ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року

м. Київ

справа № 758/15666/16

провадження № 61-16835св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним свідоцтва про право власності на гаражний бокс

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року у складі колегії суддів: Білич І. М., Мостової Г. І., Слюсар Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління житлового забезпечення від 12 березня 2010 року № -С/ГК; визнати недійсним свідоцтво про право власності на гаражний бокс № НОМЕР_1 в гаражному кооперативі «Барвінок», який розташований на АДРЕСА_1, від 19 березня 2010 року, видане Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Подільський районний суд міста Києва рішенням від 19 липня 2022 року в задоволенні позову відмовив.

Місцевий суд мотивував рішення тим, що вимоги позову є необґрунтованими і недоведеними.

Короткий зміст постанов апеляційної інстанції

Київський апеляційний суд постановою від 18 липня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Фумельова І. О. залишив без задоволення. Рішення Подільського районного суду міста Києва від 19 липня 2022 року залишив без змін.

Апеляційний суд мотивував постанову тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У липні 2023 року представник ОСОБА_2 - адвокат Єкимов І. С. звернувся до апеляційного суду із заявою про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.

Київський апеляційний суд додатковою постановою від 17 жовтня 2023 року заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Єкимова І. С. про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнив частково. Стягнув із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн.

Додаткову постанову апеляційний суд мотивував тим, що, ухвалюючи постанову за результатами розгляду апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Фумельова І. О., суд не вирішив питання розподілу витрат на правничу допомогу, які були понесені відповідачем у зв`язку з розглядом цієї справи в суді апеляційної інстанції, що є підставою для прийняття додаткової постанови. Водночас суд дійшов висновку, що зазначені відповідачем витрати у розмірі 10 000,00 грн не можуть вважатися співмірними та справедливими з урахуванням складності справи та часу, витраченого адвокатом на представництво відповідача у суді апеляційної інстанції, кількості та обсягу процесуальних документів, поданих адвокатом до суду, а також кількості судових засідань, у яких був присутній адвокат.

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи

У листопаді 2023 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просила скасувати додаткову постанову Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн задовольнити повністю.

Підставою касаційного оскарження зазначила те, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 та постановах Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, від 07 листопада 2020 року у справі № 905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19, від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.

Касаційна скарга мотивована неврахуванням судом того, що зменшуючи вдвічі заявлений розмір витрат на правову допомогу, апеляційний суд не обґрунтував, у чому полягає неспівмірність та непропорційність витрат на правничу допомогу. Посилання суду на те, що понесені відповідачем витрати на професійну правничу правову допомогу не відповідають критеріям справедливості та не є співмірними із складністю справи та часу, витраченому адвокатом на представництво відповідача у суді апеляційної інстанції, не підтверджені жодними доказами, суд не навів мотивів та обґрунтування прийняття такого рішення.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 05 лютого 2024 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

16 лютого 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 23 липня 2024 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи

Апеляційний суд встановив, що інтереси ОСОБА_2 у суді апеляційної інстанції представляв працівник Адвокатського бюро «Сергія Зеленського» (далі - АБ «Сергія Зеленського», бюро) адвокат Єкимов І. С. на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від 08 травня 2023 року серія СВ № 1052276, оформленого на підставі договору про надання правової допомоги від 24 березня 2023 року № 33/1.

Згідно з договором про надання правової допомоги від 24 березня 2023 року № 33/1, укладеним між АБ «Сергія Зеленського» і ОСОБА_2 , бюро приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу. Вартість послуг визначається у рахунку-фактурі, наданому клієнту для оплати.

09 травня 2023 року АБ «Сергія Зеленського» і ОСОБА_2 підписали акт надання послуг з правової допоми згідно із вказаним договором, з якого відомо, що бюро надало клієнту правові (правничі) послуги щодо представництва в Київському апеляційному суді та іншу правову (правничу) допомогу, пов`язану зі справою № 758/15666/16-ц, включаючи підготовку до її розгляду та складення відзиву на апеляційну скаргу протягом березня - травня 2023 року, а клієнт отримав та прийняв дані послуги. Вартість наданих послуг за цим актом становила 10 000,00 грн.

Згідно зі звітом про надані правові (правничі) послуги за період з 24 березня 2023 року до 09 травня 2023 року АБ «Сергія Зеленського» надало ОСОБА_2 такі послуги: представництво у справі; складення відзиву на апеляційну скаргу; ознайомлення з матеріалами справи та правовими позиціями Верховного Суду для оформлення власної правової позиції та її застосування під час апеляційного розгляду.

02 травня 2023 року ОСОБА_2 сплатила на рахунок АБ «Сергія Зеленського» кошти за надану їй правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка зазначила про попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу, які вона понесла та очікує понести у зв`язку з розглядом цієї справи, у сумі 10 000,00 грн з посиланням на те, що докази на підтвердження понесення судових витрат, будуть подані до закінчення судових дебатів у справі.

09 травня 2023 року представник ОСОБА_2 - адвокат Єкимов І. С. подав заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та розподіл судових витрат у справі, до якої додано відповідні докази на підтвердження їх понесення.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши аргументи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Судові витрати складають судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, потрібних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини четверта - шоста статті 137 ЦПК України).

Відповідно до умов частин четвертої - шостої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21.

Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц та від 22 травня 2024 року у справі № 754/8750/19 (провадження № 14-202цс21).

Частково задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення, суд виходив з того, що зазначені відповідачем витрати у розмірі 10 000,00 грн не можуть вважатися співмірними та справедливими щодо складності справи та часу, витраченого адвокатом на представництво відповідача у суді апеляційної інстанції з огляду на кількість та обсяг процесуальних документів поданих адвокатом до суду, а також, кількість судових засідань, на яких був присутній адвокат.

Такий висновок апеляційного суду є помилковим, оскільки як встановив суд, заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення суду не надходили. З огляду на це, апеляційний суд безпідставно зменшив витрати на професійну правову допомогу, посилаючись на їх не співмірність (стаття 137 ЦПК України), адже таке зменшення може мати місце лише на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт

Водночас колегія суддів враховує, що суд з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може зменшити витрати на професійну правову допомогу частково або відмовити в їх стягненні повністю.

Разом з цим, апеляційний суд не встановив та не зазначив в додатковій постанові, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню (зокрема, судові засідання, в яких представник відповідача участі не брав) та їх розмір. Тобто суд не обґрунтував передбачених частиною третьою статті 141 ЦПК України підстав, які давали б суду право на зменшення розміру таких витрат.

Таким чином, апеляційний суд, ухвалюючи додаткове рішення, допустив порушення норм процесуального права.

З огляду на наведене додаткова постанова Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року підлягає зміні, а заява представника ОСОБА_2 - адвоката Єкимова І. С. про ухвалення додаткового рішення - задоволенню в повному обсязі: з позивача на користь ОСОБА_2 слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Додаткову постанову Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року змінити, збільшивши розмір стягнутих витрат на правничу допомогу з 5 000,00 грн до 10 000,00 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко В. М. Коротун
М. Ю. Тітов