Справа № 477/625/24
Провадження № 2/477/753/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 липня 2024 року м. Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі - судді Полішко В.В., з секретарем Крошніною А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області в заочному порядку за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

21 березня 2024 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь 251455,10 грн., що еквівалентно за курсом НБУ станом на 15 березня 2024 року 6500 доларам США, а також судові витрати.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що між нею та відповідачем 24 грудня 2019 року був укладений Договір купівлі- продажу 45/100 часток в праві спільної часткової власності на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 .
Згідно з домовленістю між продавцем та покупцем, вартість, за яку було придбано частку в праві спільної часткової власності складала 302 510 грн., що еквівалентно 13 000 доларів США. Суму, еквівалентну 10 000 доларів США продавець отримала до посвідчення договору купівлі-продажу, що вказано в пункті 3 Договору, а суму, яка еквівалентна 3000 США, за домовленістю сторін, було отримано пізніше, 09 вересня 2020 року.
Водночас, на підставі рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2021 року у справі №477/1881/20 за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , треті особи приватний нотаріус Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Реукова Н.А., Миколаївська районна державна адміністрація Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння, договір купівлі-продажу 45/100 часток в праві спільної часткової власності на житловий будинок з прилеглими надвірними господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , посвідчений 24 грудня 2019 року приватним нотаріусом Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Реуковою Н.А., зареєстрований в реєстрі за № 771, визнаний частково не дійсним, в частині відчуження 45/200 часток, належних ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( по 45/400 часток за кожним).
Постановою колегії судів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду рішення Жовтневого районного суду від 21 жовтня 2021 року залишено без змін.
Оскільки відповідачем в добровільному порядку кошти не повернуті, позивач просить стягнути його в судовому порядку.
В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину.
З огляду на те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.
Відповідач в судові засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена судом належним чином про час і місце розгляду справи.
На підставі ухвали суду від 24 липня 2024 року справа розглядається в порядку заочного провадження за правилами спрощеного позовного провадження.
Оскільки доказів у матеріалах справи достатньо для ухвалення рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.
Дослідивши письмові докази, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено, наступне.
24 грудня 2019 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений Договір купівлі- продажу 45/100 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , посвідчений 24 грудня 2019 року приватним нотаріусом Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Реуковою Н.А., зареєстрований в реєстрі за № 771 (а.с. 11-12).
Відповідно до пункту 3 вказаного Договору суму, еквівалентну 10 000 доларів США продавець отримала до посвідчення договору купівлі-продажу.
Суму, яка еквівалентна 3000 доларів США, за домовленістю сторін, було отримано пізніше, 09 вересня 2020 року, що підтверджується заявою ОСОБА_2 , засвідченою приватним нотаріусом Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Реуковою Н.А. (а.с. 13).
21 жовтня 2021 року Жовтневим районним судом Миколаївської області (справа № 477/1881/20) ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , треті особи приватний нотаріус Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Реукова Н.А., Миколаївська районна державна адміністрація Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння, договір купівлі-продажу 45/100 часток в праві спільної часткової власності на житловий будинок з прилеглими надвірними господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , посвідчений 24 грудня 2019 року приватним нотаріусом Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Реуковою Н.А., зареєстрований в реєстрі за № 771, визнаний частково не дійсним, в частині відчуження 45/200 часток, належних ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( по 45/400 часток за кожним) (а.с. 14-16).
Рішення суду першої інстанції від 21 жовтня 2021 року постановою Миколаївського апеляційного суду від 11 січня 2022 року залишено без змін (а.с. 17-23).

З вказаного вбачається, що відповідач ОСОБА_2 не мала права продавати позивачу 45/200 часток, належних ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 1 статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з частиною 4, 5 статті 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом, а якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Згідно з частиною 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У пункті 3 частини 3 статті 1212 ЦК України передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Тлумачення частини третьої статті 651, частини 4 статті 653, пункту 3 частини 3 статті 1212 ЦК України свідчить, що якщо одна із сторін договору передала у власність іншій стороні певне майно (сплатила кошти) і судом встановлено порушення еквівалентності зустрічного надання внаслідок невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків однієї із сторін, сторона, що передала майно (сплатила кошти), має право вимагати повернення переданого іншій стороні в тій мірі, в якій це порушує погоджену сторонами еквівалентність зустрічного надання. Тобто, якщо сторона яка вчинила виконання, проте не отримала зустрічного надання в обсязі, який відповідає переданому майну (сплаченим коштам) і згодом відмовилася від договору, то вона може вимагати від сторони, яка порушила договір і не здійснила зустрічне надання, повернення майна (коштів) на підставі пункту 3 частини третьої статті 1212 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 363/3555/17-ц (провадження № 61-22274св19).

Враховуючи викладене ОСОБА_2 не мала права продавати позивачу 45/200 часток, належних ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Отже, оскільки суд вважає встановленим факт набуття відповідачем суми еквівалентної 6500 доларів США, без достатньої правової підстави, а тому, відповідно до положень статті 1212 ЦК України позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2514,55 грн.

Щодо вимоги представника про стягнення витрат на правничу допомогу, то представник позивача просить сягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у сумі 5000,00 грн.

Згідно з частиною 1, 2 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, пунктом 1 частини 2 статті 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Разом з тим суд враховує, що при вирішенні питання щодо компенсації витрат в порядку частини 5 статті 142 ЦПК України, слід враховувати необґрунтованість дій позивача, ступінь їх неправомірності та його вини, безпідставність позову, докази та обставини, якими позивач обґрунтовував позов, та докази і обставини, які були повідомленні відповідачем в спростування позовних вимог, дії позивача після отримання доводів відповідача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд повинен враховувати критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Понесені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат. (Правові позиції Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16,, від 15 квітня 2020року №199/3939/18-ц, від 09 червня 2020 року у справі №466/9758/16-ц, від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

В обґрунтування розміру понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, які змушений був здійснити позивач, внаслідок дій відповідача, до матеріалів справи надано акт виконаних робіт за Договором про надання правничої допомоги № 143 від 11 березня 2024 року, укладеному між адвокатом Савицькою О.Е. та клієнтом ОСОБА_1 від 28 червня 2024 року; опис наданих послуг з надання правничої допомоги адвоката Савицькою О.Е. ОСОБА_1 від 28 червня 2024 року, квитанція до прибуткового касового ордера від 11 березня 2024 року № 3.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем витрати на правову допомогу підтверджені належним чином та є відповідними складності справи, суд вважає, що ці витрати підлягають стягненню у повному обсязі.

Керуючись статями 258, 259, 263, 265, 282 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2 , борг у сумі 251 455 (двісті п`ятдесят одну тисячу чотириста п`ятдесят п`ять) грн. 10 коп., що еквівалентно за офіційним курсом НБУ станом на 15 березня 2024 року 6500 (шість тисяч п`ятсот) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2 ,судовий збір у сумі 2514,55 (дві тисячі п`ятсот чотирнадцять) грн. 55 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2 , витрати на правничу допомогу у сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя В.В.Полішко