ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5608/24 Справа № 235/1102/24 Суддя у 1-й інстанції - Назаренко Г.В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Корчистої О.І., Остапенко В.О.

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 235/1102/24 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом, з апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 березня 2024 року, ухвалене у складі судді Назаренко Г.В.,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказав, що з 30.06.2021 по 21.12.2023 він працював прохідником 4 розряду підземним з повним робочим днем у шахті ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», звільнений у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді за станом здоров`я за п.2 ст.40 КЗпП України.

Причиною звільнення став нещасний випадок на виробництві, який стався з ним 11 вересня 2023 року. В результаті нещасного випадку на виробництві закладом охорони здоров`я йому було встановлено наступний діагноз: сполучена травма, ЗЧМТ; струс головного мозку, забій садно волохатої частини голови; закритий перелом акроміального відростка лопатки праворуч зі зміщенням; забита велика рана, садно надпліччя; забій шийного відділу хребта.

Згідно з довідкою МСЕК від 13.12.2023 № 12ААВ № 541979 йому було встановлено 3 групу інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом та встановлено 50% втрати професійної працездатності, визначена потреба у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне та санаторно-курортне лікування. Після проходження МСЕК він продовжує лікування.

В результаті нещасного випадку на виробництві відбулося ушкодження його здоров`я, у зв`язку з чим йому заподіяна моральна шкода, що виразилася в тому, що він протягом тривалого періоду часу постійно знаходиться у пригніченому стані у зв`язку з травмою на виробництві.

На теперішній час він відчуває себе втраченою для суспільства та родини людиною. Його фізичний та моральний стан не дозволяє йому відчувати себе повноцінною людиною. Періодичні дуже сильні напади болю та усвідомлення того факту, що він став калікою, доводять його до різкого погіршення настрою та немотивованої агресії. Тривале лікування позначилося на його загальному стані, він знаходиться в подавленому стані через те, що можливості лікування і відновлення здоров`я знаходиться під великим питанням, відносини в родині погіршилися, він отримав інвалідність, позбавлений можливості повноцінно забезпечувати свою родину.

На підставі наведеного, просив стягнути з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на свою користь на відшкодування моральної шкоди, заподіяної нещасним випадком на виробництві, в сумі 200 000 грн.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області 26 березня 2024 року позовні вимоги задоволено частково стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом, 50 000 гривень без утримання з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Вирішено питання щодо сплати судового збору.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» подало апеляційну скаргу, в якій просило змінити рішення суду в частині стягнення моральної шкоди з утриманням податків та інших загальнообов`язкових платежів.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що судом першої інстанції визначено розмір моральної шкоди без урахування практики по аналогічним справам.

Також вказує, що положеннями Закону України від 16 січня 2020 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адмініструванняподатків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» (далі Закон №466) внесені зміни до п.п.164.2.14 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23.05.2020 року).

Зокрема, чинним податковим законодавством передбачено, що у разі, якщо сума моральної шкоди, яка визначена рішенням суду, перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, сума такого перевищення включається до оподатковуваного доходу платника податку, тобто відповідач зобов`язаний утримувати податок на доходи фізичних осіб із суми доходу та за його рахунок, що судом першої інстанції не було враховано при винесенні судового рішення.

Відзив на апеляційну скаргу надано не було.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною 3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна у позову у даній справі складає 200 000 грн., що є меншим ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому дану справу слід розглядати без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підстав повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у період з 30 червня 2021 року по 21 грудня 2023 року працював у ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», звільнений за п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді за станом здоров`я (а.с.7, 8).

11 вересня 2023 року об 11 годині 30 хвилин із ОСОБА_1 стався нещасний випадок на виробництві, про що 2 жовтня 2023 року комісією, утвореної наказом ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» було складено акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався (сталося/сталася) 11 вересня 2023 року об 11 годині 30 годин на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», затверджений генеральним директором ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» 02.10.2023. Внаслідок отриманої травми позивачу встановлено діагноз: сполучена травма, ЗЧМТ, струс головного мозку, забій садно волохатої частини голови, закритий перелом акроміального відростка лопатки праворуч зі зміщенням, забита велика рана, садно надпліччя, забій шийного відділу хребта.

Згідно з п.5 Акту причиною нещасного випадку, що стався з позивачем, є: основна - порушення технологічного процесу порушення проведення і кріплення вентиляційного гезенка 8-ої південної «біс» лави блоку 11; супутні невиконання посадових обов`язків, невиконання інструкцій з охорони праці (а.с.6-20).

Висновком МСЕК від 13.12.2023 ОСОБА_1 вперше встановлено 50% втрати професійної працездатності за трудовим каліцтвом та визначено третю групу інвалідності за трудовим каліцтвом до 01.01.2025, (а.с.22).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що трудове каліцтво позивачем отримано під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача, та цим позивачу було заподіяно моральну шкоду. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходив зі ступеню, характеру, обсягу і тривалістю страждань, та того, що професійна працездатність в зв`язку з трудовим каліцтвом згідно висновку МСЕК втрачена на 50 %.

Визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 50 000,00 грн., суд виходив з принципів розумності та справедливості, врахував фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров`я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком та зазначає наступне.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України встановлюють, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини 1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При цьому, вина власника не вказана серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди.

Тобто, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду, а саме: наявність моральних страждань працівника, втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Частиною 3 статті 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом.

В пункті 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-9/2004 зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

Як видно з акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 11 вересня 2023 року із позивачем, особами, дія або бездіяльність яких призвела до нещасного випадку є: ОСОБА_2 прохідник дільниці ПР-4 ПрАТ «Шахтоуправління Покровське», яким порушено п.1,гл.5. розд 4 НПАОП 10.0-1.01-10 «Правила безпеки у вугільних шахтах», паспорту проведення і кріплення вентиляційного гезенка 8-ої південної «біс» лави блоку 10, п.1.11., 1.19 «Інструкції з охорони праці, безпечного виконання робіт та поведінці в шахті прохідника»; ОСОБА_3 прохідник дільниці ПР-4 ПрАТ «Шахтоуправління Покровське», яким порушено п.1,гл.5. розд 4 НПАОП 10.0-1.01-10 «Правила безпеки у вугільних шахтах», паспорту проведення і кріплення вентиляційного гезенка 8-ої південної «біс» лави блоку 10, п.1.11., 1.19 «Інструкції з охорони праці, безпечного виконання робіт та поведінці в шахті прохідника»; ОСОБА_1 , прохідник дільниці ПР-4 ПрАТ «Шахтоуправління Покровське», яким порушено п.1,гл.5. розд 4 НПАОП 10.0-1.01-10 «Правила безпеки у вугільних шахтах», паспорту проведення і кріплення вентиляційного гезенка 8-ої південної «біс» лави блоку 10, п.1.11., 1.19 «Інструкції з охорони праці, безпечного виконання робіт та поведінці в шахті прохідника»: ОСОБА_4 гірничий майстер дільниці ПР-4 ПрАТ «Шахтоуправління Покровське», порушено п.1,гл.5. розд 4 НПАОП 10.0-1.01-10 «Правила безпеки у вугільних шахтах», п.2.11., 1.19 «Колективного договору підприємства на 2020-202р.р.» «Посадової інструкції гірничого майстра дільниці з проведення гірничих виробок»; ОСОБА_5 в.о. начальника ПР-4 ПрАТ «Шахтоуправління Покровське», порушено п.1,гл.5. розд 4 НПАОП 10.0-1.01-10 «Правила безпеки у вугільних шахтах», п.2.11., 1.19 «Колективного договору підприємства на 2020-202р.р.» «Посадової інструкції гірничого майстра дільниці з проведення гірничих виробок».

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що трудове каліцтво позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло також й з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника безпечних умов праці.

Стаття 4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується , зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з отриманим професійним захворюванням внаслідок трудового каліцтва встановлений та доведений матеріалами справи. Так, згідно виписних епікризів, позивач від отриманої травми переніс фізичний біль, оперативне втручання, змушений проходити стаціонарний курс лікування та періодичні обстеження, переносить щоденний фізичний біль та моральні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з тим, що трудове каліцтво обмежує життєву активність.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року, з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема,судом першої інстанції враховано характер отриманої виробничої травми, відсоток втрати ним професійної працездатності в розмірі вперше 50 %, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та не можливість такого відновлення. Визначений судом розмір компенсації моральної шкоди відповідає засадам справедливості, законності та співмірності.

При цьому судом першої інстанції вірно зазначено стягнення з відповідача суми відшкодування без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів з огляду на наступне.

Відповідно до пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 16 січня 2020 року №466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом.

У попередній редакції зазначена норма права передбачала, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Тобто з 23 травня 2020 року пункт «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України доповнено словами «а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом».

Застосування сполучника «а також» підтверджує, що згаданий перелік був доповнений новою нормою права, яка не змінює зміст інших складових частин пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України.

Граматичне та системне тлумачення зазначеного пункту ПК України у чинній редакції дозволяє зробити висновок, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються: 1) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди; 2) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди життю та здоров`ю; 3) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, як до 23 травня 2020 року, так і чинним податковим законодавством передбачається, що стягнуті за рішенням суду суми на відшкодування шкоди життю та здоров`ю не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, що узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 180/377/20, від 21 червня 2022 року у справі №599/645/21.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що моральна шкода, у зв`язку з ушкодженням здоров`я та стійкою втратою працездатності, не є об`єктом оподаткування доходу платника податку

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду, зводяться до переоцінки доказів та на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області 26 березня 2024 року немає.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області 26 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді: