Справа № 342/549/24
Провадження № 2/342/348/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Гайдич Р.М.,

секретаря судового засідання Лукасевич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду м. Городенка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТзОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3673147 від 16.05.2021 у розмірі 65 572,50 грн. та судові витрати у розмірі 2422,40 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.05.2021 відповідач за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомлення рівня відповідальності, в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТзОВ «Мілоан» подала заявку на отримання кредиту № 3673147. ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (смс) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору № 3673147 від 16.05.2021, який як і заява, знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/. Таким чином, відповідач уклала Договір про споживчий кредит № 3673147 від 16.05.2021 з ТзОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 15100 грн. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин.

13.09.2021 згідно умов Договору відступлення прав вимоги №07Т, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за Кредитним Договором №3673147 від 16.05.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс», набуло права вимоги до відповідача.

Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «Діджи Фінанс»,) є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 67 5725,5 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту -15100 грн.; заборгованість за відсотками - 50 962,5 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 1510 грн.; заборгованість за пенею становить 0 грн.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просить суд позов задовольнити частково та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит № 3673147 від 16.05.2021 в сумі 22 272,50 грн, з яких 15100 грн- кредит, 5662,60 - проценти за період 16.05.2021 - 15.06.2021, та комісія - 1510,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовити. При розподілі здійснених позивачем судових витрат судовий збір стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 798,42 грн (32,96% від 2422,40 грн), а витрати на правову допомогу зменшити з 6000 грн до 1000 грн - спів мірної із складністю даної справи суми. В даному відзиві зазначено, що предметом позову є стягнення 67572,50 грн. з яких: 15 100 грн. - кредит; 50962,50 грн. - проценти; 1510,00 грн. комісія. Заявлені вимоги відповідач визнає частково на суму 22272,50 грн. з яких: 15100 грн. - кредит; 5662,50 проценти за період 16.05.2021 - 15.06.2021 р. по ставці 1,25% денних; 1510,00 грн. комісія. Пунктом 1.5.2. кредитного договору визначено розмір процентної ставки за ст.1048 ЦК України становить 1,25% денних. Пунктом 1.3. визначено строк кредитування - 30 днів, тобто 16.05.2021-15.06.2021р.р. За таких обставин сума процентів за 30 днів (16.05.2021-15.06.2021р.р.) становить 5662,50 грн. (15100 х 1,25% х 30), а не 50962,50 грн., як помилково розраховано та

необґрунтовано заявлено до стягнення позивачем. Аналіз копії відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором свідчить про те, що заборгованість за відсотками нараховувалася поза межами строку дії договору. Разом з тим, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою ч.2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому просить позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звертає увагу суду, що позивач після укладення Договору факторингу № 7Т, ніяких нарахувань щодо кредитної заборгованості відповідача не здійснював. Щодо витрат на правничу допомогу зазначають, що позивач надав разом із позовом усі необхідні докази отримання професійної правничої допомоги по справі, що підтверджують співмірність витрат на професійну правничу допомогу із складністю справи, часом, обсягом та ціною позову.

Представник позивача в позовній заяві просить провести розгляд даної цивільної справи без участі представника позивача. У разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого відповідача просить провести заочний розгляд справи без участі представника позивача та ухвалити заочне рішення. Також, в поданій відповіді на відзив представник позивача просить судові засідання проводити без участі представника позивача.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не прибули, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку.

Представник відповідача ОСОБА_2 подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони, а саме просить у разі неявки відповідача та/або її представника провести розгляд даної справи за їхньої відсутності, із врахуванням правової позиції, яка викладена у їхньому відзиві на позовну заяву.

Третя особа про місце і час розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку.

Передбачених ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення позивача, викладену позицію представника відповідача у поданому відзиві та заперечення представника позивача на відзив, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого правонаступник кредитора позивається про його відновлення шляхом стягнення з позичальника заборгованості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Судом встановлено, що згідно із анкетою-заявою на кредит № 3673147 від 16.05.2021 року відповідач ОСОБА_1 на сайті : miloan.ua заповнила заяву на отримання кредиту зазначивши, сума кредиту - 15100, 00 грн, строк кредиту - 30 днів з 16.05.2021, дата повернення кредиту - 15.06.2024, сума до повернення - 22 272, 50 грн, складові частини сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту 1510,00 грн, нараховується одноразово за ставкою 10,00 % від суми кредиту за договором, проценти за користування кредитом 5662,50 грн. нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Також, ОСОБА_1 надала свої анкетні дані, зокрема дата народження, ідентифікаційний номер, серію та номер паспорат громадянина України, адресу реєстрації та адресу проживання, номер телефону , електронну пошту, місце роботи, щомісячні доходи. (а.с. 16) .

На підставі заповнено анкети - заяви рішенням від 16.05.2021 позичальнику ОСОБА_1 погоджені умови кредитування по заяві 3673147: погоджена сума: 15100,00 грн., погоджений строк: 30 днів, комісія за надання: 10,00% одноразово, ставка процентів: 1,25% за кожен день користування. (а.с.17)

16.05.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Мілоан» та ОСОБА_1 за допомогою цифрового підпису було укладено електронний договір про споживчий кредит № 3673147. (а.с.22-29)

Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 договору про споживчий кредит № 3673147 розмір кредиту становить 15100 гривень. Кредит надається строком на 30 днів, з 16.05.2021 року по 15.06.2021.

Відповідно до п.1.5 Договору загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 7172,50 грн. в грошовому виразі та 10,505.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 22 272,50 гривень. Комісія за надання кредиту - 1510, 00 грн. (п.п.1.5.1 Договору)

Проценти за користування кредитом: 5662,50 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.п.1.5.2 Договору)

У відповідності до п.1.6. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Пунктом 1.7. Договору передбачено тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2, 2.3 цього Договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Згідно з п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника із сплати таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.

Відповідно до п. 6.1. договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний, зокрема, через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Згідно з п. 6.2. Договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником Товариству.

Відповідно до п. 6.3. Договору, приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариства, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 6.4. Договору укладення Товариством договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.

Відповідно до п. 6.5. Договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Згідно графіку платежів за договором про споживчий кредит 3673147 від 16.05.2021 загальна вартість кредиту становила 22 272,50 грн. з яких 15100 грн. - сума кредиту, 5662,50 грн. - проценти за користування кредитом. Дата видачі кредиту 16.05.2021, дата платежу 15.06.2021. (а.с.30)

Відповідно до платіжного доручення 46389661 від 15.06.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Мілоан» перерахувало на рахунок відповідача ОСОБА_1 15100, 00 грн. (а.с.58)

13.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Діджи Фінанс» укладений договір відступлення прав вимог № 07Т, згідно умов якого позивач є новим кредитором боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 3673147 від 16.05.2021. (а.с.77-82)

Так, згідно витягу з Додатку до Договору факторингу № 07Т від 13.09.2021 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 3673147 від 16.05.2021 на момент відступлення за вищевказаним договором факторингу становить 67 572,50 грн., яка включає в себе: 15100,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 50962,50 грн. заборгованість за відсотками, 1510,00 грн. заборгованість за комісією (а. с. 21).

Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідачки по вказаному кредитному договору за період з 13.09.2021 по 20.02.2024 складає 67572,50 грн., яка включає в себе: 15100,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 50962,50 грн. заборгованість за відсотками, 1510,00 грн. заборгованість за комісією. (а. с. 18-19).

Між відповідачем та ТОВ "Мілоан" було укладено кредитний договір.

ТОВ "Мілоан" свої зобов`язання за кредитним договором виконав, а відповідач взяті на себе зобов`язання виконав не в повному обсязі, допустивши прострочення сплати визначених кредитним договором строкових платежів.

Таким чином, право позивача на отримання визначених кредитним договором платежів повернення тіла кредиту (п. 1.2 договору), сплату процентів (п. 1.5.2. договору) та комісії (п. 1.5.1.) було порушено відповідачем.

27.09.2023 року представник позивача звертався до ОСОБА_1 із досудовою вимогою, відповідно до якої просив сплатити заборгованість у розмірі 67 572,50 грн. в термін до 15.11.2023 року (а.с.60-61).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 6 цього Кодексу передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, провадження № 61-7203св20, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, провадження № 61-8449св19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5 - 7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає порядок укладення електронного договору.

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З кредитного договору №3673147 від 16.05.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору №3673147 від 16.05.2021 та отримання ОСОБА_1 коштів у сумі 15 100,00 грн.

Що не заперечується представником відповідача у поданому відзиві на позовну заяву.

Як встановлено судом позикодавець, перерахувавши відповідачу грошові кошти, виконав умови кредитного договору №3673147 від 16.05.2021, натомість ОСОБА_1 свої зобов`язання з повернення коштів за договором не виконала в повному обсязі та має заборгованість перед позивачем за тілом кредиту в розмірі 15 100,00 грн., яка визнається представником відповідача у відзиві на позовну заяву, яка підлягає стягненню.

Із пункту 1.5.1. кредитного договору комісія за надання кредиту становить 1510,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово.

Комісія за своєю природою - це грошова сума, одноразовий платіж, що списується клієнтом як плата за обслуговування рахунку або за надання спеціальних послуг, а тому суд приходить до висновку, що розмір комісії встановлений пунктом 1.5.1. кредитного договору, відповідно вимога про її стягнення є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення позики, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримала в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками в розмірі 50 962,50 грн.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому законодавство визначає різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Частиною четвертої статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), постановах Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 754/16771/17 (провадження № 61-12636св21), від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц (провадження № 61-18053св21) зазначено: «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».

За умовами кредитного договору № 3673147 від 16.05.2021 сторони погодили строк кредитування 30 днів з 16.05.2021 по 15.06.2021.

Отже, виходячи з того, що строк кредитування за кредитним договором № 3673147 від 16.05.2021 закінчився 15.06.2021, тому з цього часу кредитор не мав підстав здійснювати нарахування відсотків, передбачених умовами договору, тому вимоги позивача про стягнення таких відсотків, нарахованих після 15.06.2021, є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Після цих дат права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги в частині стягнення процентів визнав частково, а саме в розмірі 5662,50 грн. відповідно до кредитного договору, в іншій частині нарахування відсотків просить відмовити у зв`язку з тим, що проценти в сумі 45300,00 грн. нараховані позивачем після закінчення строку кредитування.

Як вбачається з матеріалів справи договір укладено на 30 днів з 16.05.2021 по 15.06.2021 року з відсотковою ставкою в розмірі 1,25% за кожен день користування кредитом. Тобто, за вказаний період розмір відсотків становить 5662,50 грн (15100,00 грн х 1,25% х 30 днів).

Враховуючи, що відповідачем проценти по кредиту не сплачено, що не заперечується і представником відповідача, беручи до уваги позицію представника відповідача щодо суми нарахованих відсотків по вищевказаному кредитному договору, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 5662,50 грн. відсотків за користування кредитом.

Таким чином суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором № 3673147 від 16.05.2021 в розмірі 22 272,50 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 15100,00 грн, відсотки за користування кредитом 5662,50 грн за період з 16.05.2021 по 15.06.2021, заборгованість за комісією 1510,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини. На які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч.1. ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 798,44 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу, то суд враховує, що ч.1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26.02.2015у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30.03.2004у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23.01.2014у справі «East|WestAlianceLimited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 в справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одним з основних елементів верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість та кількість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд повинен оцінити витрати сторони у справі на оплату правничої допомоги у сукупності з критеріями, на які звертає увагу Європейський суд з прав людини, ураховуючи реальні обставини їх понесення та необхідності таких трат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 та ч.8 ст.141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 в справі №925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2020 в справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 у справі № 554/2586/ 16-ц.

На підтвердження отримання професійної правничої допомоги Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» позивачем надано договір про надання правової допомоги № 42649746 від 11 грудня 2023 року (а.с.53-57), додаткову угоду № 02 до вище вказаного договору про надання правової допомоги від 09.02.2024 (а.с.91), акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги від 20.02.2024 (а.с.15).

Відповідно до п. 1.1 договору про надання правової допомоги № 42649746 від 11 грудня 2023 року, укладеного між ТОВ «Діджи Фінанс» та Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі і на умовах, передбаченим цим договором, а клієнт зобов`язаний прийняти та оплатити надану правову допомогу у порядку та строки обумовлені сторонами.

Відповідно до п. 1.2 додаткової угоди № 10 від 09.02.2024 адвокатське бюро «Анастасії Міньковської» зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів Клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 .

Пунктом 2 вказаної додаткової угоди доповнено вищевказаний договір про надання правової допомоги в розділі «4.Порядок здійснення розрахунків» пунктом 4.9, відповідно до якого за здійснення представництва та захист інтересів Клієнта в суді у справі про стягнення кредитної заборгованості та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги, пов`язаних з розглядом даної справи, відповідно до умов цього договору, Клієнт виплачує адвокатському бюро гонорар у порядку та строки за погодженням сторін. Виплата гонорару здійснюється на умовах попередньої оплати (авансування)та/або, що підтверджується підписаним сторонами відповідним Актом про надання професійної правничої допомоги, складеним та підписаним сторонами на підставі Детального опису робіт (наданих послуг),виконаних адвокатським бюро.

Відповідно до п. 1 акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги від 20.02.2024, підписаного позивачем та керуючим вищевказаного бюро та відповідно до детального опису робіт виконаних Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» адвокатське бюро надало клієнту, а останній прийняв правничу (правову) допомогу загальною вартістю 6000 грн., з яких 2250 грн. за правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс», 3000 грн. за складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, 750 грн.. за формування додатків до позовної заяви (письмові докази) (а. с. 15).

Враховуючи складність справи, необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених, або тих які будуть понесені стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, суд вважає наявними підстави для стягнення на користь позивача понесених витрат по сплаті правничої допомоги.

Враховуючи, що позов задоволено частково, беручи до уваги думку представника відповідача щодо витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3000,00 грн. витрат на правничу допомогу .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 207, 512, 513, 514, 516, 517, 524, 526, 527, 533-535, 610, 611, 625, 626, 628, 1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 15, 76-82, 89, 95, 141, 174, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 3673147 від 16.05.2021 у розмірі 22 272,50 грн. (двадцять дві тисячі двісті сімдесят дві гривні 50 коп.)

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» витрати по сплаті судового збору в розмірі 798,44 грн. та 3 000 грн. витрат на правничу допомогу.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Місцезнаходження позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» - вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського,8 м. Київ, .

Місце реєстрації проживання відповідача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Місцезнаходження третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» - вул.Багговутівська,17-21 м. Київ, 04107, .

Суддя: Гайдич Р. М.