. Відповідачка їй неодноразово заявляла, що діти їй не потрібні, в сім`ї вони не змогли знайти спільну мову, постійно перебували на емоціях, дітей було вилучено до центру матері і дитини.

Малолітній ОСОБА_3 , 2012 року народження, опитаний судом пояснив, що має погані відносини з матір`ю. Вона його часто била та ображала через вітчима. Вітчим часто пив, ображав його, мати не захищала. Зараз проживає в КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини». До мами дзвонив, казала, що приїде, але так і не приїхала і нічого не передавала. Він не хоче повертатися до матері, хотів би щоб її позбавили батьківських прав.

Неповнолітня ОСОБА_9 , 2010 року народження, опитана судом пояснила, що проживала з матір`ю, братом та вітчимом. Вітчим ОСОБА_10 часто пив, сварився, вона його боялася і тікала з дому, а мамі було все рівно на неї, вона завжди захищала його. Мати казала, що вони з братом заважають їй жити, ображала її нецензурною лайкою. До мами не дуже хоче, вони їй не потрібні.

Із змісту пояснень третьої особи - органу опіки та піклування Гайворонської міської ради Голованівського району Кіровоградської області вбачається, що вони позов не підтримують, зазначають, що не можуть виступати в інтересах неповнолітніх дітей, оскільки не володіють достовірною інформацією про сім`ю ОСОБА_6 (а.с. 148-152).

Як вбачається з письмової заяви ОСОБА_1 , вона позов визнає, не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнення з неї аліментів на їх утримання (а.с. 172).

оцінка суду

Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, а згідно ч. 1 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року) та ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 в п.16: "Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками".

За змістом роз`яснень, п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно вимог ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві», слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага.

Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04).

11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

Згідно статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-12, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Підстави позбавлення батьківських прав закріплені у ст. 164 СК України.

Так, згідно ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Верховний Суд в постанові від 24.10.2018 по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав:втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання;перестає бути законним представником дитини;втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми;не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником;не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

В ході розгляду справи, судом встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідач свідомо й злісно нехтує своїми батьківськими обов`язками по відношенню до дітей, в підтвердження чого надані докази протиправної та винної поведінки відповідача по відношенню до них.

Аналізуючи вказане судове рішення, суд приходить до висновку, що представником позивача в даному позові наведено достатньо доводів на підтвердження ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків.

За ст. 3 Конвенції про права дитини, судова система є одним з органів держави на який також покладено обов`язок забезпечити захист інтересів дітей.

При вирішенні даного судового спору, суд виходить з положень СК України, ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997, нормативних положень Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991 за положеннями якої, держава зобов`язалася приділяти особливу увагу правам дітей, які є особливо уразливою групою з огляду на їх вік, психічний та фізичний розвиток, та враховує, що діти потребують спеціального постійного нагляду та захисту, і в першу чергу враховує якнайкраще забезпечення інтересів дитини, на що вказує і ст.27 Конвенції про права дитини.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази з урахуванням наведених правових норм, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд вбачає підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей, тому позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню.

Суд дійшов висновку, що позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно дітей покращить інтереси самих дітей, їх моральний та психологічний стан. Представник позивача довів та надав суду докази, в чому полягає захист інтересів дітей шляхом позбавлення матері по відношенню до дітей прав, які безспірно свідчать про умисне ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків відносно них. Відповідачка не цікавиться життям і здоров`ям дітей, та не бажає щоб вони поверталися додому.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 ЦПК України дітей слід передати на опікування органу опіки та піклування. Оскільки неповнолітні ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 зареєстровані в м. Гайворон Кіровоградської області, то їх необхідно передати Органу опіки та піклування Гайворонської міської ради.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідач записана матір`ю дітей - дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому згідно ст.180 Сімейного кодексу України зобов`язана утримувати їх до досягнення повноліття. Аліменти повинні бути стягнуті в частці від доходу (прибутку) відповідача, оскільки позивач заявив такі вимоги, та це відповідає вимогам чинного Законодавства.

Позбавлення батьківських прав не звільняє відповідача від обов`язку згідно ст. 180 СК України утримувати дітей до повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України).

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан відповідача, потреби дитини даного віку. Зокрема суду не надано доказів того що відповідач є непрацездатним чи має на утриманні інших осіб.

Враховуючи мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, беручи до уваги витрати, які необхідні для утримання та виховання дітей, необхідність створення для них такого рівня життя, який був би достатнім для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, рівність прав батьків щодо обов`язку утримання дитини та моменту з якого проводиться стягнення, в зв`язку з чим суд доходить до переконання про необхідність стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частки її заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на іншу дитину, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Виходячи з викладеного вище, позов підлягає задоволенню, а аліменти стягненню з дня подачі позову - 07.11.2023.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

При вирішенні позовних вимог суд врахував подану 23.05.2024, до початку розгляду справи по суті, заяву відповідачки ОСОБА_1 про визнання позову як в частині позбавлення батьківських прав, так і щодо стягнення аліментів.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Обставин того, що визнання відповідачкою позову суперечить закону або порушує права, свободи, інтереси інших осіб, судом не встановлено, а тому підстави для постановлення ухвали про відмову в прийнятті визнання відповідачкою позову - відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Позивачем заявлено дві позовні вимоги - одна немайнового, інша майнового характеру. Судовий збір, при зверненні до суду з позовом - не сплачувався, так як позивач звільнений від сплати такого на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір».

Суд враховує положення ст. 176 ЦПК України, згідно якої ціна позову у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

За цих підстав, суд вважає, що з відповідача слід стягнути в дохід держави судові витрати у виді судового збору в сумі 605,60 грн, тобто 50 % від суми судового збору, яка підлягала до сплати позивачем при поданні позову до суду, а іншу частину судового збору в розмірі 605,60 грн компенсувати за рахунок держави.

Сума судового збору, що підлягала сплаті за вимогу про позбавлення батьківських прав (немайнову) на час звернення до суду з позовом в 2023 році -1073,60 грн. Сума судового збору за вимогу про стягнення аліментів (майнового) характеру - 1073,60 грн.

На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України у зв`язку з визнанням відповідачкою позову до початку розгляду справи по суті з неї підлягає стягненню 50 відсотків судового збору, тобто 1073,60 грн в дохід держави.

Керуючись ст. 12, 81, 264, 265, 282 ЦПК України, суд -

ухвалив:

позов Служби у справах дітей Вінницької міської ради (місцезнаходження: вул. Соборна, 50, м. Вінниця, 21050) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ), з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Орган опіки та піклування Гайворонської міської ради Кіровоградської області (місцезнаходження: 26300, площа героїв Майдану, 5, м. Гайворон, Голованівського району Кіровоградської області, ЄРДПОУ 04055297), про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дітей задоволити.

Позбавити ОСОБА_1 батьківських прав щодо дітей - дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 передати під нагляд Органу опіки та піклування Гайворонської міської ради Кіровоградської області.

Стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь та на утримання дітей - дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 1/3 усіх видів її доходів але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.11.2023 до повноліття дітей, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дітей, відкритий у банківській установі.

Стягнення аліментів на утримання дітей у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_1 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн 60 коп судових витрат в дохід держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду безпосередньо або через Гайворонський районний суд Кіровоградської області шляхом подачі, в 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складено 12.08.2024.

Суддя: М. В. ВЕНГРИН

Дата документу 30.07.2024