СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 6/759/491/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Бабич Н.Д.,

секретаря судового засідання Олійникової Н.О.,

боржника ОСОБА_1 ,

представника боржника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання старшого державного виконавця Святошинського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пономаренко А.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

22.07.2024 р. до суду надійшло вказане подання. Подання обгрунтовується тим, що ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07.12.2023 р. в порядку забезпечення позову зобов`язано ОСОБА_1 надавати ОСОБА_3 можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітньою донькою - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожної суботи та неділі місяця з 11.00 год до 18.00 год, за місцем проживання матері за адресою: АДРЕСА_1 , у присутності батька.

05.01.2024 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 та направлено сторонам за адресою вказаною у виконавчому документі.

18.01.2024 державним виконавцем направлено вимогу, якою зобов`язано боржника виконати рішення суду.

20.01.2024 та 21.01.2024 виходом державного виконавця за адресою, визначеною у рішенні суду встановлено, що при здійсненні перевірки виконання боржником рішення про побачення з дитиною не виконано, про що складено відповідний акт.

23.01.2024 за невиконання без поважних причин боржником рішення, державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону України «Про виконавче провадження». У постанові зазначено вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

01.02.2024 державним виконавцем повторно направлено вимогу, якою зобов`язано боржника виконати рішення суду.

03.02.2024 та 04.02.2024 виходом державного виконавця за адресою, визначеною у рішенні суду встановлено, що при здійсненні перевірки виконання боржником рішення про побачення з дитиною не виконано, про що складено відповідний акт.

07.02.2024 за повторне невиконання без поважних причин боржником рішення державним виконавцем складено акт та винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону України «Про виконавче провадження».

27.02.2024 відповідно до статі 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем надіслано до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва №759/13432/24 від 04.07.2024 зобов`язано уповноважену особу Святошинського УП ГУНП у м. Києві внести до ЄРДР відомості про вчинене кримінальне правопорушення.

24.05.2024 до відділу надійшла заява від стягувача про поновлення виконавчих дій, за результатами розгляду якої 13.06.2024 державним виконавцем направлено вимогу на адресу боржника - АДРЕСА_2 , якою зобов`язано боржника 22.06.2024 та 23.06.2024 об 11:00 привести малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання матері за адресою АДРЕСА_1 для спілкування з матір`ю, згідно графіку побачень встановленого судом.

21.06.2024 на електронну адресу відділу від представника боржника надійшла заява та постанова Київського апеляційного суду від 31.05.2024 року по справі №759/11905/23 про зміну ухвали Святошинського районного суду м. Києва №759/11905/23 від 07.12.2023 року про забезпечення позову, встановивши місце безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу ОСОБА_3 з малолітньою донькою - ОСОБА_4 , в присутності батька - ОСОБА_1 в публічних місцях за вибором ОСОБА_3 в місці, наближеному до місця проживання дитини, у зв`язку з чим постанову державного виконавця від 13.06.2024 про вчинення виконавчих дій - скасовано.

Державним виконавцем винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних місця проведення виконавчих дій, визначених постановою Київського апеляційного суду від 31.05.2024 року.

25.06.2024 державним виконавцем направлено виклик на адресу боржника - АДРЕСА_2 та на адресу стягувача - АДРЕСА_1 (додатково повідомлено в телефонному режимі), яким зобов`язано сторін з`явитися 26.06.2024 об 15:00 на прийом до державного виконавця з метою з`ясування місця вчинення виконавчих дій, запланованих на 29.06.2024 та 30.06.2024 об 11:00 год.

26.06.2024 на виклик державного виконавця сторони з`явилися у встановлений виконавцем час. Місце вчинення виконавчих дій, запланованих на 29.06.2024 та 30.06.2024 об 11:00, призначили за адресою АДРЕСА_3 ). 26.06.2024 державним виконавцем направлено вимогу, якою зобов`язано боржника виконати рішення суду. У вимозі боржника попереджено про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду та законних вимог державного виконавця.

29.06.2024 та 30.06.2024 державним виконавцем з метою перевірки виконання рішення суду, здійснено вихід за адресою, призначеною сторонами 26.06.2024, про що складено відповідний акт, яким встановлено, що боржником рішення суду не виконано, у зв`язку з чим 05.07.2024 державним виконавцем повторно винесено постанову про накладення на боржника штрафу на користь держави.

Державний виконавець вважає, що наявність зазначених обставин є підставою для задоволення подання виконавця про тимчасове обмеження у виїзді громадянина України за межі України.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Боржник ОСОБА_1 та представник боржника ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення подання заперечували, надали до суду письмові заперечення, в якому зазначили, що постанова про накладення штрафу за невиконання вомог виконавця в даний час оскаржена до Київського окружного адміністративного суду, також зазначив, що дочка в телефонному режимі спілкується з матір`ю, однак на зустрічі з нею не виявляє бажання. Також заначив, що виконавець був повідомлений проте, що дочка не хоче їхати на побачення з матір`ю, а також надав листок непрацездатності ОСОБА_1 з 29.06.2024 р. по 03.07.2024 р., що підтверджує поважність причини неявки на зустріч.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

З огляду на зазначене, враховуючи строки розгляду клопотання, суд вважає за необхідне розглянути вказане подання у відсутність сторін виконавчого провадження та державного виконавця.

Вивчивши подання, дослідивши матеріали виконавчсого провадження, які надані державним виконавцем, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07.12.2023 р. в порядку забезпечення позову зобов`язано ОСОБА_1 надавати ОСОБА_3 можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітньою донькою - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожної суботи та неділі місяця з 11.00 год до 18.00 год, за місцем проживання матері за адресою: АДРЕСА_1 , у присутності батька.

В подальшому, постановою Київського апеляційного суду від 31.05.2024 року по справі №759/11905/23 було змінено ухвалу Святошинського районного суду м. Києва №759/11905/23 від 07.12.2023 року про забезпечення позову, встановивши місце безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу ОСОБА_3 з малолітньою донькою - ОСОБА_4 , в присутності батька - ОСОБА_1 в публічних місцях за вибором ОСОБА_3 в місці, наближеному до місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до узагальнення судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року, проведеного Верховним Судом України роз`яснено, що з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону N 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону N 606-XIV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. На думку ВСУ, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання".

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, який вказує приватний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Пунктом 15 Правил перетинання державного кордону громадянами України Постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 передбачено, що громадянину може бути відмовлено у виїзді з України, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до п. 8 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів; розшук у пунктах пропуску через державний кордон осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Відповідно до роз`яснень Верховного суду України від 01.02.2013, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Під час розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 441 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження».

У порядку ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» передбачена відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог цього Закону, а саме за невиконання законних вимог державного виконавця громадянами чи посадовими особами, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи та майновий стан боржника, а також неповідомлення боржником про зміну місця роботи (знаходження), якщо ці дії не мають ознак злочину, а також за неявку без поважних причин за викликом державного виконавця на винних осіб за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби накладається штраф від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у порядку, передбаченому законом.

У разі наявності ознак злочину у діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи іншим чином порушує вимоги законодавства про виконавче провадження, державний виконавець складає акт про порушення і надсилає до відповідних правоохоронних органів подання про притягнення винної особи до кримінальної відповідальності.

Враховуючи, що державним виконавцем було надано суду докази про те, що боржник повідомлений про вимогу державного виконавця запланованих виконавчих дій на 29.06.2024 та 30.06.2024 об 11:00, призначили за адресою: АДРЕСА_3 , однак не з`явився, за що на останнього було накладено штраф.

Як вбачається з інформаційної довідки з електронної системи здоров`я боржник ОСОБА_1 з 29.06.2024 по 03.07.2024 р. видано листок непрацездатності, що свідчить проте, що останній з поважних причин не зміг з`явитись на вимогу державного виконавця запланованих виконавчих дій на 29.06.2024 та 30.06.2024 об 11:00, призначили за адресою АДРЕСА_3 .

Проте, суд не вбачає підстав для задоволення подання виконавця про обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, за відсутністю доказів, які б давали підстави вважати, що боржник саме ухиляється від виконання рішення суду. Подані до суду, документи на підтвердження того, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань за виконавчим листом не може свідчити про те, що боржник саме умисно ухиляється від виконання рішення суду. Державним виконавцем не з`ясовано причини неявки боржника на вчинення витконавчих дій.

Крім того, слід зауважити, що звернення виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника, коли виконавцем вже виконані всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження конституційного права громадянина на свободу пересування.

Аналогічної позиції дотримується Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема у справі №6-55583ск13 (ухвала від 31.01.2014), у справі №6-51650ск13 (ухвала від 24.01.2014).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подання виконавця є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України» та керуючись ст. ст. 260, 353, 354, 441 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Святошинського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пономаренко А.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 , - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Суддя Н.Д. Бабич