Справа №173/1671/23
Провадження №2/173/76/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого судді Петрюк Т.М.

При секретареві Салтиковій С.І

За участю: представника позивача адвоката Лужбіної Н.Б.

представника відповідача - адвоката Демченко В.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

03.10.2023 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області в порядку підсудності надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя

11.10.2023 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

12.10.2023 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 18.12.2023 року.

02.11.2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

18.12.2023 року в підготовчому судовому засіданні оголошена перерва до 20.02.2024 року в зв`язку з не надходженням до позивача відзиву на позовну заяву.

07.02.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.02.2024 року відповідь на відзив прийнята судом.

20.02.2024 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 15.04.2024 року.

15.04.2024 року в судовому засіданні оголошена перерва до 14.05.2024 року.

14.05.2024 року в судовому засіданні оголошена перерва до 01.07.2024 року.

01.07.2024 року в судовому засіданні оголошена перерва до 25.07.2024 року

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

25.07.2024 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення

Згідно заявлених позовних вимог за поданою позовною заявою позовною заявою позивачка просить в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості транспортного засобу марки Toyota Corolla, 2011 року випуску, в розмірі 162 972 гривень 56 копійок; грошову компенсацію вартості внеску до статутного капіталу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПРОМИСЛОВА ГРУПА «ОЛІМП» у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок;грошову компенсацію вартості собаки породи American Staffordshire Terrier, що становить 25 000 гривень 00 копійок;

Визнати суму боргу за кредитним договором (заява про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ») від 10.03.2020 року, укладений ОСОБА_3 з AT КБ «ПРИВАТБАНК» спільним зобов`язанням колишнього подружжя та стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію 1/2 суми боргу по зазначеному кредитному договору, який був сплачений Позивачкою самостійно за власний кошт, в розмірі 58 500 гривень 00 копійок. Та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: Вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був зареєстрований Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції області 25 вересня 2010 року.

Шевченківським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), шлюб між Позивачкою та Відповідачем було розірвано 18 серпня 2020 року. Дітей від шлюбу подружжя не мало.

За час перебування у шлюбі Позивачкою та Відповідачем було набуто спільне майно, а саме:

- автомобіль Toyota Corolla, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1598 см3. Дата реєстрації автомобіля 06.04.2013 року. Згідно даних Єдиного Державного реєстру транспортних засобів за зазначений автомобіль зареєстрований за Відповідачем;

- 05 березня 2019 року було засновано ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ

ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПРОМИСЛОВА ГРУПА «ОЛІМП». Відповідач був співзасновником Товариства - його Внесок до статутного капіталу Товариства становив 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок;

- У 2016 році подружжям було придбано собаку породи American Staffordshire Terrier.

- Кредитне зобов`язання за кредитним договором (заява про приєднання до Умов т. правил надання послуги «КУБ») від 10.03.2020 року, укладений ОСОБА_3 з AT КБ «ПРИВАТБАНК».

Автомобіль Toyota Corolla. 2011 року випуску, об`єм двигуна 1598 см3. Дата реєстрації автомобіля 06.04.2013 року. Згідно даних Єдиного Державного реєстру транспортних засобі за зазначений автомобіль зареєстрований за Відповідачем. Згідно «Консультаційної висновку, про середньоринкову вартість транспортних засобів, за яку може здійснюватись купівля-продаж колісного транспортного засобу Toyota Corolla, 2011 року випуску, нормативним середньорічним пробігом станом на дату дослідження» №23050/1 від 23.04.2023 року визначено, що середньоринкова вартість за яку може здійснюватися купівля-продаж колісного транспортного засобу Toyota Corolla, 2011 року випуску у середньому арифметичному значенні складає 325 945 гривень 12 копійок, що є еквівалентом 8913,3 долл.США (за курсом НБУ на дату дослідження).

Придбавши у 2013 році, під час перебування у шлюбі, рухоме майно - автомобіль марки Toyota Corolla, 2011 року випуску, Позивачка та Відповідач набули право спільної сумісної власності на спірне майно та право на рівну частку в майні. Зазначений транспортний засіб на сьогоднішній день знаходиться у користуванні Відповідача, як і документи на нього. Статтею 183 Цивільного кодексу України встановлено, що подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити б втрати її цільового призначення. Отже, транспортний засіб є річчю, яку не можливо поділити без втрати її цільового призначення. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майв що є у спільній частковій власності, але якщо виділ у натурі частки із спільного майна неможливим, то згідно з частиною другою статті 183 Цивільного кодексу України співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової а іншої матеріальної компенсації вартості його частки, така компенсація співвласникові мої бути надана лише за його згодою.

Під час перебування в зареєстрованому шлюбі, а саме 05 березня 2019 року було засновано ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПРОМИСЛОВА ГРУПА «ОЛІМП». Відповідач був співзасновником Товариства і здійснив зі спільного сімейного бюджету внесок до статутного капіталу цього товариства в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Господарське товариство є власником: майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом. Вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом.

Інший з подружжя може заявляти вимоги лише щодо внеску до статутного фонду товариства, а конкретніше - вимагати компенсацію половину вартості такого внеску. Тобто подружжя - не учасник ТОВ має право на 50% вартості того майна / грошових коштів, що були внесені при формуванні ТОВ.

Окрім того, в даному випадку Відповідач використав спільні сімейні кошти для того щоб зробити внесок до статутного капіталу, без дозволу дружини без погодження з нею цієї дії.

Враховуючи зазначене, Позивачка виражає намір стягнути з Відповідача компенсацію половини вартості внеску до статутного капіталу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНО1 ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПРОМИСЛОВА ГРУПА «ОЛІМП» у розмірі 2 000 (дві тисячі гривень ).

У 2016 році, піл час перебування у зареєстрованому шлюбі, відповідачем за рахунок спільного сімейного бюджету, було придбано собаку породи American Staffordshire Terrier. Відповідач здійснив цю покупку виходячи виключно із власного бажання, він постійно займався сам собакою і після розлучення забрав її собі. Собака, яка була придбана мала рідкісний чорно-білий окрас, займала на виставках перші місця, має родословну. Дана порода, ще й в такому рідкісному окрасі є дороговартісною. Середньоринкова вартість собаки такої породи станом на травень 2023 року становить 50 000 гривень 00 (як можемо бачити на одній роздруківці про продаж собаки такої породи її вартість вказана 50 000 гривень, а на іншій 1 500 долларів США (по курсу НБУ па 31.05.2023 року це становить 54 852 гривень 90 копійок).

Правове становище тварин цивільне право зазвичай розуміє однозначно: відповідне частини І статті 180 Цивільного кодексу України тварини є, хоча й особливим, але об`єктом цивільних прав, на них поширюється правовий режим речі, крім випадків, установлених законом. Проте, звісно тварини є особливим об`єктом, який має специфічні якості, зокрема є живим.

Позивачка підтверджує свою згоду на отримання грошової компенсації вартості її частки у праві власності на собаку породи American Staffordshire Terrier. Право власності на собаку породи American Staffordshire Terrier, має бути визнано за Відповідачем - ОСОБА_2 , оскільки він фактично ним займався і займається сьогодні, а Відповідач, в свою чергу зобов`язаний компенсувати Позивачці вартість її частки у вказаному майні в розмірі вартості собаки породи American Staffordshire Terrier, що становить 25 000 гривень 00 копійок (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок (50 000 гривень 00 копійок : 2 = 25 000 гривень 00 копійок).

За період сімейного життя подружжя вирішило створити родинний бізнес, а саме відкрити магазин продажу білизни. Подружжя вело цей бізнес разом: зокрема Відповідач шукав торгівельну площу для оренди, спілкувався з орендодавцем, займався найманням персоналу до магазину. Кошти від бізнесу йшли на потреби сім`ї, підтвердженням цього факту є постійний переказ грошей з картки Позивачки на картку Відповідача . Звісно, такий проект потребував коштів. Саме тому, в березні 2020 року було вирішено, що на цей проект будуть залучені кредитні кошти. Позивачка, будучи фізичною особою-підприємцем 10.03.2020 року уклала з AT КБ «ПРИВАТБАНК» кредитний договір (заява про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ»), Не дивлячись на це, 30 квітня 2020 року цей сімейний бізнес припинив своє існування - договір оренди було припинено.

Проте, зобов`язання по кредитному договору, укладеному з AT КБ «ПРИВАТБАНК», взяті на сімейний бізнес продовжували існувати За період шлюбу по кредитному було сплачено 4 платежі на загальну суму 47 733 гривні (10 квітня 2020 року, 10 травня 2020 року, 10 червня 2020 року та 10 липня 2020 року - кожен по 9 933 гривня 34 копійки), а також 10 серпня 2020 було сплачено відсотки по кредиту в сумі 8 000 гривень. Після розлучення за рахунок коштів Позивачки по кредитному договору було сплачено 117 000 гривень (платіж від 10 вересня 2020 року на суму 9 933 гривні 33 копійок, платежі від 10 жовтня 2020 року, від 10 листопада 2020 року, 10 грудня 2020 року, 10 січня 2021 року, 10 лютого 2021 року, 10 березня 2021 року, 10 квітня 2021 року, 10 травня 2021 року, 10 червня 2021 року, 10 липня 2021 року - кожен по 9 733 гривень 33 копійки, платіж від 10 серпня 2021 року на суму 9 733 гривень 37 копійок). Станом на сьогодні ці кредитні зобов`язання погашені. Але важливим є той факт, що брались вони подружжям разом на спільну справу, кошти від цього бізнесу вносились в сімейний бюджет, користувались ними обидва подружжя, а після розлучення погашала його Позивачка самостійно власними коштами.

Оскільки Позивачка виконала зобов`язання по кредиту (який брався в інтересах сім`ї) перед банком в повному обсязі, то Відповідач має відшкодувати/компенсувати і половину суми боргу по кредиту, який був сплачений нею самостійно за власний кошт, що становить 58 500 (п`ятсот вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок (117 000 грн., : 2 = 58 500 гривень 00 копійок).

Зазначені обставини і стали підставою звернення до суду.

В судовому засіданні позивачка і представник позивачки позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, давши пояснення, фактично установлені матеріалами справи. Представник позивача навела доводи щодо придбання зазначеного в позові майна подружжям в період шлюбу та правові підстави щодо позову даного майна. Позивачка пояснила, що все перераховане в позові майно було придбане нею з відповідачам в період шлюбу. Автомобіль був придбаний за кошти, які їм подарували на весілля. Собака була також придбана за їх спільні сумісні кошти. І після фактичного припинення ними шлюбних відносин собака деякий час проживала з нею, а потім відповідач забрав у неї собаку. В період шлюбу вони разом працювали вели спільний бізнес, на який їм потрібні були грошові кошти, тому був оформлений кредит на її ім`я. Частково кредит був погашений за час перебування ними в шлюбі, іншу частину вона погашала одна.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала. Свої заперечення обґрунтовувала тим, що доводи, викладені позивачкою в позовній заяві є надуманими, необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Так спільні кошти подружжя на придбання транспортного засобу не витрачались, оскільки 03.03.2012 року з іншим номерним знаком на підставі вантажно - митної декларації даний автомобіль був зареєстрований за ПП «ФІНАНСОВА-ПРОМИСЛОВА ГРУАВ «ЧІКО». 30 03.2013 року автомобіль знятий з реєстрації, а 06.04.2013 року на підставі довідки-рахунку ТОВ «КОМНРБУДАВТОТЕХ» серії ААА 032683 від 30.03.2013 року зареєстрований за ОСОБА_2 . Таким чином автомобіль був фактично перереєстрований з ПП «ФІНАНСОВА-ПРОМИСЛОВА ГРУАВ «ЧІКО», при цьому витрата коштів на автомобіль не відбувалась, адже фактично мав місце подарунок синові від батька. Позивачем не надано жодного доказу витрати коштів на придбання автомобіля , адже в дійсності подружжя в той час не мало фінансової можливості самотужки придбати подібне авто. Крім того вартість автомобіля є штучно завищеною, скільки висновок про його вартість був зроблений без візуального огляду автомобіля, встановлення його технічного стану, фактичного перебігу. Відповідачем була проведена оцінка транспортного засобу з урахування всіх вищевказаних обставин. Позивачкою також не надано доказів покупки собака та витрачання грошових коштів на її придбання. Наявна у справі інформація лише свідчить про особу, яка супроводжувала собаку на виставках. Ні позивач ні відповідач не витрачали коштів на купівлю собаки. Крім того у червні 2020 року собака померла, тобто ще до розірвання шлюбу між сторонами. Кредитні кошти були взяті позивачкою, як ФОП , для ведення нею бізнесу. Тому не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки брались не в інтересах сім`ї. Крім того кредитний договір укладався незадовго до розірвання шлюбу. Тому пара вже точно не мала наміру вести спільний бізнес. Позивачка навіть не довела до відома відповідача своє бажання отримати кредитні кошти «в інтересах» сім`ї, то об`єктивно не отримала б від нього на це згоди.

Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, свідків, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції області 25 вересня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

Шевченківським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), шлюб між Позивачкою та Відповідачем було розірвано 18 серпня 2020 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу . Дітей від шлюбу подружжя не мало.

Згідно поданого позову позивачка зазначає, що за час перебування у шлюбі Позивачкою та Відповідачем було набуто спільне майно, а саме:

- автомобіль Toyota Corolla, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1598 см3. Дата реєстрації автомобіля 06.04.2013 року. Згідно даних Єдиного Державного реєстру транспортних засобів за зазначений автомобіль зареєстрований за Відповідачем;

- 05 березня 2019 року було засновано ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ

ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПРОМИСЛОВА ГРУПА «ОЛІМП». Відповідач був співзасновником Товариства - його Внесок до статутного капіталу Товариства становив 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок;

- У 2016 році подружжям було придбано собаку породи American Staffordshire Terrier.

- Кредитне зобов`язання за кредитним договором (заява про приєднання до Умов т. правил надання послуги «КУБ») від 10.03.2020 року, укладений ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 з AT КБ «ПРИВАТБАНК», я ке позивачка просить поділити шляхом стягнення з відповідача компенсації частини його вартості.

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1,2 ст. 60 СК України - Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1. 3 ст. 61 СК України - Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя

Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до частини третьої статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Отже, наведеними нормами права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Судом встановлено, що згідно повідомлення регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) від 20.04.2023 року № 31/26-233Аз за ОСОБА_2 , зареєстрований транспортний засіб Toyota Corolla, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1598 см3. Дата реєстрації автомобіля 06.04.2013 року. Відповідно до повідомлення регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) від 27.09.2023 року № 31/4-233аз-2023 транспортний засіб Toyota Corolla, 06.04.2013 року на підставі довідки рахунку ТОВ «КОМНРБУДАВТОТЕХ» серії НОМЕР_1 від 30.03.2013 року зареєстрований за ОСОБА_2 . Відповідно до повідомлення регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) від 30.10.2023 року зазначено, що вказаний транспортний засіб з іншим номерним знаком на підставі вантажно-митної декларації був зареєстрований за ПП «ФІНАНСОВА-ПРОМИСЛОВА ГРУАВ «ЧІКО». 30 03.2013 року автомобіль знятий з обліку для реалізації. В даних повідомленнях також вказується вартість даного транспортного засобу (78 700 грн).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , пояснив, що автомобіль Toyota Corolla, автомобіль він подарував шляхом переоформлення із належної йому юридичної особи. Купити його син з невісткою цей автомобільне могли, оскільки не мали грошей. В той час вони проживали в м. Києві, в його квартирі, бізнес тільки починали, тому купити автомобіль не могли.

При цьому суд критично оцінює показання даного свідка в частині того, що спірний автомобіль був подарований ним. Оскільки попереднім власником автомобіля був не ОСОБА_6 , а ПП «ФІНАНСОВА-ПРОМИСЛОВА ГРУАВ «ЧІКО», тому ОСОБА_6 як фізична особа не могла розпоряджатись автомобілем, який був у власності юридичної особи. Крім того суд вважає безпідставними посилання представника відповідача, що спірний автомобіль був лише перереєстрований із юридичної особи на ОСОБА_2 , і подружжя не витрачало коштів на його придбання. Так як згідно повідомлення регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) від 30.10.2023 року вказано, що автомобіль Toyota Corolla, 2011 року випуску знятий з обліку за ПП «ФІНАНСОВА-ПРОМИСЛОВА ГРУАВ «ЧІКО» для реалізації та вказується вартість даного транспортного засобу (78 700 грн). Таким чином автомобіль був придбаний по оплатній угоді тому є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 і ОСОБА_2 .

В свою чергу суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що наданий позивачем висновок про вартість автомобіля не врахує дійсного технічного стану автомобіля на час його оцінки, так як проводився без огляду автомобіля, врахування пробігу, тощо. Тому для визначення суми компенсації, що підлягає поверненню позивачці суд приймає до уваги вартість автомобіля, зазначену у висновку, наданому відповідачем до відзиву на позовну заяву, а саме 169 226.64 грн., частина від вартості якої складає 84 614 грн. 82 коп.

Відповідно до витягу із ЄДР встановлено, що 05.03.2019 року було засноване ТОВ ПРОМИСЛОВА ГРУПА «ОЛІМП», одним із засновників якої є ОСОБА_2 , його внесок в статутний капітал склав 4000.00 грн.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати у постанові від 08 вересня 2021 року у справі №727/6374/17, провадження № 61-8226св21, зазначив: «якщо один з подружжя є учасником господарського товариства і вносить до його статутного капіталу майно, придбане за рахунок спільних коштів подружжя, то таке майно переходить у власність цього підприємства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобов`язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства. До подібних правових висновків, у тому числі щодо юрисдикційності вимог, дійшли Верховний Суд України у постановах: від 03 липня 2013 року у справі № 6-61 цс 13, від 02 жовтня 2013 року у справі № 6-79 цс 13, від 03 червня 2015 року у справі № 6-38 цс 15; Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах: від 13 березня 2019 року у справі № 756/10797/15-ц (провадження № 61-40676 св 18), Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах: від 16 жовтня 2019 року у справі № 906/936/18, від 03 березня 2020 року у справі № 909/52/19». У постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 179/130/13-ц, провадження №61-11854св21, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, залишивши без змін оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції, врахував правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 03 червня 2015 року у справі № 6-38цс15. в постановах Верховного Суду від ЗО червня 2020 року у справі № 127/9986/16-і: (провадження № 61-39426св18). від 09 лютого 2021 року № 607/6271/17 (провадження № 61- 9507св 19), а саме: «.. .якщо один з подружжя є учасником господарського товариства і впосиі: до його статутного капіталу майно, придбане за рахунок спільних коштів подружжя, то таке майно переходить у власність цього підприємства, а в іншого з подружжя право власності на його майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобов`язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства». У постанові 09 вересня 2021 року у справі № 161/9644/19, провадження № 61-11938св2 Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суд залишаючи без змін судові рішення, виходив з того, що «Виходячи зі змісту частин другої, третьої статті 61 СК України, якщо вклад до статутного капіталу господарського товариств (підприємства) зроблено за рахунок спільного майна подружжя, в інтересах сім`ї, той: подружжя, хто не є учасником товариства, має право вимоги виплати половини вартості внесеного майна або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємств. При цьому спір існує саме між подружжям, а не між тим з подружжя, хто не є учасником товариства, та товариством».

Оскільки ТОВ ПРОМИСЛОВА ГРУПА «ОЛІМП» було засноване в 2019 році, тобто в період перебування сторін у шлюбі і відповідач, як один із засновників даного товариства вніс внесок в сумі 4000.00 грн. Відповідачем доказів того, що даний внесок був здійснений за його особисті кошти, суд приходить до висновку про наявність у позивачки права на отримання компенсації частини цього внеску в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя.

Також позивачка просить стягнути на її користь компенсацію вартості придбаної собаки породи American Staffordshire Terrier.

Згідно наданих суду копії численних дипломів та свідоцтв собака породи American Staffordshire Terrier приймала участь у конкурсах, виставках, займала призові місця. Власником (володільцем ) собаки зазначений

ОСОБА_7 пояснень свідка ОСОБА_6 , судом встановлено, що дана собака була в сім`ї його сина. Проживала в квартирі в м. Київ. Дана собака була придбана так як на той час почастішали крадіжки квартир, тому з метою захисту було вирішено придбати собаку. Собаку купив його син, а він давав гроші на купівлю собаки. ОСОБА_8 була куплена на початку 2016 року. Проте собака була хворобливою, у неї була алергія. В подальшому син привіз собаку до нього додому. І приблизно в травні-червні 2020 року собака померла.

З показань свідка встановлено, що дана собака була куплена відповідачем в період шлюбу та проживала в сім`ї подружжя ОСОБА_9 . А після припинення шлюбних відносин відповідач забрав собаку. Доказів того, кошти на придбання собаки давав саме батько відповідача та точного часу, коли собака померла суду не надано.

Проте враховуючи, що собака тривалий час проживала в сім`ї подружжя ОСОБА_9 , після припинення спільного проживання відповідач забрав собаку до себе, що підтверджується і показаннями свідка ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що у позивачки виникло право на отримання компенсації частини вартості собаки.

Відповідно до ст. 179 ЦК України - Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно ч. 1 ст. 180 ЦК України - Тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином тварини є об`єктом цивільних прав та обов`язків, на них поширюється правовий режим речей. Відповідно вони є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та на них поширюється загальні правила щодо поділу майна.

Позивачка також просить визнати об`єктом спільної сумісної власності кредитне зобов`язання за кредитним договором (заява про приєднання до Умов та Правил надання послуги «КУБ») від 10.03.2020 року, укладений ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 з AT КБ «ПРИВАТБАНК», та поділити його шляхом стягнення з відповідача компенсації частини його вартості.

Як вбачається із заяви про приєднання до Умов і Правил надання послуг «КУБ» від 10.03.2020 року ОСОБА_5 ,ФОП, приєдналась до Умов і Правил надання послуг «КУБ» , що розміщенні на сайті АТ КБ «ПРИВАТБАНК», таким чином між позивачкою та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» був укладений кредитний договір та позивачеві був наданий кредит в сумі 100 000.00 грн. строком на 12 місяців. З умов укладеного договору вбачається, що кредит надавався для здійснення підприємницької діяльності.

Позивачка зазначає, що даний кредит брався в інтересах сім`ї, для ведення спільного бізнесу.

Свідок ОСОБА_10 , в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , були її директорами в рівних правах і ведення бізнесу не розділяли. Вона працювала продавцем в магазині з 2019 року. ОСОБА_2 , майже кожного вечора приїздив до магазину за готівкою, привозив товар, приймав рішення про розподіл товару між торгівельними точками.

Оцінюючи показання даного свідка, суд погоджується з тим, що в період перебування в шлюбі сторони вели спільний бізнес та допомагали одне одному у його веденні.

Проте доказів того, що вищевказаний кредит був отриманий позивачкою в інтересах сім`ї суду не надано. Оскільки суд погоджується з доводами представника відповідача, що кредит отримувала позивачка, як фізична особа підприємець, а не як фізична особа. Кредит був отриманий незадовго до розірвання шлюбу і позивачкою не надано доказів того, що в даний період сторони ще продовжували підтримувати шлюбні відносини та вели спільний бізнес, оскільки шлюб між сторонами був розірваний через органи реєстрації актів цивільного стану і будь-яких доказів того, коли саме сторони припинили шлюбні відносини суду не надано.

Проте виходячи із показань самої позивачки про те, що після припинення між нею і відповідачем шлюбних відносин, придбана ними собака проживала з нею? а потім відповідач її забрав. А свідок ОСОБА_6 , пояснив, що собака померла в травні-червні 2020 року, суд приходить до висновку, що сторони припинили шлюбні відносини і спільне проживання до юридичного факту реєстрації розірвання шлюбу.

Доказів того, що відповідач надав згоду на отримання даного кредиту суду не надано.

Крім того позивачем на надано доказів і того, що після припинення шлюбних відносин сторони продовжували спільно вести бізнес, або розділили його. Таким чином оскільки позивачка отримувала кредитні кошти на ведення бізнесу, що позивачкою не заперечується, після припинення шлюбних відносин саме позивачка продовжила вести підприємницьку діяльність для здійснення якої отримувала кредитні кошти, томуу самостійно і погашала кредит за укладеним кредитним договором.

На підставі чого суд приходить до висновку, що підстави для визнання кредитного зобов`язання за кредитним договором (заява про приєднання до Умов та Правил надання послуги «КУБ») від 10.03.2020 року відсутні.

Згідно ст. 76 ЦПК України - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів.

Відповідно до ст. ст. 77-78 ЦПК України - Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно презумпція виникнення спільної сумісної власності на автомобіль Toyota Corolla, 2011 року випуску, внесок до статутного капіталу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПРОМИСЛОВА ГРУПА «ОЛІМП» і собаку породи American Staffordshire Terrier відповідачем не спростована. Як і не доведено позивачем виникнення спільної сумісної власності на кредитне зобов`язання.

Згідно із заявленими позовними вимогами, позивач просить стягнути з відповідача компенсацію частини вартості майна, придбаного в період шлюбу .

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України - Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України - У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) ( 435-15 ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у разі, якщо подружжя не вирішили питання щодо придбання частки неподільної речі одним з них, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України - у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Пленум Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначає, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Також Пленум Верховного Су України в у вказаній вище постанові від 21 грудня 2007 року, зазначає, що вирішуючи питав про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення Сімейного кодексу України щодо обов`язкової згоди одного із подружжя на отримання грошової компенсації.

У постанові Верховного Суду від 8.02.2022 у справі №209/3085/20 Велика пал. Верховного Суду зазначила, що згода Відповідача на виплату грошової компенсації Позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримав такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі (близькі за змістом висновки висловлені, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 квітня 2020 року у справі № 210/4854/15-ц, від 24 березня 2021 року у справі № 501/2211/18, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду відЗ лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц і від 9 червня 2021 року у справі № 760/789/19).

За даних обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача частину вартості автомобіля Toyota Corolla, 2011 року в сумі 84 614 грн. 82 коп., вартості внеску до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВА ГРУПА «ОЛІМП» у розмірі 2 000.00 (дві тисячі) грн.. частину грошової компенсації вартості собаки породи Amtrican Stafford Terrier, в сумі 25 000.00 грн. і не вбачає підстав для задоволення решти позовних вимог .

Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування понесених судових витрат суд виходить з наступного .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, - судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених вимог.

Оскільки судом ухвалюється рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд виходячи із суми присудженої до виплати позивачці грошової компенсації вважає за можливе стягнути із відповідача на користь позивачки 1 166 грн. 15 коп., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору. В іншій частині понесені судові витрати по сплаті с удового збору покладаються на позивачку.

Представник відповідача просить стягнути із позивачки кошти за надання експертного висновку вартості автомобіля в сумі 3000.00 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України - Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Відповідачем надана платіжна інструкція №NO921FEYFG від 21.09.2023 року про оплату експертного висновку, отримувач ОСОБА_11 , ФОП, оскільки судом при ухваленні рішення приймається оцінка транспортного засобу проведена ФОП ОСОБА_11 , на підставі замовлення відповідача, суд приходить до висновку, що з позивача на користь відповідача підлягає стягненню частина, вартості проведених робіт за надання цього експертного висновку, оскільки рішення ухвалюється за позовними вимогами про розподіл спільного сумісного майна подружжя, і позивачці присуджується компенсація вартості частини вартості даного транспортного засобу,тому в відшкодуванню підлягає лише половина понесених в ідповфідачем витрат за надання експертного висновку.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 . РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , поштова адреса: АДРЕСА_3 , частину вартості транспортного засобу марки Toyota Corolla, 2011 року випуску в сумі 84 614 (вісімдесят чотири тисячі шістсот чотирнадцять) грн. 82 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , поштова адреса: АДРЕСА_3 , грошову компенсацію вартості внеску до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВА ГРУПА «ОЛІМП» у розмірі 2 000.00 (дві тисячі) грн..

Стягнути із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 . РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , поштова адреса: АДРЕСА_3 , грошову компенсацію вартості собаки породи American Staffordshire Terrier, в сумі 25 000.00 грн..

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 . РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , поштова адреса: АДРЕСА_3 , 1 166 грн. 15 коп., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору. В іншій частині понесені судові витрати по сплаті судового збору покласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 , поштова адреса: АДРЕСА_3 ,

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , поштова адреса: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , 1500.00 грн., за надання експертного висновку вартості транспортного засобу. В іншій частині понесені судові витрати за надання експертного висновку вартості транспортного засобу покласти на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги , відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 05.08.2024 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 07.08.2024 року

Дата набрання законної сили: 05.09.2024 року