Справа № 508/670/24
Номер проведження 2/508/280/24
У Х В А Л А

08 серпня 2024 року селище Миколаївка

Суддя Миколаївського районного суду Одеської області Банташ Д.С., ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права постійного користування земельною ділянкою у порядку спадкування,

встановив:

06.08.2024 року засобами поштового зв`язку (оператор поштового зв`язку ТОВ «Нова Пошта») на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права постійного користування земельною ділянкою у порядку спадкування, в якій позивач просить визнати за ним у порядку спадкування за законом право на постійне користування земельною ділянкою, площею 5,75 гектарів, яка розташована на території Ново-Петрівської сільської ради Миколаївського району Одеської області.

Судом встановлено, що Ухвалою Миколаївського районного суду від 28.03.2024 року у справі №508/15/24 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права постійного користування земельною ділянкою у порядку спадкування повернуто позивачу з додатками.

Окрім того, Ухвалою Миколаївського районного суду від 18.06.2024 року у справі № 508/418/24 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права постійного користування земельною ділянкою у порядку спадкування за законом постановлено вважати не поданою та повернути позивачу.

При цьому, суд зауважує, що у справі №508/15/24 та у справі №508/418/24 позивач та відповідач зверталися один до одного з аналогічними позовними вимогами, з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Порівнюючи зміст позовних вимог у справах №508/15/24, №508/418/24 та в даній справі № 508/670/24, суд приходить до висновку, що вони є тотожними.

Суд вважає, що тотожні позови, та такі дії не можуть бути розцінені як помилкова реалізація права на пред`явлення позову, а отже, це свідчить про свідоме звернення з тотожними позовами, що очевидно виходить за межі добросовісного користування процесуальними правами.

Додатково слід зазначити, що згідно відомостей про відправника кореспонденції на адресу суду є ОСОБА_2 (відповідач по справі), а не позивач ОСОБА_1 .

Однак, у відповідності до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За приписами п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК Українизалежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Згідно ч. 3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Частиною 4 ст. 44 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

При цьому, суд зазначає, що ЄСПЛ застосовує положення, передбачене ч. 3 ст. 35 Європейської Конвенції з прав людини, де вказано, що суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо. Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі «Миролюбов та інші проти Латвії» (рішення від 15.09.2009), про зловживання правом у розумінні п. 3 ст. 35 Конвенції мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до суду, порушує встановлений порядок роботи суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ. При цьому суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65).

Зловживання правом - це особливий вид правової поведінки, який полягає у використанні особою своїх прав у недозволені способи, що суперечать призначенню права, внаслідок чого завдаються збитки (шкода) суспільству, державі, окремій особі.

З огляду на викладене, суд вимушений розцінити дії позивача як такі, що вчинені з метою маніпуляції автоматизованим розподілом справ між суддями.

Враховуючи вище викладене, суддя вважає за необхідне вказану позовну заяву повернути позивачу та попередити про необхідність утриматись від протиправних дій, оскільки вони можуть призвести до застосування судом заходу процесуального примусу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 44, 185, 353 ЦПК України, суддя

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права постійного користування земельною ділянкою у порядку спадкування - повернути позивачу.

Попередити ОСОБА_1 про необхідність утриматись від протиправних дій, оскільки вони можуть призвести до застосування судом заходу процесуального примусу.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів від дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 08.08.2024.

Суддя Д.С. Банташ