Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2847/23

23 липня 2024 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

з участю: позивача - ОСОБА_1 ,

його представника, адвоката - Жируна Р.М.,

представника відповідача

ОСОБА_2 , адвоката - Федіва І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Галян Галина Михайлівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

23.11.2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Галян Г.М., про визнання недійсним договору купівлі-продажу та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

02.01.2024 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про зміну предмету позову.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позовній заяві від 23.11.2023 року та заяві про зміну позовних вимог від 02.01.2024 року.

Крім того представник позивача уточнив, що в позовній заяві допущена механічна описка номера правочину. А саме, 25.05.2021 року був укладений та посвідчений приватним нотаріусом Коломийського РНО Івано-Франківської області Галян Г.М. договір купівлі-продажу №487, а не №457, як зазначено в позові.

Просили суд постановити рішення, яким визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :02:005:0114, площею 0,15 га., з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що в АДРЕСА_1 (на даний час - Коломийської міської громади Коломийського району) Івано-Франківської області, який укладений 25.05.2021 року на користь ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Коломийського РНО Івано-Франківської області Галян Г.М. за №487.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою площею 0,15 га, яка розташована в с.Саджавка, Надвірнянського району(на даний час - Коломийської міської громади Коломийського району) Івано-Франківської області по вул.Шевченка, шляхом її звільнення та приведенням у попередній стан за цільовим призначенням.

Витребувати з чужого незаконного володіння у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку площею: 0,15 га., кадастровий номер: :02:005:0114, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (на даний час - Коломийської міської громади Коломийського району) Івано-Франківської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 13073 грн. 60 коп.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та 24.04.2024 року подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що предметом розгляду даної цивільної справи є договір купівлі-продажу земельної ділянки, який укладено 25.05.2021 року, за умовами якого ОСОБА_4 (продавець) з однієї сторони, та він - ОСОБА_2 (покупець) з другої сторони, діючи добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, попередньо ознайомлені нотаріусом з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладений договір, зокрема з вимогами щодо недійсності правочину уклали цей договір про таке: продавець ОСОБА_4 , розуміючи значення своїх дій, без будь-якого примушування, як фізичного так і морального, передає у власність (продає), а покупець - ОСОБА_2 , приймає у власність (купує) земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:005:0114, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства.

Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Коломийського МНО Галян Г.М. та зареєстровано в реєстрі за № 487.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №258153382 від 25.05.2021 року його право власності зареєстроване в даному Державному реєстрі.

Вказує, що позивач в позовній заяві вважає вказаний договір фіктивним, бо ОСОБА_3 , будучи обізнаний про наявність остаточного судового рішення, яке стосувалось визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, на підставі якого останній набув права власності на зазначену земельну ділянку, вдався до укладення з ним фіктивного договору купівлі-продажу (фіктивного правочину) зазначеної земельної ділянки, який спрямований не на настання реальних наслідків, а на недопущення виконання законного судового рішення.

Однак з таким твердженням він, як відповідач, не погоджується оскільки позивач не був і не є власником спірної земельної ділянки, і рішення які він додав до позовної заяви також не містять жодного слова про те, що він є власником чи набув власність на підставі рішення суду на земельну ділянку, а тому жодним чином його права не порушуються, а він є неналежним позивачем так як немає жодного відношення до цієї земельної ділянки.

Зазначає, що з оголошення у місцевій газеті «ЗР Інформ» (№21 (1323) від 21.05.2021 року) позиція №100, йому ( ОСОБА_2 ) стало відомо про продаж земельної ділянки під забудову, площею 0,15 га., в с.Саджавка, тел. НОМЕР_1 . Оглянувши земельну ділянку, сторони (покупець та продавець) дійшли згоди укласти договір купівлі-продаж вказаної земельної ділянки. Придбаною земельною ділянкою він користуюся і надалі, доглядає за нею.

Звертає увагу суду на той факт, що він до моменту укладення договору купівлі-продажу не був знайомий з продавцем, і не знав про наявність судового рішення, більше того, про даний факт не було відомо і нотаріусу, який посвідчив договір, так як відповідного запису про визнання недійсним або скасування договору дарування та договору купівлі - продажу від 27.02.2019 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності небуло, а тому в даному випадку він є добросовісним набувачем права власності на спірну земельну ділянку.

Крім того, він не згідний також із витратами позивача, які той поніс на правову допомогу. Витрати є завищеними, так як категорія справи не є складною. В свою чергу він також несе витрати із залучення для розгляду цієї справи адвоката і орієнтовний розрахунок судових витрат, які він планує понести 8000 грн.

Просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до нього - ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Галян Г.М. про визнання договору купівлі-продажу недійсним, зобов`язання вчинити дії та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Федів І.І. в судовому засіданні підтримав позицію відповідача з підстав, наведених в відзиві.

Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не прибув. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином. Про причини свого неприбуття на розгляд справи суд не повідомив.

Третя особа приватний нотаріус Коломийського РНО - Галян Г.М. в судове засідання також не прибула. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь та належним чином. Разом з тим, на адресу суду направила заяву в якій вказала, що при посвідченні договору купівлі-продажу земельної ділянки 25.05.2021 року по реєстру за №487, нею було дотримано всіх норм чинного законодавства та виконано волевиявлення обох сторін, сторони діяли добровільно, розуміючи значення своїх дій, з текстом договору були ознайомлені, особисто підписали договір.

Згідно п.3.1. вищевказаного договору продавець повідомляв про те, що продана за цим договором земельна ділянка вільна від будь-яких майнових прав і претензій третіх осіб, судового спору щодо неї немає.

Вона, як нотаріус, не знаходиться в правових стосунках з позивачем та відповідачем, спір між якими вирішується, не є особою, прав і обов`язків яких стосується спір сторін, оскільки відсутня її особиста юридична заінтересованість у результатах вирішення справи судом і реалізації ухваленого в ній рішення.

Просить справу розглянути без її участі.

Суд, заслухавши сторони по справі, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до наступного висновку:

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, серед іншого, вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Як вбачається з позовної заяви та пояснень позивача ОСОБА_1 рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17.10.2018 року справі №348/2382/17 було частково задоволено його ( ОСОБА_1 ) позов, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Саджавська с/рада Надвірнянського району Івано-Франківської області, до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання нікчемним договору дарування, вилучення земельної ділянки з незаконного чужого користування, зобов`язання привести земельну ділянку в попередній стан та стягнення моральної шкоди.

Визнано недійсним та скасовано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ІФ № 023116 від 26.06.2001 року, площею 0,15 га за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним з моменту укладення договір дарування земельної ділянки кадастровий номер :02:005:0114 площею 0,15 га., з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що в АДРЕСА_1 , який укладений 05.10.2017 року та посвідчений державним нотаріусом Надвірнянської ДНК Івано-Франківської області.

Зобов`язано ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 , земельною ділянкою площею 0,13 га., яка розташована в АДРЕСА_1 , шляхом її звільнення та приведенням у попередній стан за цільовим призначенням.

Стягнено з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 3000 грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди, а також по 6870 грн.00 коп. судових витрат по справі з кожного.

В решта позовних вимог відмовлено.

Вказане судове рішення було залишено без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 04.02.2019 року та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.02.2021року, яка набрала законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Разом з тим, як з`ясовано судом, незважаючи на прийняття Верховним Судом остаточного судового рішення у даній цивільній справі №348/2382/17, спірна земельна ділянка з кадастровим номером :02:005:0114 площею 0,15 га., з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 була відчужена.

А саме, як вбачається з договору купівлі-продажу від 27.02.2019 року який укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 та посвідчений приватним нотаріусом Надвірнянського РНО Івасиком Ю.Ю. за №147, покупець ОСОБА_6 купив у ОСОБА_3 земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:0114, площею 0,15 га, що розташована в АДРЕСА_1 та сплатив обговорену грошову суму - 29700 грн. Копія вказаного договору долучена до матеріалів справи (а.с.142-144).

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи обізнаним про наявність рішення Івано-Франківського апеляційного суду від 04.02.2019 року яке стосувалось, в тому числі, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки з кадастровим номером :02:005:0114, площею 0,15 га, на підставі якого ОСОБА_3 набув право власності на зазначену земельну ділянку, вдався до укладення з ОСОБА_6 фіктивного договору купівлі-продажу (фіктивного правочину) зазначеної земельної ділянки, який спрямований не на настання реальних наслідків, а на недопущення виконання законного судового рішення.

В подальшому, як перевірено судом, ставши власником даної земельної ділянки, ОСОБА_6 поміняв своє прізвище і уже як ОСОБА_4 , 25.05.2021 року уклав договір купівлі-продажу земельної ділянки з ОСОБА_2 . - відповідачем по справі, який посвідчений приватним нотаріусом Коломийського МНО Галян Г.М. та зареєстрований в реєстрі за № 487.

Як вбачається з п.п.2.1 п.2 договору купівлі-продажу земельної ділянки, покупець ОСОБА_2 придбав її за 17000 грн.

Відповідач в свою чергу вважає, що він юридично і фактично є добросовісним набувачем права власності на спірну земельну ділянку і єдиним добросовісним власником земельної ділянки. А позивач ОСОБА_1 не був і не є власником спірної земельної ділянки.

В зв`язку з наведеним суд констатує:

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, згідно ст.16 ЦК України можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним, а також інші способи, що встановлені договором або законом, в тому числі і витребування майна з чужого незаконного володіння на підставі ст.ст.387, 388 ЦК України.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього кодексу.

Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Згідно ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в абз.5 п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", відповідно до ст.ст.215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину.

Такий висновок суду повністю узгоджується з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 09.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Таким чином позивач ОСОБА_1 , як законний користувач земельної ділянки площею 0,15 га., за адресою: вул.Шевченка, с.Саджавка, Надвірнянського району (на даний час - Коломийської міської громади Коломийського району), Івано-Франківської області вправі звертатися до суду з вимогою про визнання правочину, а саме договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним.

А враховуючи обставини укладення договорів купівлі-продажу земельної ділянки №147 та №487, можна зробити висновок, що ОСОБА_5 знаючи про існування прийнятого Івано-Франківським апеляційнним судом рішення та постановленого Верховним Судом остаточного судового рішення у даній цивільній справі №348/2382/17 земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:0114 площею 0,15 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 - відчужив.

Відповідно до ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Таким чином наявні підстави для визнання недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу земельної ділянки №487 з кадастровим номером :02:005:0114, площею 0,15 га., з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (на даний час - Коломийської міської громади Коломийського району) Івано-Франківської області, реєстраційний номер 240, який укладений 25.05.2021 року на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та посвідчений приватним нотаріусом Коломийського РНО Івано-Франківської області Галян Г.М.

Щодо вимоги позивача зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 , земельною ділянкою площею 0,15 га., яка розташована в с.Саджавка, Надвірнянського району (на даний час - Коломийської міської громади Коломийського району) Івано-Франківської області по вул.Шевченка, шляхом її звільнення та приведення у попередній стан за цільовим призначенням суд зауважує таке:

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ч.1 ст.91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов`язані: а) забезпечувати використання їх за цільовим призначенням; б) додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; в) своєчасно сплачувати земельний податок; г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; ґ) підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; д) своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; е) дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; є) зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем; ж) за свій рахунок привести земельну ділянку у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком здійснення такої зміни не власником земельної ділянки, коли приведення у попередній стан здійснюється за рахунок особи, яка незаконно змінила рельєф.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Частиною 2 ст.13 ЦК України передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно ч.3 ст.103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Із змісту ст.158 ЗК України, земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, вирішує земельні спори щодо меж земельних ділянок за межами населених пунктів, розташування обмежень у використанні земель та земельних сервітутів. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення ць-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки зійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).

Оскільки, фіктивний правочин - договір купівлі-продажу земельної ділянки укладений з ОСОБА_2 . - відповідачем по справі, який посвідчений приватним нотаріусом Коломийського МНО Галян Г.М. та зареєстрований в реєстрі за № 487 не дає можливості позивачу ОСОБА_1 , як законному користувачу користуватися земельною ділянкою, відповідача ОСОБА_2 також слід зобов`язати усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 , земельною ділянкою площею 0,15 га., яка розташована в с.Саджавка, Надвірнянського району (на даний час - Коломийської міської громади Коломийського району) Івано-Франківської області по вул.Шевченка, шляхом її звільнення та приведення у попередній стан за цільовим призначенням.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд звертає увагу, що згідно ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зі змісту ст.81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача ОСОБА_1 щодо недійсності договору купівлі-продажу, необхідності усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та витребування її з чужого незаконного володіння у ОСОБА_2 , що на переконання суду стороною відповідача не спростовано.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення в цілому.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 , з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача слід стягнути 1073 грн. 60 коп. сплаченого судового збору та 12000 грн. 00 коп. витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, а всього судових витрат 13073 грн. 60 коп.

На підставі наведеного, ст.ст.13, 15, 16, 202, 203, ч.1 ст.215, 234, 236, 391 ЦК України, ч.1 ст.91, ст.ст.103,152,158 ЗК України, та керуючись ст.ст.4, 12, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Галян Галина Михайлівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задоволити.

Визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу №487 земельної ділянки з кадастровим номером :02:005:0114, площею 0,15 га., з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (на даний час - Коломийської міської громади Коломийського району) Івано-Франківської області, реєстраційний номер 240, який укладений 25.05.2021 року на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та посвідчений приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Галян Галиною Михайлівною.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , земельною ділянкою площею 0,15 га., яка розташована в с.Саджавка, Надвірнянського району (на даний час - Коломийської міської громади Коломийського району) Івано-Франківської області по вул.Шевченка, шляхом її звільнення та приведення у попередній стан за цільовим призначенням.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого: АДРЕСА_3 , - 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн. 60 коп. сплаченого судового збору та 12000 (дванадцять тисяч) грн. 00 коп. витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, а всього судових витрат 13073 (тринадцять тисяч сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення

складено 02.08.2024 року.

Суддя Грещук Р.П.