Справа № 754/6076/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

05 серпня 2024 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Зотько Т.А.

за участі секретаря судового засідання Нагорної М.В.,

представник заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги ОСОБА_2 на дії Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач: ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

Заявник в особі свого представника - адвоката Воронко В.В. звернувся до суду зі скаргою щодо визнання дії Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач: ОСОБА_3 у якій просив визнати неправомірною та скасувати постанову Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 11.01.2016 про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1; визнати неправомірною та скасувати постанову Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (міста Одеса) від 30.01.2020 про прийняття виконавчого провадження НОМЕР_1; визнати неправомірною та скасувати постанову Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (міста Одеса) від 08.09.2021 про накладення штрафу на ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № НОМЕР_2; визнати неправомірною та скасувати постанову Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (міста Одеса) від 19.04.2024 про накладення штрафу на ОСОБА_2 у виконавчому проваджені № НОМЕР_2; зобов`язати Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (міста Одеса) повернути виконавчий лист №2-3563/2014 виданий 18.06.2014 Деснянським районним судом міста Києва стягувачу без прийняття його до виконання, як такий, що пред`явлено з порушенням підстав визначених статтями 4,5 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки його пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що 16.06.2014 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва по цивільній справі №2-3563/14 задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, яким було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.04.2014 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 18.06.2014 року Деснянським районним судом м. Києва, на підставі судового рішення, позивачці було видано відповідний виконавчий лист № 2-3563/2014. 11.01.2016 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, за заявою позивачки та пред`явленого виконавчого листа, відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2, про що ухвалено постанову. 21.02.2019 року державним виконавцем було прийнято постанови про арешт майна боржника, про внесення боржника до Єдиного державного реєстру боржників, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю. 30.01.2020 року державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) прийнято ВП № НОМЕР_2 до провадження, про що ухвалено постанову. 08.09.2021 року державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) накладено штраф на боржника за несплату аліментів у розмірі 118 475,90 грн., що складає 50% від суми боргу розрахованого виконавцем. 19.04.2024 року державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) накладено штраф на боржника за несплату аліментів у розмірі 181 285,82 грн., що складає 50% від суми заборгованості зі сплати аліментів. Жодної із вище зазначених оскаржуваних постанов ОСОБА_2 не отримував, а аліменти на утримання дітей сплачував добровільно, про що було добре відомо стягувачу. А тому державним виконавцем Соборного ВДВС в порушення ст. ст. 4, 18, 24, 28 Закону України «Про виконавче провадження» спочатку без належної правової підстави 11.01.2016 відкрито ВП № НОМЕР_2 не за місцем виконання (не за підвідомчістю), а у подальшому так само неправомірно 30.01.2020 року повторно прийнято його до провадження, так ще й державним виконавцем оскаржувані постанови від 11.01.2016 року та від 30.01.2020 року, станом по сьогоднішній день, не надіслані рекомендованим поштовим відправленням боржнику, хоча останньому відома адреса реєстрації боржника, яка є незмінною станом на день звернення із даною скаргою. Крім того, боржник ознайомившись із матеріаламиВП № НОМЕР_2 допускає, що державний виконавець, щоб відкрити у себе ВП вигадав, що ОСОБА_2 працює в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», тому що інших логічних доводів для відкриття ВП у м. Дніпро навіть допустити важко. Проте у матеріалах ВП № НОМЕР_2 міститься сканована копія листа АТ КБ «ПРИВАТБАНКУ» проте, що банк не має та не мав жодних трудових відносин із ОСОБА_2 .. Оскаржувані постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.01.2016 року та про прийняття виконавчого провадження від 30.01.2020 року, а також постанови накладення штрафу від 08.09.2021 року та від 19.04.2024 року є неправомірними, оскільки винесені з порушенням ст. ст. 4, 18, 24, 28, 63, 71 ЗУ «Про виконавче провадження», а тому мають бути скасовані судом. Таким чином, на підставі викладених обставин, заявник звернувся до суду із даною скаргою.

Ухвалою судді від 13.05.2024 було поновлено ОСОБА_2 строк на подання скарги на дії Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), вказану заяву було прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні.

Одночасно судом було витребувано від Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_2.

Ухвалою суду від 24.06.2024 було застосовано до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) заходи процесуального примусу у вигляді попередження та повторно витребувати від Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_2.

Представник заявника - адвокат Воронко В.В. у судовому засіданні скаргу підтримала та просила задовольнити.

Стягувачка у судове засідання не прибула, про розгляд справи повідомлена судом належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Суб`єкт оскарження представник Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, на адресу суду направили витребувані матеріали виконавчого провадження.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає зокрема, обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби України під час виконання судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, визначено розділом VІІ цього Кодексу у статтях 447-453 в рамках здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Судом встановлено, що на виконанні Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче впровадження № НОМЕР_2 від 11.01.2016 року з примусового виконання виконавчого листа № 2-3563/2014 від 18.06.2014 виданого на підставі рішення Деснянського районного суду міста Києва від 16.04.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.04.2014 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

У частині першій статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами пунктів 1, 3, 5, 8 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Положеннями ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувану.

Відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувану органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Згідно зі ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно зі ч. 14 ст. 71 «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, ухвалюється виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст. 95 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у пункті 18 роз`яснено, що виходячи зі змісту статті 451 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, зокрема, постановити ухвалу про зобов`язання державного виконавця прийняти виконавчий лист до виконання або зобов`язання державного виконавця відкрити виконавче провадження, оскільки, вказаним Законом передбачено і інші підстави для повернення виконавчого листа та відмови у відкритті виконавчого провадження, які підлягають самостійній перевірці державним виконавцем під час вчинення виконавчих дій.

Таким чином, з огляду на вищевикладене та на підставі встановлених судом обставин, скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з огляду на те, що рішення Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (міста Одеса) від 30.01.2020 про прийняття виконавчого провадження НОМЕР_1, з тих підстав, що матеріали виконавчого провадження містили достовірну інформацію про місце проживання боржника, що виключало прийняття до провадження суб`єктом оскарження виконавчого провадження.

Крім того, враховуючи, що суд дійшов висновку про неправомірність рішення Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (міста Одеса) від 30.01.2020 про прийняття виконавчого провадження НОМЕР_1, відповідно подальші дії ухвалення постанов від 08.09.2021 та від 19.04.2024 про накладення штрафу на ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 є неправомірним, відповідно до вимог Закону України про виконавче провадження.

В задоволенні інших вимог скарги, суд підстав не вбачає.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 354, 450-451 ЦПК України, ст. ст. 24, 28, 48, 56, 59, 63, 71 Закону України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 на дії Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач: ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (міста Одеса) від 30.01.2020 про прийняття виконавчого провадження НОМЕР_1.

Визнати неправомірною та скасувати постанову Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (міста Одеса) від 08.09.2021 про накладення штрафу на ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № НОМЕР_2.

Визнати неправомірною та скасувати постанову Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (міста Одеса) від 19.04.2024 про накладення штрафу на ОСОБА_2 у виконавчому проваджені № НОМЕР_2.

В задоволенні інших вимог скарги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 08.08.2024.

Суддя: