Справа № 522/6314/24
Провадження № 2/517/165/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року с-ще Захарівка

Суддя Фрунзівського районного суду Одеської області Меєчко О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження, -

встановив:

До Фрунзівського районного суду Одеської області з Приморського районного суду м. Одеси для розгляду за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження.

Ухвалою судді Фрунзівського районного суду Одеської області Меєчка О.М. від 08 липня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано останньому строк на усунення недоліків.

Відповідно до вказаної вище ухвали суду позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

З поданої позовної заяви було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідачки ОСОБА_2 народилася донька ОСОБА_4 . Оскільки на момент народження дитини відповідачка не перебувала у шлюбі, відомості про батька були записані зі слів матері на підставі ст. 135 СК України. У жовтні 2017 року відповідач ОСОБА_3 подав до органів РАЦС заяву про визнання батьківства відносно дочки відповідачки та як наслідок Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області видане повторне свідоцтво про народження ОСОБА_5 у якому в графі батько зазначений « ОСОБА_3 ».

Відповідно до ч. 4 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного у позовній заяві було відсутнє обґрунтування звернення позивача до суду з позовною вимогою саме про визнання батьківства, оскільки у жовтні 2017 року відповідачем ОСОБА_3 до органу ДРАЦС була подана заява про визнання батьківства та видане повторне свідоцтво про народження дитини, у якому він зазначений батьком ОСОБА_5 .

Також, в порушення ч. 4 ст. 177 ЦПК України позивачем не в повному розмірі був сплачений судовий збір, оскільки останній в позовній заяві заявив дві вимоги немайнового характеру (визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження), сплативши при цьому згідно квитанцій № 12 від 18 грудня 2023 року та квитанції № 64 від 15 квітня 2024 року судовий збір в загальній сумі 1211 грн 20 коп.

Крім цього, у вступній частині позовної заяви позивачем зазначено третю особу - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Однак, в порушення приписів ст. 53 ЦПК України, в прохальній частині позовної заяви жодним чином не було обумовлено вимогу щодо залучення третьої особи до участі у справі на стороні позивача чи відповідача, а у мотивувальній частині - не зазначено яким чином рішення у справі може вплинути на права або обов`язки третьої особи щодо однієї зі сторін, та в матеріалах позовної заяви відсутня окрема заява про таке залучення, оформлена відповідно до вимог ст. 53 ЦПК України, що в свою чергу, позбавляє суд можливості належним чином вирішити питання щодо необхідності залучення третьої особи до участі у справі.

У визначений ухвалі строк позивач подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Судом встановлено, що відповідно до зазначеної вище заяви позивачем недоліки ухвали були виконані лише частково.

Так, зокрема, однією із підстав залишення позовної заяви без руху, яка слугувала постановленню ухвали суду від 08 липня 2024 року було те, що позивач не обґрунтував своє звернення до суду з позовною вимогою саме про визнання батьківства. Оскільки з тексту позову вбачалося, що у жовтні 2017 року відповідачем ОСОБА_3 до органу ДРАЦС була подана заява про визнання батьківства та видане повторне свідоцтво про народження дитини, у якому він зазначений батьком ОСОБА_5 . Хоча в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

На виконання вказаного недоліку позивач в описовій частині уточненої позовної заяви змінив лише назву документу (з якого починається описова частина позову) із «Позовна заява про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження» на «Позовна заява (уточнена) про оспорення батьківства та внесення змін до актового запису про народження» залишивши при цьому незмінними мотивувальну та прохальну частини позовної заяви.

Отож, виконання недоліку зазначеного в ухвалі суду від 08 липня 2024 року шляхом зміни назви документу (позовної заяви) суд прийняти до уваги не може.

Крім цього, позивачем не в повній мірі було виконано вимоги ухвали суду від 08 липня 2024 року щодо залучення до участі у справі третьої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а саме: в прохальній частині позовної заяви жодним чином не було обумовлено вимогу щодо залучення третьої особи до участі у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається судом, вимоги ухвали від 08 липня 2024 року про залишення позовної заяви без руху позивачем виконано неналежним чином і не у повному обсязі, для її виконання було достатньо часу, наслідки невиконання вимог ухвали були роз`яснені.

Суд зазначає, що ст. 129 Конституції України гарантовано, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом.

Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Отже, процесуальні вимоги визначені Законом є рівними для усіх учасників судового процесу, а відтак зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для позивача.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення ЄСПЛ у справі «Станков проти Болгарії» від 12.07.2007).

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом й не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Суд вважає за необхідне роз`яснити позивачці, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, тому право позивача доступу до суду не порушено та не обмежено.

З огляду на наведене, позовну заяву необхідно визнати неподаною та повернути позивачу.

Керуючись ст. 185, 258-261, 353, 354 ЦПК України, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу ОСОБА_1 , що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: