Справа №463/6353/24
Провадження №2-н/463/1797/24
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

05 серпня 2024 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Білоус Ю.Б., розглянувши матеріали заяви Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал», місцезнаходження: 79017, м.Львів, вул.Зелена,64, , МФО 320478, розрахунковий рахунок НОМЕР_1 в АБ «Укргазбанк» у м.Львові, про: видачу судового наказу про стягнення боргу з ОСОБА_1 ,за послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення,

в с т а н о в и в:

Представник заявника Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал», - Ткач Б.В., звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу, в якій просить суд стягнути з боржника ОСОБА_1 , (особовий рахунок НОМЕР_2 ) заборгованість за послуги які надавались Львівським міським комунальним підприємством «Львівводоканал», за адресою: м.Львів, вул. Садовського, 10/3, Львівського району Львівської області.

Розглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу, вважаю, що у видачі судового наказу необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За змістом частини 5 статті 19 ЦПК України умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні визначаються цим Кодексом.

Відповідно до частини 3 статті 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 ЦПК України.

Так, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості (п.3 ч.1 ст. 161 ЦПК України).

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23.12.2011 року, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги (п.3 ч.1 ст.96 ЦПК України), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

У цьому випадку може бути видано судовий наказ про стягнення не лише суми заборгованості, але й про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Для їх стягнення суду має бути додано документи, що чітко підтверджують їх розрахунок (у тому числі й розрахунок щомісячних нарахувань), при цьому визначений розмір не потребує додаткової оцінки та дослідження у сукупності з іншими доказами.

Пунктом 9 вказаної Постанови передбачено, що питання наявності спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.

Представником заявника долучено до заяви розрахунок заборгованості за період з січня 2020 року по червень 2024 року, однак у поданій заяві про видачу судового наказу не зазначає за який саме період часу просить стягнути із боржника заборгованість за послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення.

У заяві про видачу судового наказу заявник Львівське міське комунальне підприємство «Львівводоканал», - просить стягнути заборгованість з боржника ОСОБА_1 , - за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з відповіді наданої ГУ ДМС України у Львівській області, боржник ОСОБА_1 за зазначеною адресою: АДРЕСА_1 не значиться.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що будинковолодіння (квартира) за вказаною адресою перебуває у його користуванні.

Згідно п.1 ч.1 ст.163 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, оскільки з представлених суду відомостей слідує, що боржник ОСОБА_1 , не зареєстрований за вказаною заявником адресою, а інших належних доказів, які б свідчили про проживання ОСОБА_1 ,за вказаною адресою, суду не представлено, що свідчить про наявність спору з приводу отримувача послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення, зважаючи на те, що із поданого розрахунку неможливо визначити загальний період, за який виникла заборгованість, яку заявник просить стягнути з боржника, а відтак наявні підстави для відмови у видачі судового наказу.

Виявлені неточності є свідченням невідповідності заяви вимогам ст.163 ЦПК України та виключають можливість видачі судового наказу на підставі п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Враховуючи вказане, у видачі судового наказу необхідно відмовити на підставі п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Одночасно, суд роз`яснює, що відповідно до частини 1 статті 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Згідно з ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

А тому, відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України внесена сума судового збору стягувачу Львівському міському комунальному підприємству «Львівводоканал», не повертається.

Керуючись статтями 164-167, 260-261, 353 ЦПК України, -

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал», про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги централізованого водопостачання холодної води та водовідведення.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

Відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З текстом судового рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Суддя Юрій БІЛОУС