ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4474/24 Справа № 212/8543/23 Суддя у 1-й інстанції - Дехта Р. В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Бондар Я.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 212/8543/23 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якою діє адвокат Макаренко Анастасія Сергіївна, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Ременюк Юлія Володимирівна,

на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2024 року,

встановив:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Макаренко А.С., звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі та мають спільну дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на час звернення позивачки до суду з позовом мешкає разом з нею в м. Гамбург Германія та перебуває на її утриманні.

Посилається, що сторони мешкають окремо, матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає, хоча є працездатною особою.

У зв`язку з викладеним, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5 000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4 900 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 27 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає щорічно індексації відповідно до закону. В частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць рішення допущено до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Ременюк Ю.В., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 598 гривень щомісячно, починаючи з 27 жовтня 2023 року до досягнення дитиною повноліття із подальшою щорічною індексацією відповідно до закону.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги і зменшуючи суму аліментів з 5000 гривень до 4 900 гривень не обґрунтував, що слугувало підставою для такого зменшення, не врахував, що відповідач, має єдиний дохід у вигляді заробітної плати у ТОВ Будівельна компанія «СХІД КР» з посадовим окладом 6 700 гривень, з якого утримуються обов`язкові платежі, і отримує щомісячний дохід, який є меншим, ніж сума, яку він має сплатити в рахунок оплати аліментів.

Посилається, що суд першої інстанції не взяв до уваги матеріальний стан відповідача, не надав оцінки розміру заробітної плати, яка ним отримується для задоволення можливості власного життя хоча б у мінімальному розмірі забезпеченому державою.

Також посилається, що у зв`язку з наявністю у відповідача хоча і невеликого, однак постійного заробітку, у разі стягнення з нього аліментів у розмірі частини заробітку надасть можливість забезпечити і дитину на рівні прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і відповідача на рівні прожиткового мінімуму.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Макаренко А.С., просить закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги. Посилається, що необґрунтованість та незаконність доводів апеляційної скарги та зазначає, що відповідач умисно приховує свій дохід, який значно перевищує суму окладу на Товаристві, власником якого він є, і для введення суду в оману влаштувався на своє ж Товариство монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій. Оскаржуване рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2024 року вважає таким, що прийнято без порушення норм законодавства.

У відповіді на відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Ременюк Ю.В., посилаючись на хибність припущень позивачки щодо приховування відповідачем доходу зазначає, що відповідно Фінансової звітності мікропідприємства за результатами фінансового 2023 року ТОВ «Будівельна компанія «СХІД КР» у 2023 році отримало збитки в сумі 9,4 тис. грн., тобто жодного прибутку, який відповідач нібито має намір приховати, нема. Вважає доводи, зазначені позивачем у відзиві на апеляційну скаргу відповідача, необґрунтованими та безпідставними.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі про стягнення аліментів з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і яка не входить до переліку справ зазначених у ч. 4 ст. 274 ЦПК України, які не можуть бути розглянуті в прядку спрощеного позовного провадження, враховуючи характер спірних правовідносин, справа розглядається без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно ст. 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, прийнявши до уваги, що відповідач по справі не надав належних та допустимих доказів, що рівень його доходів перевищує розмір мінімальної заробітної плати і він не має інших доходів, не прийнявши як належний доказ про рівень доходів відповідача наказ про прийняття на роботу № 1-к/тр від 11 грудня 2023 року, в якому визначено посадовий оклад відповідача, дійшов висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 4 900 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Проте, повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна.

Судом першої інстанції встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що сторони зареєстрували шлюб 04 березня 2016 року у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис 53, що підтверджується копією про шлюб серія НОМЕР_1 .

Відповідно свідоцтва про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого Дзержинським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 145, батьками записані сторони у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Позивачка разом з дитиною проживає в місті Гамбург, Германія.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№2) від 27 листопада 1992 року, №250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 1, 2ст. 181 СК України).

Відповідно ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

При визначенні розміру аліментів відповідно ч. 1ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно положень ч. 2, 3ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно роз`яснень, наданих у пункті 17Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з 11 грудня 2023 року працює монтажником металевих конструкцій в ТОВ «Будівельна компанія «СХІД КР».

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що малолітній син сторін потребує матеріальної допомоги від відповідача, разом з тим, розмір визначених судом аліментів не відповідає встановленим у справі обставинам.

Відповідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже у змагальному процесі саме на позивача лягає тягар доведення обґрунтованості його вимог, а на відповідача - доведення обґрунтованості його заперечень.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилалась на те, що син проживає з нею, а відповідач у свою чергу, проживає окремо та самоусунувся від виховання і утримання дитини.

Аргументів щодо визначеного нею розміру аліментів позивач в позовній заяві не наводить.

Доказів на підтвердження власних доходів позивачем суду не надано.

Натомість відповідачем до апеляційної скарги надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/ суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору щодо фізичної особи платника податків ОСОБА_2 , відповідно яких за період 4 кварталу 2023 року дохід ОСОБА_2 у грудні становив 4 466,67 гривень.

Відповідно довідки від 04 березня 2024 року № СК00-000002 ОСОБА_2 працює в ТОВ «Будівельна компанія «СХІД КР» з 12.12.2023 року, займає посаду монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій, його дохід склав за грудень 2023 року 4 466,67 гривень, січень 2024 року 7 200 гривень, лютий 2024 року 7 200 гривень.

Вказані суми доходів відповідача позивачкою не спростовані, доказів на підтвердження отримання відповідачем інших доходів не надані.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць складає 3028,00 грн., а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років 2563 гривень; дітей віком від 6 до 18 років 3196 гривень.

Колегія суддів апеляційного суду зауважує, що участь батьків в утриманні своїх дітей повинна бути рівнозначною, позивач є працездатною жінкою, відомостей про розмір її доходів матеріали справи не містять.

З огляду на зазначені обставини, та з урахуванням вимог ст. 182 СК України,принципів справедливості, добросовісності, розумності та обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що будуть достатніми для гармонійного фізичного і духовного розвитку дітей аліменти в розмірі 2500 гривень на утримання малолітнього сина сторін щомісячно, але не є меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно.

Визначений розмір аліментів на переконання апеляційного суду дозволить зберегти баланс між потребами дитини та потребами відповідача.

Такий розмір аліментів відповідатиме інтересам та потребам дитини, буде необхідним для вирішення побутових та соціальних потреб, які виникатимуть в процесі його розвитку.

Суд першої інстанції зазначених обставин в повній мірі не врахував і дійшов помилкового висновку про доведеність та обґрунтованість вимог позивача в частині визначеного розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача. При цьому судом першої інстанції не враховано принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей.

Колегія суддів апеляційного суду відхиляє доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі частини заробітку відповідача у зв`язку з наявністю у відповідача постійного заробітку з огляду на наступне.

В силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Позивач просила стягувати аліменти на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі.

Відповідно роз`яснень, наданих у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в частині першій статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, системний аналіз норм статей 181-184 СК України, з урахуванням роз`яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», дає підстави дійти висновку про те, що право на стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини має той з батьків, з ким проживає дитина, і право вибору способу виконання обов`язку щодо утримування дитини належить виключно останньому.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року №037-VIII було внесено ряд змін до Сімейного кодексу України, зокрема, надано право позивачу у справах про стягнення аліментів самостійно обирати спосіб їх стягнення у частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі, а також змінювати спосіб стягнення аліментів, визначений попереднім рішенням суду, за окремим позовом, незалежного від наявності у платника аліментів офіційного працевлаштування та отримання регулярного чи мінливого заробітку (доходу).

Отже, діючим законодавством чітко визначено, що право вибору способу стягнення аліментів, у твердій сумі або в частині від заробітку (доходу) закріплено виключно за одержувачем аліментів, при цьому законом не встановлено підстав, за яких це право одержувача може бути обмежено.

При зверненні до суду з даним позовом, ОСОБА_1 не надала суду достатніх та обґрунтованих доказів щодо можливості та необхідності покладення на відповідача ОСОБА_2 обов`язку зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 5000 гривень щомісячно.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1538 гривень щомісячно, і вважає такий розмір, з огляду на рівень його доходу, достатнім для забезпечення потреби неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, колегією суддів апеляційного суду враховано й обов`язок матері ОСОБА_1 нести витрати на утримання дитини на рівні з батьком - ОСОБА_2 , а тому покладення на останнього обов`язку зі сплати аліментів у розмірі 5000 гривень щомісячно є необґрунтованим, і доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів апеляційного суду змінює рішення суду першої інстанції на підставі п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України, та зменшує розмір аліментів, стягнутих з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 з 5000 гривень до 2 500 гривень.

Відповідно п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів;

Таким чином, позивачка є звільненою від сплати судового збору, оскільки позовні вимоги стосуються стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1073,60 гривень, тобто мінімальний розмір судового збору за вимоги майнового характеру, визначений Законом України «Про судовий збір», у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для зміни рішення суду в цій частині.

Також, колегія суддів апеляційного суду враховує, що за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у мінімальному розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір», та, з огляду на викладене вище, правові підстави для покладення на позивачку обов`язку з відшкодування відповідачеві судових витрат, понесених відповідачем на оплату судового збору за подання апеляційної скарги, відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Ременюк Юлія Володимирівна, задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2024 року змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 4 900 гривень до 2 500 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Судді:

Повний текст постанови складено 07 серпня 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста