Справа № 523/5870/22
Провадження №6/523/432/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2024 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.,

за участю секретаря судового засідання Магденко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Суворовського ВДВС у м.Одесі Дудки А.С. про примусовий привід боржника ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

До Суворовського районного суду м.Одеси 09.07.2024 року надійшло подання головного державного виконавця Суворовського ВДВС у м.Одесі Дудки А.С. про примусовий привід боржника ОСОБА_1 .

Про час та місце розгляду справи учасники розгляду подання повідомленні заздалегідь належним чином проте до судового засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 3 ст. 438 ЦПК України не передбачено обов`язковою участі учасників справи при вирішенні питання про привід боржника, таким чином суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі сторін за наявними матеріалами справи.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали подання, матеріали цивільної справи № 523/5870/22, суд вважає, що подання головного державного виконавця Суворовського ВДВС у м.Одесі Дудки Алли Сергіївни про примусовий привід боржника ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

На виконанні у Суворовському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відділ) перебуває виконавче провадження в АСВП № 72348655 з примусового виконання виконавчого листа № 523/5870/22 від 14.07.2023 року виданого Суворовськи.м районним судом міста Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 грн. щомісячно, починаючи з 07.06.2022 року і до досягнення дитиною повноліття (віку 18 років), тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , який відповідно до виконавчого документа проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

25.07.2023 головним державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дудка А.С винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 72348655 та направлена сторонам у встановленому законом порядку.

В той же день головним державним виконавцем Відділу було винесена постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та направлено запити до:

-державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями - відсутні;

-банків для отримання інформації, що становить банківську таємницю - кошти на рахунках наявні;

-Пенсійного фонду України про фізичних осіб боржників, які отримують пенсії, розмір їх пенсій та найменування органу Пенсійного фонду України, на обліку в якому перебуває боржник, та інформацію про фізичних осіб-боржників. які працюють за S трудовими та цивільно правовими договорами, про їх останнє місце роботи - інформацію не знайдено;

- МВС щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів - відсутні.

Разом з відкриттям головним державним виконавцем Відділу було направлено Виклик для складання адміністративного протоколу згідно ст. 188-13 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення»

Станом на 08.07.2024 рік. боржник до Суворовського відділу державної виконавчої служби у міст Одесі - не з`являвся. Декларацію - не подавав.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 5 ст. 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України передбачено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення кореспондується з ч. 1 ст. 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини наголосив, що п. 1 ст. 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (п.43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Порядок виконання рішень судів та рішень інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Так, положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В силу приписів ч. 1 ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Відповідно до п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець підчас здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Тобто, підставою для звернення виконавця до суду з поданням про привід боржника є неявка його за викликом виконавця без поважних причин. У такому разі виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до боржника приводу.

Як зазначено вище, за адресою реєстрації боржника виконавцем надіслано виклик з`явитись до виконавця, щодо сплати боргу за вищевказаним виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату.

Інших доказів, які б підтверджували обізнаність (повідомлення) боржника про необхідність з`явитися до приватного виконавця в визначені дату, час та місце матеріали подання не містять.

На обґрунтування подання, виконавець крім іншого зазначає, що ним у виконавчому провадженні вжито всіх можливих заходів примусового виконання: кошти на рахунках боржника відсутні, рухоме, нерухоме майно відсутнє, доходи відсутні, а також, що приватним виконавцем вжито заходи щодо встановлення місця знаходження боржника (запити ДФС щодо отриманих доходів, місця роботи, запит до Мінсоцполітики щодо знаходження на обліку як внутрішньо переміщена особа).

Підтверджень про звернення виконавця до Мінсоцполітики щодо знаходження на обліку як внутрішньо переміщеної особа боржника, матеріали подання не містять.

У п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України», за яким будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося «згідно із законом», не переслідувало легітимну ціль та було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.

Невиконання рішення суду, хоч і зачіпає законні права стягувача, але з боку виконавця належного доказового обґрунтування про вчасне отримання боржником виклику та необхідності приводу боржника до виконавця не надано, а сам факт наявності заборгованості не дає підстав для задоволення відповідного подання.

Слід зазначити, що відмовляючи у задоволенні подання, суд виходить також з того, що привід боржника є суттєвим втручанням у приватне життя особи у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, і тому має бути легітимним, виправданим та пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.

Виходячи з викладеного, подання про привід боржника суд вважає передчасним, у зв`язку з чим воно не підлягає задоволенню.

Разом з цим, суд звертає увагу, що відмова у задоволенні подання про привід боржника не перешкоджає повторному зверненню виконавця до суду з аналогічним поданням.

На підставі викладеного, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання головного державного виконавця Суворовського ВДВС у м.Одесі Дудки А.С. про примусовий привід боржника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя Аліна С.С.