Справа № 141/139/24
Провадження № 22-ц/801/1497/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Климчук С. В.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2024 рокуСправа № 141/139/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Оніщука В.В., Медвецького С.К.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» на рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 02 травня 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

19.03.2024 до Оратівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.04.2023 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 5576699, відповідно до умов якого товариство надало відповідачеві грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін, встановлений договором та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.

28.08.2023 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги № 103-МЛ, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 5576699 від 13.04.2023.

Первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Однак, як вказав позивач, у зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань, у нього утворилась заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» за кредитним договором № 5576699 від 13.04.2023 в розмірі 20450,00 грн, з яких 5000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 14500,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 950,00 грн сума заборгованості за комісією, яку позивач просить суд стягнути на свою користь, а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 02 травня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит № 5576699 від 13.04.2023 у розмірі 6950,00 грн, з яких 5000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 1000,00 грн проценти за користування кредитом за період з 13.04.2023 по 23.04.2023, 950,00 грн сума заборгованості за комісією.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що посилання суду першої інстанції на п. 4.2 кредитного договору від 13.04.2023 стосовно нарахування процентів є неправомірним, оскільки проценти у період з 24.04.2023 року по 22.07.2023 року нараховувались відповідно до положень договору про поточний період кредитування. Пункт 4.2 кредитного договору стосується нарахування процентів з наступного дня за датою спливу строку кредитування, тобто після завершення поточного періоду, а є правом кредитодавця, однак таких нарахувань кредитодавцем не здійснювалося.

Скаржник зазначає, що відповідачу було здійснено нарахування відсотків у відповідності до умов підписаного ним кредитного договору від 13.04.2023.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не повністю.

Судом встановлено, що 13.04.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 5576699.

Згідно з п.п. 1.2 1.3.2 договору сума (загальний розмір) кредиту становить 5000,00 грн, кредит надається загальним строком на 100 днів з 13.04.2023 (дата надання кредиту) і складається із пільгового та поточного періодів, пільговий період складає 10 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 23.04.2023 (рекомендована дата платежу), поточний період складає 30 днів, що настає з наступного дня за днем завершення пільгового періоду і закінчується 22.07.2023 (дата остаточного погашення заборгованості).

Комісія за надання кредиту складає 950,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту, проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 1000,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду, проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 13500,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (пункти 1.5.1 1.5.3 договору).

Відповідно до п. 1.6 договору тип процентної ставки фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 договору.

Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти № НОМЕР_1 (п. 2.1 договору).

Згідно додатку № 1 до договору про споживчий кредит № 5576699 від 13.04.2023 сторони погодили графік платежів за договором про споживчий кредит № 5576699 від 13.04.2023, а саме дату видачі кредиту 13.04.2023, чисту суму кредиту 5000,00 грн, проценти за користування кредитом 14500,00 грн, кількість днів у розрахунковому періоді 100, комісію за надання кредиту 950,00 грн, загальну вартість кредиту 20450,00 грн.

Натомість, в анкеті заяві на кредит № 5576699 від 13.04.2023 зазначено погоджену суму кредиту у розмірі 5000,00 грн (замовленою була сума 10000,00 грн), погоджений строк кредиту 10 днів (з 13.04.2023), дата повернення кредиту 23.04.2023, комісія за надання 19,00% одноразово, ставка процентів 2,0% за кожен день користування, сума до повернення 6950,00 грн.

Також в анкеті заяві зазначено персональні дані відповідача, соціальний стан, місце роботи, адресу місця проживання та реєстрації.

При цьому, згідно додатку № 2 до договору про споживчий кредит № 5576699 від 13.04.2023, паспортом споживчого кредиту, який підписаний відповідачем, передбачено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, порядок повернення кредиту, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, додаткову інформацію та інші важливі правові аспекти користування кредитом.

Як вбачається із платіжного доручення № 98044769 від 13.04.2023, відповідачеві було перераховано грошові кошти у розмірі 5000,00 грн, платник ТОВ «Мілоан», призначення платежу кошти згідно договору № 5576699.

28.08.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 103-МЛ, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, які зазначені у реєстрі боржників.

Відповідно до п. 1.2 договору відступлення прав вимоги внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та, відповідно, вказаних у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №103-МЛ від 28.08.2023, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 5576699 від 13.04.2023 становить 20450,00 грн, з яких 5000,00 грн сума наданого кредиту, 14500,00 грн заборгованість за відсотками та 950,00 грн комісія.

Отже, зобов`язання за кредитним договором № 5576699 від 13.04.2023 було повністю виконано первісним кредитором ТОВ «Мілоан», зокрема, відповідачу було надано кредитні кошти на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

У свою чергу, відповідач не виконав умови взятих на себе зобов`язань, не погасив кредит та не сплатив проценти за користування кредитом, у зв`язку із чим заборгованість відповідача не погашена.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що після спливу визначеного анкетою заявою на кредит № 5576699 від 13.04.2023 строку кредитування (23.04.2023), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, суд вважав, що сума заборгованості за процентами за період з 13.04.2023 по 23.04.2023 в межах строку кредитування у відповідності до погоджених сторонами умов кредитування становить 1000,00 грн (5000,00 грн*2,0%*10 днів = 1000,00 грн), яка й підлягає стягнення з відповідача на користь позивача.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Так, за змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України.)

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує.

Таким чином, районний суд вірно дійшов висновку про доведеність виникнення у позивача права вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5576699 від 13.04.2023, оскільки відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами договору кредитної лінії, відтак з нього на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за основним боргом у розмірі 5 000.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зробила висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 1048 ЦК України проценти сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України.

За таких обставин, надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.

Так, апеляційним судом встановлено, що в анкеті-заяві від 13.04.2023 року ОСОБА_1 надано кредит на суму 5 000 грн, строк кредитування 10 днів, комісія за надання кредиту становить 950 грн, проценти за користування кредитом нараховують за ставкою 2% від фактичного залишку кредиту за кожен день строк користування ним.

Умовами договору № 5576699 від 13.04.2023, зокрема п. 1.3 кредит надається загальним строком на 100 днів з 13.04.2023, пільговий період складає 10 днів, що настає з дати видачі кредиту та закінчується 23.04.2024, поточний період складає 90 днів, що настає з наступного дня за днем завершення пільгового періоду та закінчується 22.07.2023.

Відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення, долучених позивачем до позовної заяви, нарахування процентів здійснювалось наступним чином: з 13.04.2023 по 22.07.2023, тобто 100 днів, що не перевищує строк, на який надавався кредит.

В результаті аналізу вказаних доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково не врахував наведеного та дійшов невірного висновку про те, що суму заборгованості за процентами потрібно вираховувати за період з 13.04.2023 по 23.04.2023.

Відтак, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками в розмірі 14 500 грн за період дії строку кредитного договору № 5576699 від 13.04.2023, а саме з 13.04.2023 по 22.07.2023.

Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування рішення суду в частині позовних вимог, залишених без задоволення, а саме щодо стягнення на користь позивача заборгованості за відсотками, та ухвалити нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Також відповідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» задовольнити.

Рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 02 травня 2024 року скасувати в частині розміру заборгованості за відсотками, яка підлягає стягненню за кредитним договором № 5576699 від 13.04.2023 року та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути із з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» () заборгованість за договором про споживчий кредит № 5576699 від 13.04.2023 у розмірі 14 500 грн - заборгованість за відсотками.

Стягнути із з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» () судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3028 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути із з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» () судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4542 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: В.В. Оніщук

С.К. Медвецький