Провадження № 22-ц/801/1817/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 рокуСправа № 127/12969/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Ковальчука О.В., Оніщука В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу №127/12969/24 запозовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ домоволодіння між співвласниками та виділення часток в натурі,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2024 року про зупинення провадження,яку постановила суддя Ан О.В.у Вінницькому міському суді Вінницької області, повний текст складено 09 липня 2024 року,

в с т а н о в и в :

В квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ домоволодіння між співвласниками та виділення часток в натурі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 квітня 2024 року відкрито провадження у справі.

30 травні 2024 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду першої інстанції заяву про зупинення провадження, мотивуючи її тим, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2024 року (справа №127/14271/24) відкрито провадження в справі позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - державний реєстратор Виконавчого комітету Вінницької міської ради Кириченко О.В., державний реєстратор Виконавчого комітету Вінницької міської ради Негай Т.В., приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. про визнання договорів дарування недійсними, скасування державної реєстрації та припинення права власності. В обґрунтування позову, ОСОБА_2 вказує на незаконність набуття права власності ОСОБА_1 на частку майна, яку вона має намір виділити в натурі. Від вирішення спору в справі №127/14271/24 прямо залежить результат спору в справі №127/12969/24, з огляду на це просить зупинити провадження.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2024 року заяву ОСОБА_6 про зупинення провадження у справі задоволено. Зупинено провадження у справі до вступу в законну силу рішення в цивільній справі № 127/14271/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , за участю третіх осіб державного реєстратора Виконавчого комітету Вінницької міської ради Кириченко О.В., ОСОБА_7 , приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка В.Б. про визнання договорів дарування не дійсними, скасування державної реєстрації.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає ухвалу суду незаконною та безпідставною, постановлену з порушенням норм процесуального права. Просила ухвалу суду про зупинення провадження скасувати.

В апеляційній скарзі посилається на те, що ніякої об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до набрання законної сили рішенням суду у справі №127/14271/24 не має.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 липня 2024 року розгляд справи в апеляційній інстанції призначено без повідомлення учасників справи згідно ч.1 ст.369 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду України від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

У постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 761/33089/20 (провадження № 61-18470св21) вказано, що тлумачення пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України свідчить, що обов`язкове зупинення провадження у справі можливе за наявності у сукупності таких умов:

1) об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, тобто неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі;

2) пов`язаність справ - пов`язаною зі справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; у тому числі йдеться про факти, які мають преюдиційне значення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/10397/19 (провадження № 61-5752сво21) зазначено, що метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у конкретній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. Разом із тим необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду необхідно у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Отже, необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо ухвалити рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 квітня 2024 року відкрито провадження в справі №127/12969/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ домоволодіння між співвласниками та виділення часток в натурі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2024 року відкрито провадження в справі №127/14271/24 позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - державний реєстратор Виконавчого комітету Вінницької міської ради Кириченко О.В., державний реєстратор Виконавчого комітету Вінницької міської ради Негай Т.В., приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. про визнання договорів дарування недійсними, скасування державної реєстрації та припинення права власності.

Зазначені справи стосуються одного й того ж предмета спору: 1/4 частки земельної ділянки з кадастровим номером :02:007:0055, 1/4 земельної ділянки з кадастровим номером :02:007:0054, а також 1/4 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги у цій справі та у справі №127/14271/24 є взаємопов`язаними, і вирішення позову у справі № 127/14271/24 впливає на вирішення цієї справи по суті.

Колегія суддів вважає, що за таких обставин у суду першої інстанції були підстави для зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 127/14271/24, яким будуть встановлені обставини, які будуть мати преюдиційне значення для вирішення спору у цій справі.

Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, оскільки для подальшого розгляду цієї справи та вирішення спору по суті необхідно вирішити справу №127/14271/24 щодо дійсності або недійсності договорів дарування.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Відтак, доводи апеляційної скарги про незаконність ухвали суду про зупинення провадження у справі не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv.UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2024 року про зупинення провадження залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 08 серпня 2024 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Ковальчук О.В.

Оніщук В.В.