Справа № 486/922/24
Провадження № 2-о/486/53/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Савіна О.І.,

при секретарі Салагорі С.О.,

за участю: заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

27.05.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідно до паспорта громадянина України, він є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 08.05.2024 року заявник звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 15.05.2024 року №11 йому відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтверджено в установленому законом порядку. Зазначає, що такий висновок зроблено органами Пенсійного фонду України за результатами розгляду поданих ним документів до страхового стажу не зараховано періоди, які внесені у трудову книжку НОМЕР_1 від 01.09.1982 року, оскільки записи вищезазначеної трудової книжки внесені з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, закладах та організаціях від 20.07.1974 року №162 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 року №58. Згідно Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 15.05.2024 року №11 йому не зараховано наступні періоди роботи, а саме: за записом №6-№7 період роботи з 11.03.1986 року по 31.12.1990 року, оскільки запис про звільнення з посади завірено печаткою відтиск якої не придатний для сприйняття змісту (неможливо ідентифікувати); за записом №17-№18 період отримання допомоги по безробіттю з 21.01.2000 року по 18.07.2000 року, оскільки у графі 4 розділу «На підставі чого внесено запис (документ, його номер та дата) в підставі початку виплати та в підставі закінчення виплати допомоги зазначено однаковий наказ «Наказ №51». Отже, записи №7-№8 у трудовій книжці не містять неточностей, зроблені чітко та без виправлень. Однак, на теперішній час підприємство ПМК-132 треста «Херсонводострой» ліквідоване, тому самостійно внести зміни до трудової книжки не має можливості. Згідно відомостей про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб від 08.05.2024 року дані за записами №6-№7 за період роботи з 11.03.1986 року по 31.12.1990 року наявні у Реєстрі застрахованих осіб. Також, записи №17-№18 у трудовій книжці є чіткі, без виправлень та не містять неточностей, завірені печаткою установи. Проте, даний період не зараховано йому до страхового стажу, оскільки у графі 4 розділу «На підставі чого внесено запис (документ, його номер та дата) в підставі початку виплати та в підставі закінчення виплати допомоги зазначено однаковий наказ «Наказ №51». Оскільки, на теперішній час Голопристанський районний центр зайнятості знаходиться на тимчасово окупованій території можливість зазначити вірний номер наказу та самостійно внести зміни до трудової книжки не має можливості. Вищевказане створює перешкоди при оформленні пенсії за віком, тому заявник вимушений звернутися до суду про встановлення факту належності записів у трудові книжці в судовому порядку для оформлення пенсії за віком.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи начальник Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області Кальницький Р.В., у судове засідання не з`явився, однак надав до суду пояснення, у яких повідомляє про те, що ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за віком, з вищевикладених причини, що до страхового стажу не зараховано вищевказані періоди. Просить суд розглядати справу за наявними у справі матеріалами.

Вислухавши заявника, дослідивши докази в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Під час розгляду справи по суті судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Гола Пристань Херсонської області, про що свідчить копія паспорта громадянина України (а.с. 4-5).

Згідно копії довідки від 05.04.2024 року №4807- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якій зазначено, що зареєстроване його місце проживання: АДРЕСА_1 , та фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 (а.с. 6).

Також судом встановлено, що заявник 08.05.2024 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 15.05.2024 року №11 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно із заявою від 08.05.2024 року у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законом порядку та зазначено, що обчислення страхового стажу проведено без урахування даних вказаних у трудовій книжці, оскільки під час розгляду документів Головним управління Пенсійного фонду України в Херсонській області доданих до заяви, до страхового стажу було не зараховано до трудової книжки НОМЕР_1 від 01.09.1982 року, оскільки записи вищезазначеної трудової книжки внесені з порушеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, закладах і організаціях від 20.07.1974 року №162 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 року №58: за записом №6-№7 період роботи з 11.03.1986 року по 31.12.1990 року, оскільки запис про звільнення з посади завірено печаткою відтиск якої не придатний для сприйняття змісту (не можливо ідентифікувати); за записом №17-№18 період отримання допомоги по безробіттю з 21.01.2000 року по 18.07.2000 року, оскільки у графі 4 розділу «На підставі чого внесено запис (документ, його дата та номер) в підставі початку виплати допомоги та в підставі закінчення виплати допомоги зазначено однаковий наказ Наказ №51 (а.с. 10-11).

Згідно з копії запису №6 у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 01.09.1982 року, яка заповнена російською мовою, зазначено, що 11.03.1986 року, ОСОБА_1 «Прийнятий музичним керівником ПМК-132 тресту «Херсонводострой» з перекладу з РДК другого розряду на підставі наказу №16к від 10.03.1986 року» (а.с. 7).

З копії запису №7 у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 01.09.1982 року, яка заповнена російською мовою, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 «У зв`язку з передачею д/саду звільнено з переведення до районного відділу народної освіти ст.36 п.5 КЗпП УРСР на підставі наказу №68к 28.12.1990 року» (а.с. 7).

Отже, записи №6-№7 у трудовій книжці зроблені чітко, без виправлень та не містять неточностей.

Заявник зазначає, що на теперішній час підприємство ПМК-132 треста «Херсонводострой» ліквідоване, тому ОСОБА_1 самостійно внести зміни до трудової книжки не має можливості.

З відомостей про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб ОСОБА_1 від 08.05.2024 року вбачається, що дані за записами №6-№7 за період роботи з 11.03.1986 року по 31.12.1990 року наявні у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України, що є підтвердженням трудових відносин (а.с. 12-13).

Відповідно до копії запису №17 у трудовій книжці серії НОМЕР_1 зазначена інформація про те, що 21.01.2000 року, ОСОБА_1 «Розпочата виплата допомоги по безробіттю відповідно ст.29 п.1 «б» Закону України «Про зайнятість населення» на підставі наказу №51 від 24.12.1999 року» (а.с. 8).

Так як, згідно запису №18 трудової книжки серії НОМЕР_1 , 18.07.2000 року ОСОБА_1 «Закінчено виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.13 ст. 30 Закону України «Про зайнятість населення» на підставі наказу №51 від 24.12.1999 року» (а.с. 8).

Однак, у графі 4 розділу запису №17-№18 у трудовій книжці серії НОМЕР_1 «На підставі чого внесено запис (документ, його номер та дата) в підставі початку виплати та в підставі закінчення виплати допомоги зазначено однаковий наказ «Наказ №51».

Отже, записи №17-№18 у трудовій книжці зроблені чітко, без виправлень та не містять неточностей, завірені печаткою установи.

Крім того, на теперішній час Голопристанський районний центр зайнятості знаходиться на тимчасово окупованій території можливість зазначити вірний номер наказу та самостійно ОСОБА_1 внести зміни до трудової книжки не має можливості, а отже у позасудовий спосіб вирішити дане питання заявник не може.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якому розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до ч. 1 п. 6 ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі не збігаються з прізвищем, ім`ям, по-батькові, місцем і часом народження, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25.05.1998 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Згідно ч 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 року трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, який підтверджує його стаж та характер виконуваної роботи.

Таким чином, всі вищевказані записи у трудовій книжці серії у трудовій книжці серії НОМЕР_1 (а.с. 7-8) відповідають вимогам чинної на час внесення запису «Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях» затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 року №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 року №252).

Відповідно до пунктів 2.11 та 2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 (далі - Інструкція) відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до п.2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, від 29.07.1993 року №58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Відповідно до пункту 2.13. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Мін`юсту, Мінсоцзахисту України від 29.07.1993 року №58 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією фескою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дат народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Аналогічний порядок внесення змін до трудових книжок працівників зазначено №227/06/186- 16 від 04.07.2016 року, а саме: «Пунктом 2.13 Інструкції встановлено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів. Іншого Інструкцією не передбачено.»

Відповідно до п.26 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст. 315 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Також, згідно з Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року, у разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, його підтвердження здійснюється районними (міськими) відділеннями (управління) соціального захисту населення, а в судовому порядку встановлюється лише факт належності особі документа про трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище в ньому не збігаються з тими, що зазначені в її паспорті або в свідоцтві про народження.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, в порядку встановленому ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Згідно зі ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів які, необхідні заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту.

У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» вся територія Скадовського району Херсонської області входить до переліку окупованих Російською Федерацією територій. У зв`язку з цим вирішити питання внесення необхідних записів у трудову книжку у позасудовому порядку заявник не може.

Враховуючи, що встановлення факту, що має юридичне значення, який просить встановити заявник є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, а чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про встановлення факту, що записи №6-№7 та №17-№18 у трудовій книжці серії НОМЕР_1 знайшли своє підтвердження про період роботи ОСОБА_1 з 11.03.1986 року по 31.12.1990 року, а також про період отримання допомоги по безробіттю ОСОБА_1 з 21.01.2000 року по 18.07.2000 року.

Судом приймається до уваги, що норми ст.ст. 15, 16 ЦК України не містять посилань на обмеження захисту в суді цивільного права чи інтересу у спосіб, що встановлений законом. В даному випадку у спосіб, встановлений п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, шляхом встановлення факту, що має юридичне значення.

На підставі викладеного, встановивши обставини, якими обґрунтовується заява ОСОБА_1 , оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення заявлених вимог.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт, що записи №6-7 в трудовій книжці серії НОМЕР_1 здійснено ПМК-132 треста «Херсонводстрой», що підтверджує період роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 11.03.1986 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити факт, що записи №17-18 в трудовій книжці серії НОМЕР_1 здійснено Голопристанським районним центром зайнятості та підтверджують період отримання допомоги по безробіттю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 21.01.2000 року по 18.07.2000 року.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

У зв`язку з оголошенням в судовому засіданні вступної і резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 05.07.2024 року.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О.І. Савін