ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6415/24 Справа № 175/521/24 Суддя у 1-й інстанції - Васюченко О.Г. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Піменової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей,

- за апеляційною скаргою адвоката Павленко Олени Георгіївни в інтересах позивачки ОСОБА_1 ,

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

18.01.2024 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, в якому позивачка просила розірвати шлюб між нею та відповідачем та визначити місце проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2024 року позовну заяву задоволено частково.

Шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Синельниківського міського управління юстиції Дніпропетровської області 19 жовтня 2008 року, актовий запис №199 розірвано.

Прізвище ОСОБА_1 , яке було змінено нею після реєстрації шлюбу, не змінювати.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

14.05.2024 року від ОСОБА_5 в інтересах позивачки ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог. Та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що спору щодо проживання дітей з ким з батьків між сторонами не має, а тому у суду першої інстанції були всі правові підстави для розгляду цього питання та задоволення позовних вимог.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходив.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Адвокат Павленко О.Г. у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Скірко О.В. у судовому засіданні апеляційну скаргу визнав та також просив задовольнити.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення з наступних підстав.

Суд першої інстанції зазначив наступне.

Щодо проживання дітей, а саме: неповнолітньої доньки доньки ОСОБА_3 з батьком, відповідачем по справі, а малолітньої доньки ОСОБА_4 із матір`ю, яка є позивачем по справі суд вважає необхідним відмовити, оскільки зазначені вимоги є передчасними.

Але погодитись з таким висновком першої інстанції не можливо з огляду на таке.

Як зазначено у постанові Верховного Суду у справі № 200/952/18 від 15 січня 2020 року, за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами , на а.с.33-34 є заява представника відповідача про визнання позову, і в частині розірвання шлюбу і в частину визначення місця проживання дітей.

На час розгляду справи апеляційним судом Кокіній Поліні повних 16 років, а ОСОБА_6 7 років, з цього приводу слід зазначити наступне.

Відповідно до положень статті 160 СК України:

1. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

2. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

3. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Щодо ОСОБА_3 , якій вже 16 років, позов не підлягає задоволенню, оскільки вона сама визначає, з ким з батьків, які проживають окремо, вона буде проживати.

Щодо ОСОБА_4 , якій 7 років та є згода батьків щодо місця її проживання, не має перешкод для його визначення.

При таким обставинах апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи, в оскаржуваному рішенні є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Павленко Олени Георгіївни в інтересах позивачки ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2024 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей задовольнити частково.

Встановити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В іншій частині рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 06.08.2024 року.

Судді: