465/5160/24
2-з/465/146/24
У Х В А Л А

про забезпечення позову

"08" серпня 2024 р. Суддя Франківського районного суду м. Львова Мартьянова С.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування грошових коштів з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

24.06.2024 року позивач, в особі свого представника звернувся до Франківського районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_3 про витребування грошових коштів з чужого незаконного володіння у розмірі 1138172,00 грн.

Ухвалою суду від 28.06.2024 року заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування грошових коштів з чужого незаконного володіння - задоволено частково.

Заборонено вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження та розпорядження у інший спосіб належним ОСОБА_3 нерухомим майном: квартири розташованої за адресою АДРЕСА_1 , площею 47,9 кв.м. до набрання рішення суду законної сили. В іншій частині заяви відмовлено.

06.08.2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій остання просила суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на усе наявне у ОСОБА_4 на праві власності майно, до набрання рішенням суду по цій справі законної сили.

Заяву обґрунтовано тим, що на момент подачі попередньої заяви про забезпечення позову від 19.06.2024 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , площею 47,9 кв.м. була розміщена на сайті Агентства Нерухомості «Рентком», що свідчило про реальний намір відповідача продати зазначену квартиру.

Орієнтовна вартість квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , площею 47,9 кв.м., складає 53 000 доларів США, відповідно до інформації з офіційної веб-сторінки Агентства Нерухомості «Рентком».

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_3 встигла позбутися квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу, серія та номер: 1717, укладений 27.06.2024 року, даним майном тепер володіє ОСОБА_5 (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 73857856 від 27.06.2024 року).

У результаті відчуження ОСОБА_3 квартири за адресою АДРЕСА_1 , площею 47,9 кв. м., третій особі, ОСОБА_1 позбавлений можливості отримати грошові кошти, які йому належать, оскільки позивач здійснила продаж зазначеної квартири інший особі.

Відповідно до положень ч.1 ст.153 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі - Постанови від 22.12.2006 року №9) заява позивача про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

З врахуванням положень ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову не викликалась, у зв`язку із чим фіксація судового засідання не здійснювалась у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.

При вирішенні питання про наявність підстав для забезпечення позову суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що предметом позову є витребування грошей у відповідача на користь позивача у розмірі 1 138 172,00 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином, усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 25.07.2024 року вбачається, що ОСОБА_3 належить на праві спільної часткової власності (частка власності 2/4) квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

Також, відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.07.2024 власником квартири за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1717, укладений 27.06.2024 року (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 73857856 від 27.06.2024 року).

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Водночас, суд вважає, що вид забезпечення позову, про застосування якого просить заявник, а саме накладення арешту на усе наявне у ОСОБА_3 на праві власності майно, до нарання рішенням суду по цій цивільній справі законної сили, не є адекватним вимогам, на забезпечення яких він заявляється.

У постанові Верховного Суду від 19.02.2021 року у справі №643/12369/19 (провадження №61-21685св19) зроблено правовий висновок про те, що арешт майна це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна, водночас заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном. При цьому, враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

З огляду на вищезазначене, у даному випадку достатнім видом забезпечення позову буде заборона відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України відчужувати майно його власником.

А тому, керуючись ст.ст.149-153,261,353,354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування грошових коштів з чужого незаконного володіння - задовольнити частково.

Забезпечити позов шляхом заборони відчуження усього нерухомого майна яке належить на праві приватної власності ОСОБА_3 до набрання рішенням суду законної сили у цивільній справі №465/5160/24.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання три роки.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Боржник: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Суддя Мартьянова С.М.