Провадження № 2/734/46/24 Справа № 734/3213/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31 липня 2024 року смт Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Іванюка Т.І.,

при секретарі Ієвлевій О.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди,-

в с т а н о в и в:

у суд із позовом про відшкодування матеріальної шкоди звернувся ОСОБА_3 до ОСОБА_4 . У поданій заяві про збільшення та/або зменшення позовних вимог ОСОБА_3 просить стягнути з ОСОБА_4 матеріальну шкоду за завдані пожежею збитки, які виникли внаслідок пожежі в сумі 165 554 гривні 00 коп., та судові витрати, які складаються з витрат на проведення будівельно-технічного експертного дослідження 8 000, 00 грн., оплати судового збору 1 655, 54 грн., витрат на правничу допомогу 6 000, 00 грн. Свої вимоги ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з Генеральним планом (схемою) відображена присадибна ділянка АДРЕСА_2 , де вбачається, що курник відсутній на плані. Документів, які б підтверджували законність побудови даного курнику відповідачем не надано; роки забудови курника також невідомі і нічим не підтверджені. Відповідачем проігноровано при побудові курника ДБН Б 2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», а саме п. 6.1.41 (табл. 6.7) допустима відстань від житлового будинку (літньої кухні) до господарської будівлі (сараю) для худоби, інших тварин та птахів площею до 50 м2 має становити мінімум 15 м. Однак, при побудові курника не дотримано даних будівельних норм і курник розміщено в межах 10 м до житлового будинку ОСОБА_3 . З вини відповідача, ОСОБА_4 , який є сусідом і проживає за адресою: АДРЕСА_1 . 22.06.2021 сталася пожежа вищевказаного курник, вогонь з якого перекинувся на сарай ОСОБА_3 . Під час гасіння пожежі, ОСОБА_4 перешкоджав доступу пожежникам до свого господарства. Внаслідок цього належний ОСОБА_3 сарай зазнав пошкоджень, а саме: в наслідок пожежі знищено перекриття по всій площі, пошкоджено стіни та майно сараю. Відповідно до висновку експерта №36-23 за результатами проведення будівельно-технічного експертного дослідження від 22 вересня 2-23 року вартість відновлювального ремонту сараю, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та який був пошкоджений пожежею, станом на момент проведення експертизи, складає 165 554,00 гривень. На даний час ОСОБА_4 не бажає добровільно проводити необхідні ремонтні роботи, на звернення реагує зневажливо і зверхньо.

Не погоджуючись з позовними вимогами ОСОБА_3 , представником відповідача, ОСОБА_2 подано відзив з проханням відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що курник був збудований ще у 1964 році батьком відповідача та перейшов у власність останнього як спадкове майно разом з земельною ділянкою, будинком та господарськими будівлями. Вищевказаний курник не відноситься до самочинного будівництва, оскільки збудований на земельній ділянці ОСОБА_4 без жодних комунікацій та електропередачі. Акт огляду комісії Остерської міської ради від 10.11.2022 року створеної розпорядженням міського голови Остерської міської ради від 07.11.202 року №94 є неналежним доказом, оскільки є неповним, однобічний дискримінаційним та суперечливим.

Не відповідає дійсності той факт, що про роботу комісії створене розпорядженням міського голови Остерської міської ради від 07.11.2022 року, з метою визначення законності розміщення курника за адресою АДРЕСА_1 , були вчасно повідомлені гр-н ОСОБА_3 та гр-н ОСОБА_4 , але від участі в роботі комісії ОСОБА_4 самоусунувся. Відповідач ОСОБА_4 як власник обстежуваної будівлі, розташованої по АДРЕСА_2 , належним чином не повідомлявся про роботу комісії офіційно не запрошувався до участі у огляді господарських будівель, з даним Актом ознайомлений не був, що позбавило його можливості висловити свої пояснення чи заперечення. Також сторона позивача звертає зауважує, що у складі комісії яка надавалв правову оцінку даній ситуації були вузькопрофільну спеціалісти з містобудування, архітектури, земельних відносин та благоустрою Остерської міської ради які ставили свій підпис а Актів, чим підтвердили порушення законодавства України зі сторони відповідача.

Також даний Акт огляду (перевірки) від 10.11.2022р., складено комісією Остерської міської ради не протягом трьох днів з дня виникнення пожежі, а лише через один рік і п`ять місяців.

В даному Акті огляду комісії Остерської міської ради від 10.11.2022р.. як і в Акті про пожежу від 23.06.2021р., жодним чином не зафіксований дійсний обсяг пошкоджень та реальний розмір матеріальної шкоди (прямі/побічні збитки) позивача. Не зазначена ані конкретна площа пошкоджених стін, ані площа пошкодженого даху (ані в метрах квадратних, ані в метрах погонних), ані орієнтовний розмір збитків, ані перелік та орієнтовна вартість знищеного пожежею майна. Акт огляду не містить жодного висновку комісії, про те, що внаслідок протиправної поведінки відповідача, дій чи бездіяльності, сталася пожежа у господарчій будівлі по АДРЕСА_1 . Таким чином, Акт огляду комісії Остерської міської ради від 10.11.2022р., має виключно загальний, інформативний характер і ґрунтується лише на вербальному коментарі ситуації, яка за даних обставин склалася.

Також представник відповідача зазначає, що наявність вини у даному випадку може бути встановлено тільки пожежно-технічною експертизою. Разом з тим, пожежно-технічна експертиза у даній справі не проведена. А з моменту пожежі вже минуло два роки і сім місяців. Постанова про закриття кримінального провадження від 28.07.2023 року з обвинувальним актом, вироком, а отже не може бути прямим доказом 011 ОСОБА_4 , оскільки ОСОБА_5 взагалі не мав жодного статусу кримінальному провадженні, що підтверджується листом №2573 він 06.06.2023 року заступника начальника СВ відділення поліції ЧРУП ГУНП в Чернігівській області капітана поліції Олег Сікачова». Таким чином, ОСОБА_4 не був учасником у даному кримінальному провадженні не мав жодного процесуального статусу. Звіт про причини виникнення пожежі також не є належним та допустимим Доказом, є суто інформативним, оскільки не містить в собі жодних висновків про те, Що саме відповідач ОСОБА_4 будь-яким чином причетний до виникнення пожежі, що його поведінка є, чи була неправомірною, і в кінцевому випадку привела до спричинення шкоди позивачу.

Також на думку представника відповідача висновок експерта № 36-23 за результатами проведення будівельно-технічного експертного дослідження від 22 вересня 2023року не може бути належним доказом у даній справі із огляду на те, що обсяги будівельних робіт, зазначені у висновку, не відповідають обсягам пошкоджень, визначеним в акті про пожежу. Зокрема: в Акті про пожежу зазначено, що пожежею знищено лише перекриття по всій площі та вказано, що пожежею знищено перекриття по всій площі курника за адресою: АДРЕСА_2 , а у висновку вказано про необхідність улаштування нового дерев`яного перекриття, нові матеріали та крокви; нове покриття покрівлі з листової сталі по дерев`яній обрешітці, влаштувати нові дерев`яні фронтони, ремонт штукатурного шару зовнішніх стін; нове штукатурення стелі. Як наголошує сторона позивача, експерт зазначив, що більша частина сараю (матеріалів з яких зроблений сарай) відновленню не підлягає і причиною тому є або знищення сараю під дією високих температур, внаслідок пожежі або під дією води, якою гасили дану пожежу. Слід зауважити, що пожежа сталася у червні 2021 року, тобто два з половиною роки назад, сарай позивача по АДРЕСА_1 , власником якого він став у 2014 році, побудований у 1960 році, тобто даній будівлі 64 роки, будівельно-технічне експертне дослідження, проводилося у серпні, через понад два роки після пожежі.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог з мотивів безпідставності та необґрунтованості.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показала, що проживає по сусідству з ОСОБА_5 . Понад рік тому у господарстві останнього сталася пожежа. Набравши у відра води, хотіла зайти до двору ОСОБА_5 , але хвіртка була зачинена. Тому разом з іншими пішла до господарства ОСОБА_7 , і вже звідти подавали до двору ОСОБА_5 через сітку відра з водою. Там пожежу гасили ОСОБА_5 , його дружина і сусід ОСОБА_8 . В цей час вогонь перекинувся на сарай ОСОБА_7 . Присутні казали, що треба викликати пожежників, на що ОСОБА_5 відповів, що розбереться сам. Коли приїхали пожежники, шланги вони прокладали через господарство ОСОБА_7 . Коли ОСОБА_5 збудував курник не знає.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показав, що близько 3 років тому у господарстві ОСОБА_5 , яке розташоване по сусідству, сталася пожежа. Того вечора, він переліз через паркан та потрапив до вказаного господарства. Там побачив, що горить курятник, який ОСОБА_5 намагається потушити. Він, разом з іншими сусідами прийнявся йому допомагати. В цей час вогонь перекинувся на сарай сусіднього господарства ОСОБА_7 . Потім приїхали пожежники. ОСОБА_10 не перешкоджав гасінню пожежі.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показала, що приблизно рік тому до неї постукали сусіди і повідомили, що у Самойленків горить сарай, тому треба дати воду. На це вона відчинила сусіднє господарство, за яким доглядала на прохання власників, та надала доступ до свердловини. Півсля цього бачила, як вогонь перекинувся з сараю ОСОБА_5 на сарай ОСОБА_7 . Потім приїхали пожежники. ОСОБА_5 не перешкоджав їм гасити пожежу.

У судовому засіданні встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини.

Позивач ОСОБА_3 є власником домоволодіння АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер Витягу 31819989. Земельна ділянка, яка розташована під вищевказаним домогосподарством, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер Витягу 31820121, також належить на праві власності Позивачу. Згідно з технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду, який знаходиться по АДРЕСА_1 вбачається, що на земельній ділянці знаходиться: житловий будинок (А), веранда (а;а ), ганок (а2, а4, а5), відкрита веранда (а3), сарай (Б), погріб (П), вбиральня (У), огорожа (№ 1-6).

Відповідач ОСОБА_4 відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 357643$ від 14.05.2004 року та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, завіреного державним нотаріусом Остерської районної державної нотаріальної контори Велігошею Л.M. від 06.05.2004 року зареєстровано в реєстрі за № 1609 є власником домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 777917, виданого 28 жовтня 2008 року, ОСОБА_4 є власником земельної ділянки за цією ж адресою, площею 0,1000 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Під час судового засідання встановлено, що 22 червня 2021 року виникла пожежа господарчої будівлі ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Звіту про причину виникнення пожежі, складеного 23 червня 2021 року головним інспектором відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Чернігівського районного управління ГУ ДСНС України у Чернігівській області Шинкаренко О.О., 22 червня 2021 року о 21 год. 09 хв. на ПЗЧ 5 ДПРЧ надійшло повідомлення про пожежу господарської будівлі в м.Остер, в результаті пожежі вогнем знищено перекриття по всій1 площі, покрівлю та перекриття курника за адресою: АДРЕСА_2 . На гасіння пожежі залучалось 1 відділення 7 ДПРП (м.Остер) на АЦ-40/4 (43253) 247.01. 2 чоловіка особового складу та 1 відділення 5 ДПРЧ (смт.Козелець) на АЦ-4-60 (5309) 5.5М, 3 чоловіки особового складу. Подавали 2 ствола, прокладено 20 метрів магістральної лінії діаметром 77 мм та 80 метрів робочої рукавної лінії діаметром 51 мм. При огляді місця пожежі встановлено, що осередок пожежі знаходився в курнику (господарчої будівлі)за адресою: АДРЕСА_2 , який впритул побудований до господарчої будівлі гр. ОСОБА_3 , на що вказує найбільша масова частки вигорання, шлях розповсюдження полум`я. Оглядом місця пожежі та при опиті свідків встановлено, що осередок пожежі знаходився у курнику за адресою: АДРЕСА_2 на що вказує найбільша масова частка вигорання, шлях розповсюдження полум`я, але по прибуттю на місце пожежі аварійно-рятувального підрозділу, з`ясувалось, що господарі курника зачинили вхідні ворота, та не надали доступу до будівлі, що ускладнювало гасіння пожежі та з`ясування обставин виникнення пожежі. Отже з`ясувати причину виникнення пожежі складено, в зв`язку з тим, що на місці пожежі видимих ознак короткого замикання, підпалу або необережного поводження з вогнем не виявлено.

Відповідно до Акту від 23 грудня 2021 року, складеного комісією у складі головного інспектора відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Чернігівського районного управління ГУ ДСНС України у Чернігівській області Шинкаренко О.О., ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , складеного про пожежу, яка виникла 22 червня 2021 року о 20 год. 45 хв. (час орієнтовний) на об`єкті господарська будівля за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_3 , до гасіння пожежі залучалися 1 відділення 7 ДПРП (м.Остер) на АЦ-40/4 (43253) 247.01. 2 чоловіка особового складу та 1 відділення 5 ДПРЧ (м.Остер) на АЦ-4-60 (5309) 5.5М, 3 чоловіки о/с. Пожежу ліквідовано о 22 год. 00 хв. 22 червня 20221 року. Пожедею знищено перекриття по всій площі; перекриття по всій площі курника за адресою: АДРЕСА_2 . Пожежею пошкоджено стіни курника за адресою: АДРЕСА_2 . Прямі збитки 100 000 грн. Причина пожежі встановлюється.

10 листопада 2022 року Комісією у складі: ОСОБА_14 заступника міського голови з питань виконавчих органів Остерської міської ради, голова комісії; ОСОБА_15 начальника міського відділу містобудування, архітектури, земельних відносин та благоустрою Остерської міської ради, секретар комісії; ОСОБА_16 спеціаліст відділу містобудування, архітектури, земельних відносин та благоустрою міської ради; ОСОБА_17 слідчого слідчого відділення ВП №1 Чернігівського ГУП ГУНП в Чернігівській області; ОСОБА_18 головного інспектора ВЗНС ГУ ДСНС у Чернігівській області, було складено Акт за результатами перевірки фактів, викладених у письмовому зверненні громадянина ОСОБА_3 до Остерської міської ради від 21.10.2022. Розглянувши ситуацію на місці в присутності заявника, комісією встановлено:

1.За адресою: АДРЕСА_1 знаходиться домоволодіння громадянина ОСОБА_3 (згідно договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями від 28.12.2014).

2.Господарська будівля, сарай «Б», по АДРЕСА_1 пошкоджено пожежею, що сталася 22.06.2021: частково пошкоджені стіни та дерев`яні конструкції даху по всій площі будівлі. Дата виникнення пожежі зафіксована в Акті про пожежу від 23.06.2021, складеному головним інспектором ВЗНС ГУ ДСНС України у Чернігівській області Шинкаренко О.О.

3.На суміжній земельній ділянці домоволодіння ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , збудована невелика капітальна господарська будівля курник впритул до господарської будівлі громадянина ОСОБА_3 . Вищенаведена господарська будівля громадянина ОСОБА_4 відсутня в матеріалах справи на домоволодіння по АДРЕСА_2 на генеральному плані (схемі) КП «Ніжинське МБТІ» станом на 06.09.2022. Рік побудови господарської будівлі не відомий. Господарська будівля курник ОСОБА_4 збудована з порушеннями державних будівельних норм України, а саме п.15.2, табл. 15.2, п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудови територій». Комісія вирішила: 1. Господарська будівля курник збудована громадянином ОСОБА_4 з порушенням чинного законодавства. 2. З метою недопущення виникнення нещасних випадків у майбутньому рекомендувати громадянину ОСОБА_4 провести перенесення господарської будівлі згідно чинного законодавства. Подальше вирішення спірних питань рекомендовано вирішувати в судовому порядку.

У листі заступника міського голові з питань діяльності виконавчих органів Остерської міської ради ОСОБА_14 № 1513/03-10 від 25.09.2023 повідомляється ОСОБА_3 , що про роботу комісії, створеної розпорядженням голови Остерської міської ради від 07.11.2022 з метою визначення законності розміщення курника за адресою АДРЕСА_2 були вчасно повідомлені гр-н ОСОБА_3 та гр-н ОСОБА_4 , але від участі в роботі комісії останній самоусунувся.

Відповідно до постанови від 28 липня 2023 року про закриття кримінального провадження №000023, винесеної слідчим у кримінальному провадженні начальником СВ ВП №1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області, в ході досудового розслідування було встановлено, що пожежа виникла на території домогосподарства ОСОБА_4 внаслідок загорання курника, який був самовільно побудований впритул до господарства ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , без дотримання нормативних розривів до існуючої забудови та меж ділянок, що є порушенням Правил пожежної безпеки в Україні. При цьому, ОСОБА_4 був зобов`язаний вживати всіх необхідних та обачливих заходів, щоб не створити об`єктивної загрози для оточуючих та не створити ризик пошкодження їх майна, не допустити можливості настання негативних наслідків для оточуючих від користування ним своєю власністю. Суд зазначає, що дана постанова є чинною.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічного експертного дослідження №36-23 від 22 вересня 2023 року вартість відновлювального ремонту сараю, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та який був пошкоджений пожежею, що сталася 22 червня 2021 року, станом на момент проведення експертизи, складає 165 554 гривні 00 коп.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Зважаючи, що предмет спору у цій справі є відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок пожежі, суд вважає за необхідне звернутися до законодавчих положень, якими врегульовані спірні деліктні зобов`язання.

За загальним правилом особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22 ЦК України).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, передбачені частиною першою статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В контексті викладеного, слід зауважити, що для настання деліктної відповідальності за статтею 1166 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків наявності підстав звільнення від доказування.

Особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини, згідно з якої особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування лише, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

При цьому особа, яка заявляє вимоги щодо відшкодування майнової шкоди доводить лише факт заподіяння такої шкоди за участю відповідача (у тому числі її розмір), а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Такий розподіл тягаря доведення між сторонами у цій категорії справ підтверджується і незмінною правозастосовною практикою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 01.04.2021р. у справі № 464/5150/16-ц, від 22.04.2020р. у справі № 465/6125/16-ц, від 06.06.2019р. у справі № 286/2210/16-ц, від 06.06.2018р. у справі № 369/2178/16-ц та інших.

Встановлюючи наявність елементів складу цивільного правопорушення у діях відповідача, як підстави для покладення на нього цивільно-правової відповідальності, суд звертає увагу сторін на наступне.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

У статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Аналогічні положення містяться у ст. 319 ЦК України. Власність не тільки надає переваги, а й покладає певні обов`язки на власників майна. Це конституційне положення гарантує дотримання принципу забезпечення балансу між інтересами власника, суспільства та інших власників і користувачів об`єктами власності. Власність зобов`язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших осіб, усього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власників з боку держави, фізичної чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки покладається на власника (власників) земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна або наймачів (орендарів) земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна, якщо це обумовлено договором найму (оренди), а також на керівника (керівників) суб`єкта господарювання.

В розумінні зазначеного кодексу, пожежею є неконтрольований процес знищування або пошкодження вогнем майна, під час якого виникають чинники, небезпечні для істот та навколишнього природного середовища (ст. 1 Кодексу цивільного захисту України).

Загальні вимоги з пожежної безпеки до будівель, споруд різного призначення та прилеглих до них територій, іншого нерухомого майна, встановлюють Правила пожежної безпеки в Україні, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 30.12.2014р. № 1417 (далі Правила).

Ці Правила є обов`язковими для виконання в тому числі і громадянами України.

Так, відповідно до п. 1.1, 1.4 розділу ІІІ Правил (в редакції, чинній на час пожежі) при розміщенні будинків і споруд слід ураховувати вимоги пожежної безпеки, викладені в ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», СНиП ІІ-89-80 «Генеральные планы промышленных предприятий». Протипожежні відстані між будинками, спорудами, відкритими майданчиками для зберігання матеріалів, устаткування забороняється захаращувати, використовувати для складування матеріалів, устаткування, стоянок транспорту, будівництва та встановлення тимчасових будинків і споруд, у тому числі мобільних (інвентарних) будівель, індивідуальних гаражів. Територія об`єктів, ділянок, що межують з житловими будинками, дачними та іншими будинками, протипожежні відстані між будинками, спорудами, майданчиками для зберігання матеріалів, устаткування повинні систематично очищатися від сміття, відходів виробництва, тари, опалого листя, котрі необхідно регулярно видаляти (вивозити) у спеціально відведені місця.

За змістом п. 3.25* державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування 17.04.1992р. №44 (далі ДБН 360-92), які втратили чинність лише в 2018 році, відстань між житловими будинками та господарськими будівлями і спорудами слід приймати відповідно до санітарних норм (таблиця 3.2а), але не менше протипожежних норм (таблиця 1 додатка 3.1).

В свою чергу, відповідно до ДБН 360-92 відстані між житловими будинками та господарськими будівлями на двох сусідніх ділянках треба приймати за таблицею 1. При цьому, хоча визначення відстані між об`єктами за цією таблицею й здійснюється виходячи зі ступеню вогнестійкості таких об`єктів, який в ході судового розгляду не встановлений, проте мінімальна відстань визначена цією таблицею становить 6 метрів.

Як зазначено вище, пожежа виникла в курнику на території домоволодіння відповідача ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований впритул до господарчої будівлі позивача ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . Під час пожежі, полум`я перекинулося на сарай ОСОБА_3 , який в результаті загорання був частково пошкоджений. Проведеними заходами точна причина займання не встановлена. Ці обставини визнані учасниками, а тому в силу ч.1 ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягають.

При цьому суд зазначає, що доводи позивача щодо будівництва відповідачем ОСОБА_4 господарської будівлі курника з порушенням державних будівельних норм України, а саме п.15.2, табл. п.6.1.41 ДБР Б.2.2-12:2019 знайшли своє підтвердження в судовому засіданні належними і допустимими доказами, а саме Актом комісії, створеної за розпорядженням міського голови Остерської міської ради від 07.11.2022, Генеральним планом (схемою) відображена присадибна ділянка АДРЕСА_2 , де вбачається, що курник (господарська будівля Б) відсутній на плані; постановою від 28 липня 2023 року про закриття кримінального провадження №000023, винесеної слідчим у кримінальному провадженні начальником СВ ВП №1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_19 .

Разом з тим, суд не приймає до уваги надану представником відповідача довідку про технічний стан нерухомого майна господарства по АДРЕСА_1 , виготовленого інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_20 в частині того, що існуючий сарай «В» (курник) побудований до 05.08.1992 року, оскільки ці дані суперечать вищенаведеним доказам. Також у довідці відсутні будь-які відомості, на підставі яких інженер дійшов висновку щодо часу забудови вказаної господарської будівлі.

При цьому ОСОБА_4 , як власник майна, зобов`язаний був вживати всіх необхідних та обачливих заходів, щоб не створити об`єктивної загрози для оточуючих та не створити ризик пошкодження їх майна, не допустити можливості настання негативних наслідків для оточуючих від користування ним своєю власністю.

Такі заходи є розумно очікуваними від відповідача, оскільки це унеможливило б настання таких негативних наслідків, що мали місце у досліджуваних правовідносинах.

В свою чергу, ОСОБА_4 , попри свої заперечення, в ході розгляду справи з дотриманням вимог ч. 3 ст.12, ст.ст.76, 77, 81 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів, що свідчать про відсутність його вини у заподіянні цієї шкоди, не заявляв клопотання призначення судової експертизи з метою спростування причини та наслідків пожежі, зазначеної в акті. Доводи, які викладені у відзивах на позовну заяву та озвучені представником відповідача у судовому засіданні суд вважає непереконливими та визначальними при вирішенні даного спору.

Відтак суд дійшов висновку, що в ході судового розгляду даної справи позивач належними та допустимими доказами довів існування обставини, з якими закон пов`язує настання деліктної відповідальності відповідача за ст. 1166 ЦК України за заподіяну внаслідок пожежі, що мала місце 22 червня 2021 року, шкоду.

Доводи позивача щодо умисних дій відповідача, направлених на перешкоджання аварійно-рятувальному підрозділу гасити пожежу, суд до уваги не бере, оскільки такі факти не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи та були спростовані показами допитаних у судовому засіданні свідків.

В свою чергу, визначаючись із розміром суми відшкодування, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

На підтвердження розміру заподіяної шкоди, окрім вже наведених вище доказів, що підтверджують сам факт пожежі, позивач надав висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічного експертного дослідження №36-23 від 22 вересня 2023 року, відповідно о якого вартість відновлювального ремонту сараю, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та який був пошкоджений пожежею, що сталася 22 червня 2021 року, станом на момент проведення експертизи, складає 165 554 гривні 00 коп.

Доводи представника відповідача щодо того, що даний висновок не може бути належним доказом у даній справі із огляду на те, що обсяги будівельних робіт, які зазначені у ньому, не відповідають обсягам пошкоджень, визначених в акті про пожежу, суд до уваги не бере, оскільки приписами ч. 1 ст. 106 ЦПК України визначено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Частиною 6 ст. 106 ЦПК зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Дослідивши даний висновок, суд визнає його належним доказом у справі, оскільки він відповідає вимогам ч. 7 ст. 102, ч. ч. 5 та 6 ст. 106 ЦПК України, зокрема, має посилання на обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та складений особою, яка має кваліфікацію судового експерта за відповідною спеціальністю.

Отже, позивачем у належний спосіб доведено суму заподіяної йому шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Аналізуючи наведене вище, суд приходить до висновку, щодо доведеності вини у завданні ОСОБА_3 шкоди відповідачем ОСОБА_4 , який не вжив всіх необхідних та обачливих заходів, які зобов`язаний був вжити, щоб унеможливити настання негативних наслідків, що мали місце у досліджуваних правовідносинах. А тому з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 підлягає стягненню матеріальна шкода за завдані пожежею збитки в сумі 165 554 гривні 00 коп.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст. 141 ЦПК України.

З огляду на те, що позовні вимоги задоволені повністю, з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати в сумі 15 655 гривень 54 коп., які складаються з витрат на проведення будівельно-технічного експертного дослідження 8 000, 00 грн. (а.с. 153-154), оплати судового збору 1 655, 54 грн. (а.с. 1, 55), витрат на правничу допомогу 6 000 грн. (попередній розрахунок суми майбутніх витрат у зв`язку з веденням адвокатом справи та квитанція АТ КБ «ПриватБанк» від 10.11.2023 про сплату позивачем адвокату 6 000, 00 грн. (а.с. 152, 159).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 22, 319, 386, 1166, 1192 ЦК України, ст.55 Кодексу цивільного захисту, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 368, 273, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь позивача ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду за завдані пожежею збитки в сумі 165 554 (сто шістдесят п`ять п`ятсот п`ятдесят чотири) гривні 00 коп., та судові витрати у сумі 15 655 (п`ятнадцять тисяч шістсот п`ятдесят п`ять) гривень 54 коп., які складаються з витрат на проведення будівельно-технічного експертного дослідження 8 000, 00 грн., оплати судового збору 1 655, 54 грн., витрат на правничу допомогу 6 000 грн.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 09 серпня 2024 року

Відомості щодо учасників провадження:

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Представник позивача: адвокат Пономар Вікторія Володимирівна, адреса: 1044, Чернігівська область, м.Остер вул. Пекура, 5;

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 ;

Представник відповідача: адвокат Скляр Марина Сергіївна, АДРЕСА_5 .

Суддя: