Справа № 456/913/24
Провадження № 2/456/592/2024
РІШЕННЯ

іменем України

24 липня 2024 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

при секретарі Кулешник С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Стрийської міської ради Львівської області про позбавлення батьківських прав,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить позбавити відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що з 2011 року позивач проживав у незареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 в с.Жостово, Московської області, російської федерації. За час спільного проживання у сторін народився син ОСОБА_3 , 2013 року народження.Коли їхньому сину виповнилось три роки, в 2016 році позивач припинив фактичні шлюбні відносини з відповідачем ОСОБА_2 , оскільки подружнє життя у сторін не склалось, в результаті чого позивач приїхав з сином проживати в Україну, а саме в м.Стрий по місцю своєї реєстрації. Відповідач ОСОБА_2 не заперечувала проти того, щоб син проживав із позивачем в Україні. У 2019 році відповідач приїхала до нього із сином в Україну і вони разом проживали за адресою АДРЕСА_1 . Позивач мав надію, що відповідач змінила свою поведінку і їхні стосунки будуть добрими, а вона буде дбати про дитину. Однак сподівання позивача були марними, відповідач покинула позивача з сином, нічого не повідомивши. Відповідач ОСОБА_2 ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться життям, здоров`ям дитини, не піклується про фізичний та духовний розвиток, навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Після початку військових дій на території України відповідач взагалі зникла з життя дитини. Малолітній син залишився повністю лише під опікою позивача, знаходиться на одноособовому його утриманні. Позивач самостійно дбає та виховує сина, забезпечує його матеріально, дбає про його здоров`я, фізичний та духовний розвиток, намагається розвивати світогляд сина. Оскільки відповідач самоусунулась від виконання своїх материнських обов`язків, свідомо ухиляються від їх виконання, а тому позивач звернувся до служби у справах дітей виконкому Стрийської міської ради з проханням про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав та рішенням виконкому Стрийської міської ради №74 від 28.02.2024 року затверджено висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , а тому позивач звернувся до суду з даним позовом, який просить задоволити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча своєчасно і належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила.

Представник третьої особи виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області Скрицька Н.Б. в судовому засіданні пояснила, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи те, що відповідач не з`явилася в судове засідання без поважних причин, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, а тому суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення, проти такого вирішення справи позивач не заперечив.

Суд проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вважає, що позов слід задоволити.

Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 виданого повторно 03.08.2017 відділом №3 Митищинського управління ЗАГС Головного управління ЗАГС Московської області.

Відповідно до довідки №4638-000014988/405 про реєстрацію особи громадянином України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Митищі, Московської області, російської федерації, згідно з рішенням ГУ ДМС України у Львівській області №405 від 27.12.2022 року набув громадянства України на підставі частини 1 ст.7 ЗУ «Про громадянство України».

З витягу №599 про зареєстрованих у житловому будинку приміщенні осіб вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно Акту обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_1 встановлено, що квартира складається з двох кімнат, загальною площею 54,1 кв.м. Житло впорядковане необхідними меблями, має усі вигоди. Малолітньому ОСОБА_3 створено всі необхідні умови для проживання, всебічного розвитку, навчання та відпочинку. Хлопець забезпечений посезонним одягом і взуттям відповідно до віку. На час обстеження у квартирі знаходились батько дитини ОСОБА_1 , бабуся дитини ОСОБА_6 та малолітній ОСОБА_3 .

Відповідно до психолого-педагогічної характеристики виданої 08.09.2023 року Стрийською ЗШ І-ІІ ступенів №10, ОСОБА_3 навчається у школі з 01.09.2020 року. Вихованням дитини займається батько, який приділяє належну увагу навчанню і вихованню сина, систематично відвідує школу. Мати ОСОБА_2 школу не відвідувала, навчанням сина не цікавилася. ОСОБА_3 зарекомендував себе як акуратний, ввічливий, відповідальний, врівноважений, користується авторитетом серед однокласників, є лідером у дружньому спілкуванні.

З довідки, наданої 09.01.2024 року зі спортивного боксерського клубу «Барс», ОСОБА_3 займається у клубі з 2020 року. На тренування сина ОСОБА_3 завжди приводить батько ОСОБА_1 , вболіває за нього на змаганнях, супроводжує у поїздках на змагання. Зі слів ОСОБА_3 , мати проживає в російській федерації, не займається його вихованням та розвитком. Батько є для ОСОБА_3 прикладом для наслідування.

Згідно довідки філії Товариства польської культури Львівщини в Стрию від 27.12.2023 року, ОСОБА_3 з 2020 року відвідує організації. До організації ОСОБА_3 привів його батько ОСОБА_1 , який відповідально відноситься до занять сина в осередку освіти з польської мови, історії і культури. У батька з сином хороші, дружні стосунки. Мами хлопчика жодного разу не було в організації.

З довідки ЦПМСД м. Стрий №682 від 16.05.2010 вбачається, що ОСОБА_3 знаходиться на обліку у сімейного лікаря під спостереженням та є здоровим. Дитиною опікується батько.

Відповідно до довідок №146 та №147 виданих КНП "ТМО Стрийська міська об`єднана лікарня" від 06.09.2023 ОСОБА_1 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області №74 від 28.02.2024 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 . Із висновку вбачається, що 14.02.2024 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Стрийського міськвиконкому ОСОБА_2 не з`явилася, однак до пакету документів заявником було долучено заяву ОСОБА_2 про розгляд справи про позбавлення батьківських прав за її відсутності та про надання згоди на позбавлення батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки вихованням та утриманням дитини вона не займається, а тому виконавчий комітет Стрийської міської ради Львівської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. ст. 8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не цікавиться його життям та здоров`ям, не виявляє бажання приймати участь у його вихованні, не провідує, морально та матеріально не підтримує.

Згідно зі ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Враховуючи те, що відповідач фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, неналежно виконує батьківські обов`язки, враховуючи позицію виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд вважає за необхідне з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 30.07.2024 року.

Головуючий суддя С. С. Сас