РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2024 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі судді Костянтина Шепеля,

із секретарем судового засідання Раїсою Буга,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

приходить до такого.

Позиція позивача

Представник позивача ТОВ «Бізнес Позика» через систему «Електронний суд» звертається до суду з позовною заявою та просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором № 475217-КС-001 від 14 вересня 2023 року у сумі 134640,04 грн, а також 2422,40 грн судових витрат (а.с.1-7).

Позов обґрунтовано тим, що 14 вересня 2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 475217-КС-001 шляхом обміну електронними повідомленнями, надісланими в порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 14 вересня 2023 року направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 475217-КС-001 про надання кредиту. 14 вересня 2023 року ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №475217-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою

Зі своєї сторони позивачем було направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-9216 на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий відповідачем було введено/відправлено. Таким чином, 14 вересня 2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 було укладено договір № 475217-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до договору кредиту ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 31000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,15101613 процентів за кожен день користування. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 31000 грн шляхом перерахування на банківську карту позичальника № НОМЕР_2 який позичальником вказано при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті). Відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання за кредитним договором та станом на 10 квітня 2024 року утворилася заборгованість в розмірі 134640,04 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 31000 грн, суми прострочених платежів по процентах 98990,04 грн та суми прострочених платежів за комісією 4650 грн.

У відповіді на відзив сторона позивача зазначає, що відповідачка намагається суд ввести в оману та використати відкрите кримінальне провадження як підставу для затягування розгляду справи та звільнення її від зобов`язань за кредитним договором. Факт наявності кримінального провадження та внесення даних до ЄРДР свідчить лише про початок розслідування, але ніяк не може підтверджувати те, що відповідачка не укладала з позивачем кредитного договору. Крім того, позивач звертає увагу, що під час укладання кредитного договору відповідачка проходила відео-верифікацію під час якої зазначила, що вона самостійно подала заявку на отримання кредиту. Надала повну згоду на відео, фото фіксацію екрану з її зображенням та зображенням її документів, підтвердила, що на неї не чинить тиск або вплив будь-яка інша особа з метою отримання кредиту, зазначила свій номер телефону, серію і номер свого паспорта. Зауважив, що відповідно до статті 383 КК України передбачена кримінальна відповідальність за відомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення. Зауважив, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарських кодексів України може мати електронну форму. Договір укладений в електронній формі, є таким що укладений у письмову вигляді. Крім того, відповідачка в підтвердження своїх доводів про начебто не отримання кредиту від позивача , могла просто надати суду виписку зі свого карткового рахунку в АТ «Універсал банк». ТОВ «Бізнес Позика» не є банківською установою, не відриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальника банківські картки, саме тому перерахування коштів за кредитними договорами здійснюється на вказані позичальниками під час укладання кредитного договору номер банківської картки.

На підтвердження позовних вимог представник позивача надав копію розрахунку заборгованості, копію паспорта споживчого кредиту, копію договору, копію пропозиції укласти договір, копію прийняття пропозиції щодо укладення договору, візуальну форму дій клієнта щодо укладення договору, копію анкети клієнта, копію повідомлення про перерахунок коштів, копію правил про надання коштів у позику, диск з відеозаписом відео-верифікації.

Позиція відповідача

Відповідач надала відзив на позовну заяву та просила в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі оскільки позовні вимоги вважає необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Свою позицію обґрунтовує тим, що у матеріалах справи відсутні докази, що номер телефону, з якого відбувався акцепт кредитного договору, належить їй та зазначає, що вказаний номер ніколи їй не належав. Вказує, що не має примірника оригіналу кредитного договору з додатками, не підписувала його електронним цифровим підписом. Відповідачка не визнає позовні вимоги, оскільки позивачем не доведено факту укладання договору, не надано доказів надання відповідачці примірнику договору у редакції, яка б забезпечувала цілісність і незмінність, не доведено факту видачі кредиту та розміру заборгованості, а нараховані позивачем суми не відповідають Закону України «Про споживче кредитування». Також відповідачка заперечує, що умови графіку платежів були погоджені з позивачем. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи на підтвердження перерахування кредитних коштів ТОВ «Бізнес Позика» на рахунок відповідачки. Зокрема позивачем не надано копію меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписок по картковому рахунку та розрахунку заборгованості. Зазначає, що позивачем не надано жодного доказу, що свідчив би про факт отримання відповідачем грошових коштів та докази користування ними. Крім того, відповідачка вказує, що підписання нею паспорту споживчого кредиту не свідчить, що нею погоджено та встановлено банком відсотки саме у такому розмірі, який просить стягнути позивач як заборгованість за відсотками.

Також, відповідачкою надано додаткові пояснення у справі та повідомлено, що вона є жертвою шахраїв та за її зверненням до Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області відкрито кримінальне провадження № 0000473 від 17 вересня 2023 року за частиною четвертою 190 КК України.

Процесуальні рішення по справі, заяви та клопотання

Справа надійшла до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької 25 квітня 2024 року (а.с.1).

Ухвалою суду від 2 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно з положеннями статті 279 ЦПК України. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження відзив на позовну заяву, а також встановлено позивачу строк п`ять днів з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив (а.с.65).

Копія ухвали про відкриття провадження була надіслана відповідачу за адресою, що вказана в позові та підтверджена інформацією наданою УДМС України у Вінницькій області (а.с. 64).

Однак, 13 травня 2024 року на адресу суду повернувся конверт із відміткою на довідці Укрпошти про причини повернення "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 67).

17 травня 2024 року відповідачка ОСОБА_1 подала заяву про поновлення процесуального строку для подання відзиву (а.с.71-72).

17 травня 2024 року надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 73-77).

17 травня 2024 року відповідачка ОСОБА_1 надала клопотання про долучення доказів (а.с. 78-82)

20 травня 2024 року відповідачка ОСОБА_1 надала клопотання про перевірку судом оригіналів електронних доказів та виключення копій з числа доказів у справі (а.с. 83-85).

20 травня 2024 року відповідачка ОСОБА_1 надала додаткові пояснення у справі (а.с. 86-88).

21 травня 2024 року представник позивача надав відповідь на відзив та клопотання про витребування доказів (а.с.89-113, 114-118).

Відповідно до наказу від 2 травня 2024 року № 119 в/к суддя Шепель К.А. перебував у щорічній основній відпустці з 3 червня по 5 липня 2024 року (а.с. 119).

Ухвалою суду від 22 липня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів (а.с.120-121).

Ухвалою суду від 22 липня 2024 року задоволено клопотання ТОВ «Бізнес Позика» про витребування доказів (а.с. 124).

1 серпня 2024 року на виконання вимог ухвали суду від 22 липня 2024 року АТ «Універсал банк» надав витребовувану судом інформацію (а.с. 128-129).

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.

Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин

З матеріалів справи встановлено, що 14 вересня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір № 475217-КС-001 про надання кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає позичальнику кошти в розмірі 31000 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Кредит надано строком на 24 тижні, з стандартною процентною ставкою за кредитом 2,00000000 в день, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом в день 1,51101613 фіксована. Комісія за надання кредиту становить 4650 грн, термін дії договору становить до 29 лютого 2024 року. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту становить 80640 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 9194,45 процентів. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA 9216 14 вересня 2023 року о 21-56 год (а.с. 16-20).

Відповідно до копії паспорта споживчого кредиту, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA7800 14 вересня 2023 року о 21-55 год, сторони погодили всі істотні умови договору (а.с. 14-15).

14 вересня 2023 року ТОВ «Бізнес Позика» запропонувало відповідачці укласти договір про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», про що складено пропозицію укласти Договір (оферта) № 475217-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) (а.с. 21-25).

Відповідно до копії візуальної форми послідовності дій Клієнта, ОСОБА_1 14 вересня 2023 року з 20-44 год по 21-56 год вчинено наступні дії: вхід в особистий кабінет, отримання інформації про статус клієнта, передача інформації обраних клієнтом умов кредиту, надання паспорту споживчого кредиту, запит на генерацію та відправку одноразового ідентифікатора для підписання паспорта споживчого кредиту, підписання паспорта споживчого кредиту, формування шаблону оферти, запит на формування одноразового ідентифікатора для підписання Договору, запит на відправку шаблону акцепту, підписання Договору Клієнтом, формування інформаційного повідомлення про успішне підписання договору, відправка документів на електронну пошту, відображення документів у особистому кабінеті (а.с. 26-27).

Згідно з копією анкети клієнта, відповідач вказала особисті дані, в тому числі номер телефону НОМЕР_1 , номер банківського рахунку/банківської картки для перерахунку коштів № НОМЕР_3 та суму бажаного кредиту в розмірі 31000 грн (а.с.28).

Відповідно до інформаційних довідок , підтверджено успішність проведення платежів від 14 вересня 2023 року відповідачу в сумах 25000 грн та 6000 грн на картку № НОМЕР_3 . В призначенні платежу зазначено: перерахування коштів ОСОБА_1 згідно з кредитним договором № 475217-КС-001 від 14 вересня 2023 року без ПДВ (а.с.29, 30).

Відповідно до копії розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 10 квітня 2024 року загальна сума загальної заборгованості відповідача становить 134640,04 грн, з них: 31000 грн заборгованість за кредитом, 98990,04 грн заборгованість по відсотках та 4650 грн заборгованість по комісії (а.с. 11-12).

До матеріалів позовної заяви представник позивача надав копію правил надання споживчих кредитів товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (а.с.31-40).

Відповідно до наданого відповідачкою копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000473 від 17 вересня 2023 року, ОСОБА_1 16 вересня 2023 року звернулась з письмовою заявою до Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області за фактом вчинення відносно неї шахрайських дій невідомою особою, яка представилась ОСОБА_2 , яка шляхом обману заволоділа її зображенням паспорту та ідентифікаційним кодом та користуючись її паспортними даними уклала договори кредитування на різних сайтах онлайн кредитування (швидкозаймах) в тому числі ТОВ «Бізнес Позика». Крім того, 14 вересня 2023 року ОСОБА_2 ввівши заявницю в оману, під приводом проходження верифікації банківської карти, отримала доступ до особистого кабінету «Монобанк», звідки здійснила списання грошових коштів з банківської картки НОМЕР_4 на суму 49920 грн та веб-банкінгу АТ «А-Банк» з банківської картки НОМЕР_5 на суму 2850 грн та 114 грн. Загальна сума матеріальної шкоди завдана їй становить 129570 грн (а.с. 87).

Суд вважає за необхідне зауважити, що обставини викладені відповідачкою ОСОБА_1 у відзиві та повідомлені Жмеринському РВП ГУНП у Вінницькій області щодо вчинення відносно неї шахрайських дій не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та повністю спростовуються наданим представником позивача відеозаписом, на якому зафіксовано, як ОСОБА_1 , яка перед укладанням кредитного договору проходила верифікацію в реальному часі не перериваючись, під час якої зазначила менеджеру компанії Олександру, що вона самостійно подала заявку на отримання кредиту та підкреслила, що довго намагалась це зробити; надала повну згоду на проведення відео-верифікації та фото-фіксації на екрані з її зображенням та зображенням документів; запевнила, що на неї не чинить тиск або вплив будь-яка інша особа з метою отримання кредиту; зазначила свій фінансовий номер телефону, який вона зареєструвала в ТОВ «Бізнес Позика» НОМЕР_1 ; зазначила серію та номер свого паспорту НОМЕР_6 та дату його видачі, дату свого народження 7 лютого 1971 року; сфотографувалась зі своїм паспортом відкритим на останній вклеєній сторінці з фото; відповідачці ОСОБА_1 було роз`яснено, що на її мобільний номер телефону надійде смс повідомлення з ОТП паролем, який їй буде необхідно ввести в особистому кабінеті для завершення процедури верифікації та лише після цього вона зможе перейти до оформлення кредиту, після чого їй прийде рішення щодо надання кредиту (а.с.113).

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування

Юридична кваліфікація встановлених обставин

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

В постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року справі № 524/5556/19 в якій суд, серед іншого, зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 3 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статті 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Як встановлено судом, відповідачка здійснила дії, спрямовані на укладання кредитного договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти. Вказані обставини підтверджуються наданими суду представником позивача доказами.

Підписанням договору відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

Суд звертає увагу на те, що стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2- 1383/2010).

Оскільки у матеріалах справи не міститься доказів щодо визнання недійсним договору про надання кредиту від 14 вересня 2024 року №475217-КС-00, останній повинен виконуватись сторонами у повному обсязі.

Згідно з статтею 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі).

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

З огляду на те, що фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку ТОВ "Бізнес Позика" не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідача суми фактично отриманих відповідачем кредитних коштів в сумі 31000 грн.

Матеріалами справи підтверджено неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору. Отже, нарахування відсотків позивачем правомірно здійснювалось відповідно до пункту 2 договору, за змістом якого стандартна процентна ставка за користування кредитом за цим договором є фіксованою та становить 2,00000000 % за кожен день користування кредитом. Знижена процентна ставка за кредитом 1,15101613 % в день. Протягом строку кредитування, визначеного в цьому договорі, плата за користування кредитом нараховувалась на залишок заборгованості по кредиту що, з огляду на неналежність виконання ОСОБА_1 зобов`язань, був інакшим (більшим), ніж викладено у графіку платежів. Суд зауважує, що загальна сума до сплати дійсно становила б 80640 грн лише у випадку належного виконання позичальником зобов`язань та погашення обумовлених сум згідно з графіком платежів, чого у справі не встановлено.

Саме тому наявні підстави і для стягнення з відповідача 98990,04 грн процентів за користування кредитом, оскільки як зазначено вище, відповідач підписала Кредитний договір в якому сторонами узгоджено умови кредитування, тобто відповідач погодилась з умовами кредитування, зокрема щодо нарахування відсоткової ставки за користування кредитними коштами. Оскільки відповідачем не спростовано розмір заборгованості за сумою кредиту та відсотками, то така заборгованість підлягає стягненню.

Разом з тим, суд вважає безпідставною вимогу про стягнення комісії за кредитним договором № 475217-КС-001 від 14 вересня 2024 року у розмірі 4650 грн, оскільки положення кредитного договору про сплату позичальником комісії є нікчемними в силу положень Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до постанови Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц зроблено висновок, що: "надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконання прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. У відповідності до частин першої-третьої 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України "Про захист прав споживачів" (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону України "Про споживче кредитування" № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року".

Вказані висновки кореспондуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 серпня 2020 року у справі № 641/11984/15-ц.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Висновки суду

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, відповідачем в у відзиві на позовну заяву, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача основного боргу (тіла кредиту) та процентів, а у задоволенні позовних вимог про стягнення комісії відмовити, оскільки положення кредитного договору про сплату позичальником щомісячної комісії є нікчемними в силу положень Закону України «Про захист прав споживачів».

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

У зв`язку з цим з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (задоволено 96,55 % від розміру заявлених вимог) підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в сумі 2338,83 грн (2422,40 х 96,55 % = 2338,83) судового збору, що підтверджується копією платіжної інструкції від 18 квітня 2024 року № 2710 (а.с.8).

Керуючись статтями 259, 263, 264, 265 ЦПК України, Законом України «Про захист прав споживачів», на підставі статей 509, 525, 526, 549, 610, 611, 625, 634, 1048, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, статей 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 89 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором № 471459-КС-001 від 31 липня 2023 року в розмірі 129990 (сто двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто) грн 04 коп, яка складається з прострочених платежів по тілу кредиту в сумі 31000 грн та прострочених платежів по процентах в сумі 98990,04 грн, а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2338 (дві тисячі триста тридцять вісім) грн 83 коп.

В частині стягнення простроченої заборгованості за комісією в сумі 4650 грн - відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його винесення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ім`я (найменування) сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», знаходиться за адресою: проспект Ю. Гагаріна, 23 а/с 57, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ