Справа № 484/7045/23
Провадження № 2/484/261/24
Рішення

іменем України

07.08.2024 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Максютенко О.А.,

секретар судового засідання Завірюха В.Ю.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи ОСОБА_2 адвоката Філатова І.Л.

розглянувши у судовому засіданні у цивільній справі за позовом Синюхо-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про повернення земельної ділянки

встановив

21.12.2023 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить зобов`язати ОСОБА_1 повернути Синюхо-Брідській сільській раді Первомайського району Миколаївської області земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5.306 га, кадастровий номер :03:000:0810 та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис номер 20568056 від 22.05.2017 року про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 5.306 га, кадастровий номер :03:000:0810, вчиненого на підстав договору оренди земельної ділянки б/н від 05.09.2007 року укладеного між Первомайською районною державною адміністрацією Миколаївської області та громадянином ОСОБА_1 .

В обгрунтування позову зазначено, що ухвалою суду 28.11.2023 року у цивільній справ № 484/4613/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки та скасування запису про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки (суборенди) до участі у справі було залучено Синюхо-Брідську сільську раду Первомайського району Миколаївської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

В процесі розгляду вказаної цивільної справи №484/4613/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки та скасування запису про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки (суборенди), Синюхо-Брідській сільській раді Первомайського району Миколаївської області стало відомо, що 05 вересня 2007 року між Первомайською районною державною адміністрацією Миколаївської області та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки, а 22 листопада 2011 року було укладено договір суборенди земельної ділянки з його невід`ємними додатками, від імені ОСОБА_1 з ОСОБА_4 на вище вказану земельну ділянку строком до 05 вересня 2032 року.

Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 366425975 від 19.02.2024 року вбачається, що право власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0810 площею 5.306 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, 07.02.2024 року зареєстровано за Синюхино -Брідською сільською радою, на підставі ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», серія та номер:1423-1Х, виданий 28.04.2021 року, видавник ВРУ.

В процесі розгляду справи №484/4613/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 позивач змінював позовні вимоги 14.03.2023 року та просив визнати недійсним договір оренди спірної земельної ділянки від 05.09.2007 року з його невід`ємним додатками, укладений від імені ОСОБА_1 з Первомайською райдержадміністрацією Миколаївської області посилаючись на його не укладання, а саме не підписання ним вказаного договору.

27.04.2023 року ухвалою суду ( у справі 484/4613/21) призначено судово-почеркознавчу експертизу договору оренди від 05.09.2007 року. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи від 15 серпня 2023 року №СЕ-19/111-23/26579-ПЧ підпис в графі орендар Договору оренди земельної ділянки від 05.09.2007 року, - виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою; підпис в графі «Земельні ділянку прийняв» Акту приймання-передачі земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 10.09.2007 року виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Вказані обставини і стали приводом для звернення позивача Сонюхо-Брідської сільської раду Первомайського району Миколаївської області до суду з п даним позовом до ОСОБА_1 про повернення земельної ділянки.

Ухвалою суду 10.01.2024 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

19.01.2024 року до участі у справі на стороні відповідача вступили його представники: адвокати Жовноватюк О.М. та Шалару О.І.

17.04.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду, в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення розгляду справи відмовлено, задоволено клопотання про витребування цивільної справи 484/4613/21 для огляду в судовому засіданні оригіналу висновку судово-почеркознавчої експертизи від 15 серпня 2023 року №СЕ-19/111-23/26579-ПЧ.

В судове засідання представник відповідача адвокат О. Жовноватюк надав клопотання про зупинення провадження у справі, відзив на позовну заяву, клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження та клопотання призначення судово-почеркознавчої експертизи. У наданих клопотаннях представник відповідача жодних пояснень щодо поважності пропуску строку подання такого клопотання до суду не надав. Підготовче провадження у справі тривало чотири місяці, та є у вільному доступу для учасників справи. Отже у відповідача та його представника була можливість до початку розгляду справи по суті, а саме до 17.04.2024 року надати відповідні клопотання, для реалізації процесуальних прав, а тому відсутність будь-яких обставин, які перешкоджали відповідачу заявити клопотання у підготовчому провадженні у встановлені строки, суд не знаходить підстав для визнання поважними причини пропуску відповідачем строку на подання відповідних клопотань.

В судове засідання представник позивача надав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснень не давав, чи підписував чи не підписував пояснити нічого не зміг. Під час дослідіження судом доказів покинув зал судових засідань.

Представники відповідача в судове засідання не з`явились.

Згідно п.3ч.3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши диск судового засідання, з цивільної справи 484/4613/21 оригінал висновку експерта та надані докази до позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.76, ч.1,2 ст.77, ч.2 ст.78, ч.1 ст.95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 6 ст.81, ч. 1 ст.89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 366425975 від 19.02.2024 року вбачається, що право власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0810 площею 5.306 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, 07.02.2024 року зареєстровано за Синюхино -Брідською сільською радою, на підставі ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», серія та номер:1423-1Х, виданий 28.04.2021 року, видавник ВРУ (т.3 а.с.123-125).

05 вересня 2007 року між Первомайською районною державною адміністрацією Миколаївської області та ОСОБА_1 на підставі розпорядження голови Первомайської державної адміністрації від 31 липня 2007 року №307-р «Про затвердження Проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду громадянину ОСОБА_1 для товарного сільськогосподарського виробництва (товарне риборозведення) із земель запасу в межах території Довгопристанської сільської ради», було укладено договір оренди земельної ділянки. В оренду було передано земельну ділянку загальною площею 5.306 га, в тому числі: 2.233 га - пасовищ в прибережній захисній смузі 0.091 га - під гідротехнічними спорудами ( по якій проходе дорога місцевого значення АДРЕСА_1 га - під ставками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (товарне риборозведення) із земель запасу в межах території Довгопристанської сільської ради. Земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку і її межі позначені на кадастровому плані. Договір оренди земельної ділянки укладений терміном на 25 років і набув чинності з моменту його державної реєстрації. Кадастровий номер :03:000:0810.

Звертаючись із позовом, Синюхо-Брідська сільська рада Первомайського району Миколаївської області послалась на висновок судово-почеркознавчої експертизи від 15 серпня 2023 року №СЕ-19/111-23/26579-ПЧ.

Згідно вказаного висновку судово-почеркознавчої експертизи від 15 серпня 2023 року №СЕ-19/111-23/26579-ПЧ підпис в графі орендар Договору оренди земельної ділянки від 05.09.2007 року, - виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою; підпис в графі «Земельні ділянку прийняв» Акту приймання-передачі земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 10.09.2007 року виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Вказаний доказ є належним доказом оскільки містить інформацію щодо предмета доказування, та є допустимим доказом оскільки отриманий відповідно до вимог закону, містить факт відсутності підпису ОСОБА_5 на спірному договорі оренди, чим і обгрутовано вимоги позивача.

Під час огляду цивільної справи 484/4613/21 в справі було оглянуто оригінал спірного договору оренди від 05 вересня 2007 року укладеного між Первомайською районною державною адміністрацією Миколаївської області та ОСОБА_1 та було виявлено, що в ньому зроблено допис проставлено ще один підпис біля прізвища ОСОБА_5 барвником синього кольору.

Суд вважає, що у вказаний оригінал договору оренди було внесено допис а саме: проставлено підпис барвником синього кольору напроти прізвища ОСОБА_1 коли справа перебувала у провадженні суду невідомою особою або особами.

Вказаних висновків суд дійшов з того, що при проведенні експертизи експерту було надано оригінал договору оренди від 05 вересня 2007 року без відомостей проставлення другого підпису барвником синього кольору, тобто до внесення вказаних відомостей.

З урахуванням викладено, інформацію що містить оригінал договору від 05.09.2007 року, а саме підпис барвником синього кольору суд вважає недостовірною.

Судом досліджено технічний запис судового засідання №484/4613/21 від 27.04.2023 року, де ОСОБА_5 стверджував, що договору оренди від 05 вересня 2007 року він не підписував.

Також суд, враховує, що відповідачем не було надано доказів, які б спростовували доводи позивача з приводу не підписання ним договору оренди від 05.09.2007 року.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі»- договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Враховуючи приписи ч. 1 ст. 81 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, суд вважає, що спірний договір відповідач не підписував та, відповідно, з істотних умов цього договору не погоджував, та відповідач протилежного не спростував.

Враховуючи підстави позову, наведені позивачем у позовній заяві, ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майно, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення такої земельної ділянки. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 року справа №145/2047/16-ц.

Згідно ч.1 стт15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто, спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.

За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Державна реєстрація права оренди відповідача на належну позивачу земельну ділянку - це офіційне визнання та підтвердження державою факту набуття ним права оренди. У справі, яка розгдядається, встановлено, що реєстрація права оренди відповідача порушує права позивача.

Одним із способів захисту порушеного права відповідно до пункту 4 частини другої статті 16 ЦК України є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Абзацом другим частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV (у редакції, чинній на момент подання позовної заяви) встановлено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Оскільки порушення права власності позивача відбулось у результаті державної реєстрації права оренди на земельну ділянку за відповідачем, заявлена вимога про скасування такої державної реєстрацій спрямована на відновлення становища, яке існувало до порушення. Зазначене відповідає способу захисту, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України (Постанова Верховного Суду від 23.01.2023 року справа №656/242/19).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зауважувала, що надміру формалізований підхід до заявлених позовних вимог (за яким позивач у позовній заяві повинен вказати спосіб захисту, визначений ЦК України) суперечить завданням цивільного судочинства щодо справедливого та неупередженого вирішення судом цивільних спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Диспозитивність - один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти. Суд позбавлений можливості формулювати позовні вимоги замість позивача. Якщо особою заявляється належна позовна вимога, яка може її ефективно захистити, суди не повинні відмовляти у її задоволенні виключно з формальних міркувань, аби убезпечити особу повторно звертатись до суду за захистом своїх прав.

Скасування державної реєстрації речових прав повинно бути пов`язано з підставою для проведення такої реєстрації, з одночасним визнанням того, хто набуватиме право, яке реєструється. Сама по собі державна реєстрація не є окремою підставою набуття особою права, а є офіційним засвідченням державою факту набуття особою такого права.

Оскільки порушення права власності позивача відбулось у результаті державної реєстрації права оренди за ОСОБА_6 підставі договору оренди, яка відповідачем не укладалась, заявлені позовні вимоги про скасування державної реєстрації такої угоди опосередковують відновлення становища, яке існувало до порушення.

Отже, позов підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

ухвалив

позов Синюхо-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про повернення земельної ділянки задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_1 повернути Синюхо-Брідській сільській раді Первомайського району Миколаївської області земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5.306 га, кадастровий номер :03:000:0810.

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис номер 20568056 від 22.05.2017 року про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 5.306 га, кадастровий номер :03:000:0810, вчиненого на підставі договору оренди земельної ділянки б/н від 05.09.2007 року укладеного між Первомайською районною державною адміністрацією Миколаївської області та громадянином ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Синюхо-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 5368 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Синюхо-Брідська сільська рада Первомайського району Миколаївської області, , місце знаходження: вул. Центральна,14 с.Синюхин Брід Первомайського району Миколаївської області.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 08.08.2024 року.

Суддя: