н/п 2/490/1482/2024 Справа № 490/373/24
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 липня 2024 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А., при секретарі - Вознюк Д.І., за участі представника позивача адвокатки Душаченко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особи Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Євтушенко Алли Миколаївни,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_4 разом з спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, а саме на 19.02.2014 року по АДРЕСА_1 ; встановити факт постійного проживання позивача ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме на 28.10.2018 року по АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 6/10 частин у праві спільної часткової власності на житловий будинок п АДРЕСА_1 . свої вимоги обґрунтував тим, що

В обгрунтування позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_5 , після смерті якої залишилась спадщина, яка складається з 6/10 частин житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та приходився рідним батьком позивачу та чоловіком ОСОБА_4 , з 2013 року позивач разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 проживали разом та вели спільне господарство, виконували поточні ремонтні та капітальні ремонти по АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача ОСОБА_4 . 25.10.2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Євтушенко А.М. з приводу оформлення права на спадщину за законом після смерті бабусі ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 19.01.2024 року визначено головуючого суддю Гуденко О.А.

Ухвалою суду від 22.01.2024 було відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та витребувано у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Євтушенко А.М. спадкову справу № 62/2023 після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Ухвалою суду від 20.03.2024 було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

06.05.2024 року представником позивача було подане клопотання про повернення у підготовче судове провадження для залучення співвідповідача, Заяву обґрунтувала, тим що відповідно до відомостей спадкової справи є інщі спадкоємці.

Ухвалою суду від 06.05. 2024 року постановлено про повернення до підготовчого провадження та залучення співвідповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 13.06.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Миколаївська міська рада надала суду заяву, що проти позовної заяви не заперечує і просить про розгляд справи у її відсутність за наявними матеріалами справи.

Відповідачка ОСОБА_2 надала суду заяву про розглдяд справи у її відсутність, визнає викладені в позові обставини, не заперечує проти задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явивися, повідомлявся судом належним чином, відзиву на позов не надав.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлено:

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . Після смерті ОСОБА_5 залишилась спадщина, яка складається з 6/10 частин житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , яке належало їй на підставі права на спадщину за законом від 09.04.1993р. № 3 2030.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 . Померла ОСОБА_5 приходилась рідною матір`ю ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 16.08.1968 року серії НОМЕР_3 , та свідоцтвом про укладення шлюбу від 01.10.1974 року серії НОМЕР_4 . В свою чергу ОСОБА_4 , є матір`ю позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 23.05.1975 року.

25.10.2023 року за заявою позивача приватним нотаріусом Євтушенко А.М. була заведена спадкова справа № 62/2023, номер у спадковому реєстрі 71454642.

31.10.2023 року постановою нотаріуса було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивувавши тим, відповідно до даних спадкового реєстра спадкова справа після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилась, місце реєстрації померлої та спадкове майно розташоване по АДРЕСА_1 , померла ОСОБА_4 , місце проживання якої було зареєстроване по АДРЕСА_2 , в зв`язку з тим відсутній факт прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 її дочкою ОСОБА_4 .

Відповідно до Довідки, виданої сектором соціально-економічного розвитку мкр. Тернівка № 11 від 13.11.2023 року зазначено, що ОСОБА_1 02.05.1975 року та ОСОБА_4 фактично проживали по АДРЕСА_3 без реєстрації з 1 лютого 2013 року по теперішній час.

Допитаня в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які є сусідами позиваач, у судовому засіданні підтвердили, що є близькими сусідами родини позивача, давно знають цю родину та дійсно ОСОБА_4 та ОСОБА_1 фактично проживали по АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_5 на час смерті останньої. В подальшому ОСОБА_1 , також проживав разом з матір`ю в цьому будинку до часу смерті останньої. На теперішній час він також проживає за цією адресою. Протягом останніх 15 років це є його постійне місце проживання.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає встановленим, що ОСОБА_4 , проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_4 по АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 62/2023, позивач ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , окрім позивача іншим спадкоємцями є рідні діти померлої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

В установлений законодавством строк, відповідачі не звернулись з заявою про прийняття спадщини після померлої, а також в суд відповідач ОСОБА_2 надала письмову заяву, де позовні вимоги та викладені в заяві факти підтвердила, а саме, що померла ОСОБА_4 , фактично проживала з 2013 року по АДРЕСА_1 разом зі своїм сином ОСОБА_1 , а отже відсутні правові підстави вважати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як такими що прийняли спадщину, так як на день відкриття спадщини разом з померлою не проживали.

Згідно з вимогами ст. ст. 124, 129 Конституції України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України:спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 1 статті 1220 ЦК України: спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тобто, на підставі наведеної статті можна зробити відповідний висновок, що після смерті ОСОБА_5 , фактично прийняла спадщину, однак не отримала свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_4 , яка є рідною дочкою померлої, а після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 фактично прийняв спадщину позивач, який є рідним сином померлої.

Згідно з пунктом 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом від 03 березня 2004 № 20/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як викладено у Постанові ВС від 31.08.2020 року справа № 359/1850/17 , той факт, що спадкодавець за життя не оформив свого права на спадкове майно, не має правового значення для вирішення питання щодо наявності права на це майно у його спадкоємців, оскільки відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Відповідно до Постанови КЦС ВС від 10.01.2029 року у справі № 484/747/17 зроблений висновок, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ст.. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердження обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом.

Отже, з урахуванням наведених доказів, суд вважає обставини фактичного прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 доведеними.

Таким чином, можна зробити відповідний висновок, що вимоги позивача про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , цілком обґрунтовані нормами матеріального права, та є єдиним та ефективним способом захисту прав та інтересів позивача.

Положеннями ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 5 ЦПК України встановлено виключне право кожної особи самостійно визначати найбільш ефективний спосіб захисту своїх прав, ніхто не вправі обмежувати будь-кого у вільному обранні способу захисту своїх прав.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За такого, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині встановлення факту постійного проживання та визнання права власності на вказаний житловий будинок також є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Керуючись ст. ст. 18, 79-81, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Миколаївської міської територіальної громади в особі Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_10 про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, а саме на 19.02.2024 року по АДРЕСА_1 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_5 по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 6/10 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташована по АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.А. Гуденко