УХВАЛА

24 липня 2024 року

м. Київ

справа № 465/4217/14

провадження № 61-11345св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Олійник А. С., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , відповідач (особа, яка звернулася із клопотанням про роз`яснення рішення) - ОСОБА_2 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:П`ята Львівська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Кулиняк Ігор Ярославович, Садовий кооператив «Перемога»,
розглянув клопотання ОСОБА_2 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: П`ята Львівська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Кулиняк Ігор Ярославович, Садовий кооператив «Перемога», про визнання недійсними заповіту, відмови від прийняття спадщини, договору дарування, визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: П`ята Львівська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Кулиняк І. Я., Садовий кооператив «Перемога» (далі - СК «Перемога»), в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила продовжити строк позовної давності для звернення до суду із цим позовом, визнати недійсними: відмову ОСОБА_3 від 25 лютого 2003 року від прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , заповіт від 12 вересня 2006 року, складений ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 , договір дарування частини квартири від 05 січня 2007 року, визнати за ОСОБА_1 право власності на частину: квартири АДРЕСА_1 , земельної ділянки, яка розташована у СК «Перемога» на території Конопницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, садового будинку, розташованого на цій земельній ділянці, автомобіля марки ВАЗ 21051, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та причепа до нього МАЗ-8114, реєстраційний номер НОМЕР_2 , половину грошових вкладів.

Франківський районний суд міста Львова рішенням від 11 травня 2016 року

у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.

Львівський апеляційний суд постановою від 09 листопада 2020 року рішення Франківського районного суду міста Львова від 11 травня 2016 року залишив без змін.

Верховний Суд постановою від 20 липня 2022 року постанову Львівського апеляційного суду від 09 листопада 2020 року скасував, справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У лютому 2023 року до Верховного Суду надійшло клопотання

ОСОБА_2 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 20 липня 2022 року.

Клопотання мотивовано тим, що на сторінці 12 в абзаці третьому постанови Верховний Суд зазначив, що «вирішуючи спір, суд першої інстанції, на що не звернув увагу і апеляційний суд, повинен був розглянути і позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування, дослідити належні та допустимі докази щодо цих вимог, встановити обставини справи в цій частині, надати їм юридичної оцінки».

Заявник зазначив, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 повинні бути розглянуті за правилами позовного провадження, проте позивач не виконала вимоги пункту 4 частини другої та частини п`ятої статті 119 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення з позовом), не визначила суму позову та не сплатила судовий збір.

Таким чином, Верховний Суд, наполягаючи на розгляді майнових вимог ОСОБА_1 , об`єднав в одне провадження вимоги різного судочинства.

Для вирішення питання щодо продовження права звернення до суду, наявності або відсутності підстав для визнання недійсними відмови від спадщини, заповіту та договору дарування Верховний Суд повинен розглядати справу за правилами окремого провадження відповідно до розділу ІV ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення з позовом). Водночас для вирішення питання щодо визнання за ОСОБА_1

1/2 частини нерухомого майна, суду необхідно перейти до розгляду справи за правилами позовного провадження відповідно до розділу ІІІ ЦПК України

(у редакції, чинній на момент звернення з позовом).

На підставі вказаного вище ОСОБА_2 просить роз`яснити постанову Верховного Суду від 20 липня 2022 року.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

У задоволенні клопотання про роз`яснення судового рішення необхідно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

У частині третій статті 271 ЦПК України передбачено, що суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

З огляду на зміст зазначеної статті незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Таким чином, приводом для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 14 травня 2019 року у справі

№ 904/2526/18 (провадження № 12-272гс18) зазначила, що роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення. У частині другій статті 245 ГПК України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Із зазначеної норми вбачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, порядок здійснення якого визначено Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII

«Про виконавче провадження».

Також Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 06 жовтня 2020 року

у справі № 233/3676/19 (провадження № 14-65цс20) вказала, що необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення. Разом із цим Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що відповідно до частини другої

статті 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Зі змісту цієї норми убачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, зокрема у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Скасовуючи постанову апеляційного суду та направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції під час розгляду справи порушив норми процесуального права, оскільки не встановив фактичних обставин справи та, як наслідок, неправильно застосував норми матеріального права щодо позовної давності (глава 19 розділу V ЦК України).

Постанова Верховного Суду від 20 липня 2022 року, якою справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції і щодо якої заявник порушив питання про роз`яснення, не належить до рішень, право на роз`яснення яких передбачено статтею 271 ЦПК України, оскільки прийняття касаційною інстанцією постанови про скасування судових рішень судів нижчих інстанцій з передачею справи на новий розгляд не означає остаточного вирішення спору у справі та не є судовим рішенням, яке підлягає виконанню у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Аналіз клопотання ОСОБА_2 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 20 липня 2022 року свідчить про те, що вона стосується роз`яснення мотивів ухваленого судового рішення.

З огляду на викладене клопотання ОСОБА_2 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 20 липня 2022 року не підлягає задоволенню.

Висновки за результатами розгляду питання про роз`яснення судового рішення

Враховуючи наведене, підстав для задоволення клопотання ОСОБА_2 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 20 липня 2022 року немає.

Керуючись статтями 260, 271 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 20 липня 2022 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню

не підлягає.

Головуючий СуддіІ. М. Фаловська В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко А. С. Олійник В. В. Сердюк