У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1929/24

08 серпня 2024 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Солодовніков Р.С., отримавши

позовну заяву позивача ОСОБА_1 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ),

до відповідача ОСОБА_2 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ),

про розірвання шлюб,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюб.

Дослідивши матеріали позовної заяви, вважаю, що позовна заява підлягає направленню до іншого суду за підсудністю, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, що встановлено ст. 5 ЦПК України.

За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.2 ст. ст.28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Цивільним процесуальним кодексом передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення. На цьому наголосила Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, відступаючи від попередніх позицій у постанові від 24 червня 2024 року по справі №554/7669/21.

Тому позови, наведені в частині першій статті 28 ЦПК, не можуть пред`являтися за фактичним місцем проживання або перебування позивача, якщо воно відрізняється від зареєстрованого.

З доданих позивачем документів встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Фактично проживає в АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

08.08.2024 на адресу суду поступило повідомлення з Єдиного державного демографічного реєстру №729585, згідно якого ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Зі змісту поданого позову не встановлено обставини, що дозволяють позивачеві обрати підсудність справи, а також не міститься підстав для застосування правил виключної підсудності справи. Таким чином, в даному випадку, підсудність справи має визначатись згідно з ч. 1 ст.27 ЦПК України зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача.

Відповідно до ч. 9 ст.187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 31ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

За змістом Конвенції про захист правлюдини і осново положних свобод від 04.11.1950, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

З огляду на викладене, позов підлягає розгляду Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області, до територіальної юрисдикції якого належить вище вказаний позов, як суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача.

Таким чином перевіривши матеріали справи, суд вважає за необхідне направити вказану цивільну справу за підсудністю Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 27, 28, 29, 31, 32, 187, 258, 260, 261, 353 ЦПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу № 348/1929/24, провадження № 2/348/936/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюб передати на розгляд до Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області (вулиця Ґрюнвальдська, 11, м.Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76000).

Передачу справи здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження цієї ухвали, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення скарги без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя: Р.С. Солодовніков