Справа №403/385/24 провадження № 2/403/320/24
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

12 серпня 2024 року с-ще Устинівка

Суддя Устинівського районного суду Кіровоградської області Атаманова С.Ю., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання батьківства та виключення відомостей про особу батька з актових записів про народження дітей,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2024 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Проценко О.М. звернулась до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання позивача батьком трьох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які народились в період перебування відповідачів у зареєстрованому шлюбі, однак після фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Враховуючи, що з 2016 року і по теперішній час саме позивач ОСОБА_1 проживає однією сім`єю із відповідачем ОСОБА_3 , як чоловік та дружина, він вважає себе батьком цих дітей.

Відповідно до ч.1 ст.187 ЦПК України суддя відкриває провадження у справі за відсутності, крім іншого, підстав для залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За змістом ч.1 ст.175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обгрунтування.

Вимоги щодо змісту позовної заяви викладені в ч.3 ст.175 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, вважаю, що подана представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Проценко О.М. позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України, а саме: якщо позов подано до кількох відповідачів позовна заява має містити зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Відповідно до правових висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2024 року у справі №990/150/23 (пункти 30-34) основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючи ознаки позову) є предмет і підстава. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - субєктивним правом і обовязком відповідача. Підставу позову складають обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких грунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких грунтується позовна вимога. Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмета заявленого позову як наслідок наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги. Суддею встановлено, що поданий до суду позов ОСОБА_1 взагалі не містить обгрунтування (юридичних фактів та посилання на норми правових актів), виходячи з якого адвокатом Проценко О.М. було пред`явлено позов до матері трьох малолітніх дітей - гр-нки ОСОБА_3 та визначено її як одного із відповідачів за даним позовом.

Позовна заява також не містить доводів на підтвердження того, яке саме право чи охоронюваний законом інтерес позивача було порушено гр-нкою ОСОБА_3 ..

Згідно роз`яснень, викладених в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства.

У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Відповідно до ч.1 ст.129 Сімейного кодексу України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Отже, норми чинного законодавства України та судова практика чітко визначають суб`єктний склад учасників справи у разі звернення до суду з позовом про визнання батьківства: позивач - особа, яка вважає себе батьком дитини, та відповідач - чоловік, який перебуває у шлюбі з матір`ю цієї дитини і записаний її батьком.

Пред`явлення особою позову про визнання батьківства до матері дитини (дітей) законодавством України не передбачено.

Таким чином, з метою усунення вказаного недоліку позовної заяви на виконання вимог п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України позивачу ОСОБА_1 (або його представнику) необхідно надати суду належним чином оформлену позовну заяву, зазначивши в ній зміст позовних вимог до іншого відповідача - ОСОБА_3 , а також обставини, якими обгрунтовуються такі вимоги, із зазначенням того, яке саме право або інтерес позивача нею було порушено і яким чином визначені в позовній заяві способи відновлення порушеного права позивача ОСОБА_1 стосуються відповідача ОСОБА_3 , як матері трьох малолітніх дітей.

Неможливість залучення гр-нки ОСОБА_3 до участі у справі в якості третьої особи в порядку, передбаченому ст.53 ЦПК України, у разі, якщо рішення суду може вплинути на її права та обов`язки щодо однієї із сторін, в позовній заяві також жодним чином не обгрунтована.

Крім того, вважаю за необхідне звернути увагу представника позивача на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживання процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: необгрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою (п.4 ч.2 ст.44 ЦПК України.

Зі змісту позовної заяви вбачається адреса місця проживання відповідача ОСОБА_2 в с.Ріп`яна Старосамбірського району Львівської області, тобто за межами територіальної юрисдикції Устинівського районного суду Кіровоградської області.

Натомість адресою зареєстрованого місця проживання відповідача ОСОБА_3 згідно даних Єдиного державного демографічного реєстру є АДРЕСА_1 , тобто в межах територіальної юрисдикції Устинівського районного суду Кіровоградської області.

Пред`явлений ОСОБА_1 позов не належить до позовів, підсудність справ за якими може визначатися за вибором позивача (ст.28 ЦПК України). З огляду на викладене, у разі відсутності в поданій до суду на виконання вимог п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України належного обгрунтування підстав пред`явлення позову до відповідача ОСОБА_3 , суд може визнати дії позивача (його представника) зловживанням процесуальними правами із застосуванням процесуального наслідку, передбаченого ч.3 ст.44 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст.175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З урахуванням викладеного, суддею в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначені недоліки позовної заяви та спосіб їх усунення.

Відповідно до приписів ч.2 ст.185 ЦПК України, з урахуванням характеру встановлених суддею недоліків позовної заяви, позивачу необхідно встановити строк для їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення йому копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст.175, 185, 258, 260, 261, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання батьківства та виключення відомостей про особу батька з актових записів про народження дітей - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення йому копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі виконання ним вимог ч.3 ст.175 ЦПК України відповідно до даної ухвали суду, позовна заява вважатиметься поданою в день її первісного подання до суду. Якщо позивачем не будуть усунуті недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Копію даної ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя С.Ю.Атаманова