Справа № 643/8590/24
Провадження № 2-з/643/50/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2024

Суддя Московського районного суду м. Харкова Олійник О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоконсалтинг Україна», ОСОБА_2 про визнання договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоконсалтинг Україна», ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, в якій просить суд накласти арешт на транспортний засіб Lexus, модель NX300, 2020 року випуску, колір чорний, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 .

Вирішуючи питання про розгляд заяви про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При зверненні до суду з відповідним позовом позивач повинен дотримуватися вимог закону щодо підсудності розгляду цивільних справ, передбачених главою 2 розділу І ЦПК України.

Поняття підсудності у цивільному судочинстві - це розмежування компетенції між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки щодо розгляду цивільних справ. Підсудністю фактично є визначення в системі судів компетентного суду стосовно вирішення певної цивільної справи.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.

Положеннями статті 27 ЦПК України визначено загальні положення підсудності справ за місцем проживання або місцезнаходження відповідача.

За загальним правилом відповідно до частини другої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Так, в заяві про забезпечення позову позивач просить застосувати підсудність на підставі ч. 15 ст. 28 ЦПК України.

Відповідно до ч. 15 ст. 28 ЦПК України, позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Так, з метою визначення підсудності справи, 06.08.2024 року був направлений запит до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідь на даний запит була отримана суддею 06.08.2024 року.

Згідно наданої відповіді убачається, що місцем знаходження відповідача 1 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоконсалтинг Україна» є: м. Харків, вул. Маліновська (зараз вул. Зброярська), 7, офіс 31, що територіально відноситься до Холодногірського району м. Харкова.

Крім того, згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру убачається, що відповідач 2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що також територіально не відноситься до юрисдикції Московського районного суду м. Харкова.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Відповідно до висновку, який викладений у Постанові Верховного суду від 14.06.2021 року у справі № 308/8567/20, де зазначено, що системне тлумачення частини першої статті 153, частини тринадцятої статті 158, частини першої статті 187 ЦПК України дає можливість дійти висновку, зокрема, що першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті.

Оскільки розгляд даної справи по суті підсудний іншому суду, то суд позбавлений можливості розглянути дану заяву про забезпечення позову по суті у строки передбачені цивільним процесуальним законодавством України.

Згідно частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо не вжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 151 ЦПК України визначені вимоги до змісту і форми заяви про забезпечення позову. Зокрема, заява повинна містити найменування суду, до якого подається заява.

Статтею 125 Конституції України визначено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таким чином, структурним елементом права на справедливий суд є «суд, встановлений законом».

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що фраза «встановлений законом» стосується не лише правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення ЄСПЛ від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та 29465/04)).

З огляду на зазначене, Московський районний суд м. Харкова не є судом, встановленим законом у вирішенні по суті заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини 10 статті 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 ЦПК України, повертає її заявникові, про що постановляє ухвалу.

Разом з цим, суд роз`яснює заявникові його право для подання заяви про забезпечення позову до належного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151, 153, 260 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоконсалтинг Україна», ОСОБА_2 про визнання договору недійсним - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя - О.О. Олійник