Справа № 604/326/24
Провадження № 2/604/167/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (юридична адреса: вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306, м. Київ, 01133, ) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ), про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» - Мостовенко О.І., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №4344137 від 20 червня 2021 року, що був укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 , яка становить 34051,17 грн та складається із заборгованості за тілом кредиту 10323,00 грн та заборгованості за процентами (з моменту відступлення права вимоги 23536,71 грн, нарахованих 3% річних - 26,30 грн та інфляційних витрат - 165,16 грн, посилаючись на те, що у добровільному порядку погасити борг відповідач відмовляється, чим порушує майнові права позивача. Крім того, просить стягнути з відповідача сплачену суму судового збору в розмірі 3028,00 грн, а також витрати на правову допомогу в розмірі 13000,00 грн.

Ухвалою суду від 10 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі.

У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовних вимогах просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.

Відповідач, в судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, відзив на позов не подав, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, оцінивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 20 червня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту №4344137. За цим договором позивач зобов`язався надати ОСОБА_1 споживчий кредит у розмірі 20000,00 гривень, а відповідач, ОСОБА_1 , зобов`язався отримати та повернути кошти кредиту та проценти за користування кредитом. Відповідно до умов договору строк кредиту становить 30 днів, стандартна процентна ставка становить 1,90 в день та застосовується у межах строку кредиту та у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація або якщо відбулася пролонгація за ініціативою позичальника.

Згідно із договором факторингу №24-01/2022-54 від 24 січня 2022 року, укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», первісний кредитор відступив, за плату, право грошової вимоги, серед іншого, щодо договору про споживчий кредит №4344137, боржником за яким є ОСОБА_1 .

Відповідно до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги в тому числі і за договором №4344137, боржником за яким є ОСОБА_1 .

Спірні правовідносини регулюються гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Статтею 525 ЦК Українивизначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексуу строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Зі змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Так, звертаючись до суду з даним позовом позивач вказує, що 20.06.2021 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» договір про надання споживчого кредиту №4344137. Відповідно до умов договору про споживчий кредит ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався одержати та повернути кошти кредиту, виплачувати проценти за користування кредитом, та виконати інші умови, що передбачені кредитним договором.

Разом з тим, на підтверджень своїх доводів, а саме підтвердження факту, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» належним чином виконало свої зобов`язання за Договором про надання споживчого кредиту №4344137 та перерахувало на рахунок ОСОБА_1 суму кредитних коштів, позивачем до матеріалів справи долучено інформацію ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» від 11 січня 2024 року №4008.

На думку суду, вказана інформація жодним чином не підтверджує здійснення ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» перерахування коштів ОСОБА_2 , оскільки містить лише інформацію про номера транзакцій, суми, валюту, дату прийняття, номера замовлень, номера карток, які відображені не повністю, а також статус замовлення.

Крім того, суду надано інформацію ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» №28/24 від 15 січня 2024 року, яка містить вичерпну інформацію щодо даних, які підтверджують видачу на платіжні карти клієнтів онлайн кредитів, право вимоги по яких було передано ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» згідно договорів відступлення прав вимог в тому числі щодо договору факторингу 24-01/2022 від 24 січня 2022 року. Вказана інформація містить дані про номера договорів, коди транзакцій, ІПН клієнтів та ПІБ клієнтів, серед який зазначено « ОСОБА_2 ». При цьому жодних відомостей про картковий рахунок, на який були перераховані кредитні кошти, інформація не містить.

Отже, долучені до матеріалів справи документи, що надані суду для підтвердження надання ОСОБА_1 споживчого кредиту від 20.06.2021 року, не містять докладної інформації щодо особи останнього, зокрема, анкетні дані відповідача, контактну інформацію, адресу його місця реєстрації та проживання, номер карткового рахунку, на який здійснювалося нарахування кредитних коштів.

Таким чином суду не подано доказів, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» належним чином виконало свої зобов`язання за Договором про споживчий кредит №4344137 від 20.06.2021 року та перерахувало на рахунок ОСОБА_1 суму кредитних коштів.

Відтак з огляду на вищевикладене суд приходить до переконання, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами факт отримання відповідачем кредитних коштів та наявності у нього заборгованості, яка виникла внаслідок порушення ним умов кредитного договору.

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, а на відповідача - доведення обґрунтованості та підставності заперечень проти позову. Саме на сторони покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції у справі.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, саме сторони, як особи, які на власний розсуд розпоряджаються своїми процесуальними правами щодо предмета спору, визначають докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість.

Неподання стороною належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог/заперечень проти позову є підставою для вмотивованого висновку судів про недоведеність та необґрунтованість позиції сторони у справі, адже саме зазначені стороною обставини, а не висновки судів, у такому випадку ґрунтуються на припущеннях. Сторона має довести належними та допустимими доказами свою правову позицію у справі.

Суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Таким чином, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у позові відмовлено, сплачений судовий збір слід покласти на позивача.

Також, згідно із п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 12, 76, 77, 78, 80, 81, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 280, 282, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (юридична адреса: вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306, м. Київ, 01133, ) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ), про стягнення заборгованості - відмовити.

Судові витрати понесені позивачем покласти на позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР».

Заочне рішення може бути переглянуто Підволочиським районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.Б. Сидорак