г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/823/24
Номер провадження 2/213/727/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2024 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Мазуренка В.В.

за участю секретаря судового засідання Гусарова О.С.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконком Інгулецькоїї районної у місті ради в місті Кривому Розі Дніпропетровської області як орган опіки та піклування, про зміну розміру аліментів та позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народився син ОСОБА_3 , батьком якого в свідоцтві про народження вказаний відповідач. На момент народження дитини стосунки між сторонами погіршились, спільно не проживали. Відповідач не надавав матеріальної допомоги на утримання сина. Вона самостійно виховує сина, який знаходиться на її утриманні. Заочним рішенням Ільічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06.04.2019 з відповідача стягнуті аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку до повноліття дитини. Вона з дитиною є внутрішньо переміщеними особами. Сина навчається, відвідує гуртки та додаткові заняття, що потребують додаткових матеріальних витрат, тому вважає за доцільне змінити розмір аліментів що стягуються з відповідача до 1/ 3 частки з усіх видів його заробітку. Вказує, що відповідач інших дітей та осіб, які перебувають на його утриманні не має, збільшення розміру аліментів не вплине на погіршення його матеріального становища.

На обґрунтування вимоги про позбавлення батьківських прав позивач вказує, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні сина, не спілкується з ним, не цікавиться його долею та станом здоров`я. Жодного подарунку від батька дитина не отримувала. Всі питання щодо виховання і утримання сина вирішуються позивачкою самостійно. Просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 .

У судове засідання позивач та її представник не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені своєчасно. Від позивача надійшла заява, відповідно до якої просить розглядати справу без її участі та участі її представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся судом своєчасно шляхом оголошення на сайті судової влади України. Останній про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи без участі відповідача.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від третьої особи надходив лист, в якому просили проводити розгляд справи без участі їх представника, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду показав, що позивач його рідна сестра, вони тісно спілкуються, працюють на одному підприємстві, проживають на одному мікрорайоні. З відповідачем він один раз спілкувався по телефону. Знає, що останній з народження дитини не приймав участі в його вихованні та утриманні. Позивач самостійно виховує сина, водить його на гуртки. Відповідач із сином не спілкується. Рішення про стягнення аліментів не виконується, відповідач аліменти не платить.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання

всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 24 квітня 2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Як видно з матеріалів справи сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заочним рішенням Ільічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 квітня 2020 року з ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку щомісячно, до повноліття дитини. Вказане рішення набрало законної сили та приведено до виконання на території РФ ухвалою Московського міського суду від 12 листопада 2020 року.

ОСОБА_1 працює в ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» з 05 липня 2019 року лікарем з гігієни праці, за місцем роботи характеризується позитивно.

За договором оренди житлового приміщення від 01.01.2024 позивач орендує квартиру за адресою: АДРЕСА_1 строком на 1 рік.

Позивач 21.10.2021 уклала декларації на себе та сина ОСОБА_4 із сімейним лікарем КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №7» КМР.

Із акту обстеження житлово-побутових умов здобувача освіти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 видно, що дитина проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 створені належні житлово-побутові умови для проживання та виховання дитини. Батько дитини з класним керівником не спілкувався, батьківські збори не відвідував.

Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що видно із рішення №140 від 17.04.2024.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що врегульовані Сімейним кодексом України.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину.

Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 будучи батьком малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає окремо від сина, його життям та навчанням не цікавиться, не спілкується з ним, не піклується про його здоров`я, не дбає про фізичний та духовний розвиток, рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини не виконує.

Згідно зі ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Встановлено, що виконком Інгулецької районної у місті ради прийнято рішення вважати доцільним позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до його малолітнього сина.

В інтересах дитини є збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною.

З огляду на те, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження винна поведінка відповідача щодо невиконання батьківських обов`язків, свідоме нехтування ними, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Окремо суд наголошує, що відповідно до ч.3 ст.170 СК України, застосовуваний захід щодо позбавлення батьківських прав не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому статтею 169 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Встановлено, що з відповідача стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку.

Розглядаючи вимогу про збільшення розміру аліментів суд доходить такого висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як у бік погіршення так і у бік покращення.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Таким чином, із викладеного вище вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного рішенням суду.

При вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд виходить з вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування інших доказів учасниками справи не заявлялось.

Викладені в позові обставини про відсутність інших утриманців у відповідача та про те, що збільшений розмір аліментів не вплине на його матеріальне становище, не знайшло підтвердження в судовому засіданні із доданих позивачем доказів.

Позивач не надала суду доказів, які б відповідно до вимог ч.1 ст. 192 СК України свідчили про зміну матеріального або сімейного стану сторін, погіршення стану її здоров`я або поліпшення здоров`я відповідача, інших обставин, після винесення судом рішення про стягнення аліментів, що є підставами для зміни розміру аліментів.

Обгрунтовуючи рішення, суд керується правовими висновками, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», і зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Приймаючи до уваги вищевикладене, а також те, що позивачем не надано жодних належних і допустимих доказів на підтвердження наявності обставин для збільшення розміру стягнутих раніше аліментів, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач в позові вказала, що не наполягає на стягненні з відповідача понесених нею судових витрат. Останньою було сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Також оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за вимогу про збільшення розміру стягнутих аліментів, а у задоволенні вказаної вимоги судом відмовлено, останні не підлягають стягненню з відповідача.

На підставі ст. ст. 19, 150, 164-166,170, 192, 273 СК України, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 91, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження м. Москва, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд судового рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Третя особа: Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу як орган опіки та піклування, місцезнаходження: пл Гірницької Слави, буд.1, місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50026, .

Дата складення повного тексту судового рішення 06 серпня 2024 року.

Суддя В.В. Мазуренко