Справа № 385/845/24
Провадження № 2/385/380/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01.08.2024 року м. Гайворон

Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Венгрина М. В.,

секретар судового засідання Шевченко Л. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

Стислий виклад позиції сторін

позиція позивача

ОСОБА_1 просить розірвати шлюб укладений 24.04.2010 між нею та ОСОБА_2 , від якого у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , залишивши проживати сина з нею.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що вони мають різні погляди на життя та сімейні обов`язки. Подружні відносини припинили та з вересня 2020 проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Можливості зберегти сім`ю немає. На примирення вона не згодна. Також в позовній заяві позивачка вказує, що неповнолітній син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 після розірвання шлюбу залишається проживати з нею. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище ОСОБА_4 .

Разом з позовною заявою позивачкою подано заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити не заперечує проти заочного розгляду справи.

позиція відповідача

Відповідач правом подання відзиву не скористався., в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі

Ухвалою від 06.06.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Які клопотанням від 26.06.2024 усунено.

Ухвалою від 04.07.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Разом з позовною заявою до суду надійшла заява позивачки про розгляд справи за її відсутності, підтримання позовних вимог, а також незаперечення проти заочного розгляду справи.

01.08.2024 проведено розгляд справи по суті за відсутності сторін на підставі наявних в справі матеріалів.

Суд вважав за можливим провести розгляд справи за відсутності сторін, оскільки позивачка скористалась своїм правом, згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд критично відноситься до заяв долучених до позовної заяви від імені відповідача який згідно інформації наданої суду на даний час на території Гайворонської міської громади не зареєстрований та не проживає при цьому до 2016 року відповідач проживав в с. Червоне Гайворонського району Кіровоградської області про розгляд справи за його відсутності та про повідомлення відповідача про розгляд справи за допомогою СМС повідомлення оскільки достеменно невідомо чи дійсно такі заяви підписані саме відповідачем а тому повідомлення відповідача про час та місце слухання справи проводилось шляхом розміщення повідомлення про час та місце розгляду справи на сайті суду, що являється належним повідомленням сторони про слухання справи. А отже відповідач відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді, а саме шляхом розміщення повідомлення про час та місце розгляду справи на сайті суду та в судове засідання не з`явилась

Оскільки відповідач відзиву на позовну заяву не подав, в судове засідання не з`явився, позивач, згідно поданої заяви, не заперечує проти винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Сторони по справі одружились 24.04.2010, зареєструвавши шлюб у Першому Суворовському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського Міського управління юстиції, актовий запис № 227, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 24.04.2010 серії НОМЕР_1 (а.с. 12).

Також сторони є батьками неповнолітнього сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається з свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 19.04.2023 виданого повторно (а.с. 13).

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивачки припинити шлюбні відносини з відповідачем.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Так, за приписами частини 3 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Крім цього, суд зважає на роз`яснення Пленуму Верховного суду України, викладені в пункті 10 постанови від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з якими проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак тривалий час не проживають як подружжя та не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Наведені обставини дають підстави вважати, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з поданої заяви. Неявку відповідача в судове засідання, суд розцінює як його байдужість до долі шлюбу.

Щодо вирішення питання щодо залишення дитини проживати з позивачкою, суд враховує таке.

Від спільного подружнього життя у сторін є малолітня дитина син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає (ч. 4 ст. 29 ЦК України).

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом (ч. 3 ст. 29 ЦК України).

Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч. 2 ст. 29 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей.

Згідно із ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Крім цього, за правилом ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання неповнолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Заперечень щодо залишення малолітньої дитини після розірвання шлюбу проживати разом з матір`ю - позивачкою по справі, відповідач не висловив, оскільки не прибув в судове засідання та не надав суду жодних заяв чи документів.

У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження №61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

З огляду на вищенаведене, керуючись принципом рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своєї дитини, при цьому враховуючи інтереси дитини, а також те, позивачка просила залишити малолітню дитину на проживанні з нею, а відповідач про інше не заявляв, суд приходить до переконання, що найбільш доцільним буде визначити місце проживання малолітньої дитини сторін із матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 .

Таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків брати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини.

Водночас, суд звертає увагу на те, що зазначення у резолютивній частині рішення суду про залишення на проживанні дитини з одним з батьків не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дітей, оскільки у такому разі суд лише констатує, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання.

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки позивачка просила не змінювати її прізвище на дошлюбне, враховуючи вищезазначене положення ст.113 СК України, суд вважає її вимогу підставною.

Зважаючи на те, що вступ в шлюб та перебування в ньому повинні ґрунтуватись на вільній згоді жінки і чоловіка, враховуючи тривалість розладу в сім`ї сторін, суд доходить переконання, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу є неможливим, суперечить їхнім інтересам, тому позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

ухвалив:

позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) та ОСОБА_2 (останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) зареєстрований 24 квітня 2010 року у Першому Суворовському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 227.

Малолітню дитину - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити проживати з матір`ю ОСОБА_1 .

При реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_1 - залишити прізвище ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 коп сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 289 ЦПК України, а саме заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складено 02.07.2024.

Суддя: М. В. ВЕНГРИН

Дата документу 01.08.2024