Провадження №2/369/6562/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2024 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лугенова Олександра Олексійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору будівельного підряду та стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Лугенов Олександр Олексійович звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору будівельного підряду та стягнення грошових коштів.

Разом з позовною заявою представник позивача ОСОБА_1 адвокат Лугенов Олександр Олексійович звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якому просить суд накласти арешт на майно, що належить відповідачу ОСОБА_2 ( РНОКПП- НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 :

- земельна ділянка, кадастровий номер: :03:008:5246, площею 0.0719 га., придбана ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 431 від 11.05.2023 р. посвідченого приватним нотаріусом Бучанського районною нотаріального округу Київської обласні Тимчук Володимиром Олександровичем.

Заборонити органам та суб`єктам державної реєстрації прав, здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно, державної реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно (за виключенням реєстрації арешту, накладеного судом для забезпечення позову/виконання рішення), скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, внесення змін до записів Державного реєстру речових прав щодо нерухомого майна.

Заборонити ОСОБА_2 здійснювати будь-які дії, які можуть знищити та/або зменшити вартість належного йому майна.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що 28.10.2021р. був укладений Договір купівлі - продажу земельної ділянки між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за кадастровим номером: :01:100:5786 за адресою: АДРЕСА_2 , який був посвідчений приватним нотаріусом БРНО Київської області Нельзіним М.С.

Крім того, 28.10. 2021 р. був укладений Договір генерального підряду на виконання будівельних та ремонтних робіт між ОСОБА_1 ( Замовником ) га ОСОБА_2 (Генеральним підрядником) відповідно до, якого Генеральний підрядник зобов`язується за замовленням замовника виконати роботи з будівництва та ремонту жилого будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :01:100:5786, а Замовник зобов`язується належним чином прийняти виконані та оплатити їх згідно умов Договору.

У п. 3.1. зазначено, що сума договору становить 395 781, 30 коп., що сторонами визначено, як еквівалент 15 000 ( п`ятнадцять тисяч) доларів США 30 коп., згідно курсу української гривні до долару США, встановлений у ПАТ «ПриватБанк» станом на дату розрахунку.

У п. 4.1 Договору, зазначено, що виконання робіт становить до 01 червня 2022 року з моменту підписання сторонами даного Договору.

Однак, на теперішній час, Відповідач по справі ОСОБА_4 не приступив до виконання своїх зобов`язань визначених в договорі підряду. На даний час, не поставлений та не зведений будинок, площею 130 кв. м., котрий являється предметом договору підряду. Відповідачем по справі в односторонньому порядку порушені всі строки виконання договору підряду, хоча останній і гарантував, що будинок з його матеріалів буде зведений у строки, котрі чітко визначені та узгоджені сторонами договору підряду. Крім того, відповідач повинен до вимог п. 4.1 договору виконати монтаж дерев`яного будинку своїми силами і коштами зі свого матеріалу, якісно та у встановлені строки передбачені цим Договором роботи.

До тепер будівельні роботи не ведуться, порушені всі можливі строки.

У п. 6.2. зазначено, що у разі припинення (розірвання) договору по ініціативі Замовника, Генеральний підрядник повертає Замовнику за рішенням суду протягом 90 календарних днів раніше фактично внесені грошові кошти за винятком коштів витрачених на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва (створення майна).

Відповідно до вимог п. 6.3. договору за невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду винна Сторона сплачує неустойку, встановлену договором у розмірі 0,001 (один) відсоток у місяць від суми визначеної у п. 3.1 даного Договору.

У п. 6.3.1 у разі затримки закінчення виконання робіт більш, ніж на 90 календарних днів Генеральний підрядник сплачує неустойку у розмірі (1,01% (один) відсоток від суми визначеної у п. 3.1 даного Договору.

Предметом позову є розірвання Договору генерального підряду на виконання будівельних та ремонтних робіт від 28.10. 2021 року та стягнення коштів із відповідача на користь позивача за невиконання істотних умов договору генерального підряду на виконання будівельних та ремонтних робіт від 28.10. 2021 року.

Співмірністю виду забезпечення позову є вартість земельної ділянки на яку вони просять накласти арешт, яка становить 250 000 грн.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Так, дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши заяву про забезпечення позову суд прийшов до висновку, що заява представника позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами виник спір щодо розірвання договору будівельного підряду та стягнення грошових коштів за невиконання договору.

Проте, слід зазначити, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає у тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає у рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні вживатися судом лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу

Оцінюючи співмірність, необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, відповідність заявленим вимогам, їхній меті, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

Крім того, представником належним чином не обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, суд вважає, що представником позивача не надано достатніх відомостей про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи призведе до порушення прав позивача.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 258-261 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лугенова Олександра Олексійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору будівельного підряду та стягнення грошових коштів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А.В. Янченко