Провадження № 2/337/934/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Котляр А.М.

за участі секретаря Огурцової О.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

05.03.2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що її сестра ОСОБА_3 не проживала разом із їхньою матір`ю на момент її смерті за адресою АДРЕСА_1 . Цей факт важливий для реалізації права на спадщину відповідно до чинного законодавства України. Позивач вказує, що їхній батько ОСОБА_4 був власником квартири АДРЕСА_2 , яку він отримав у приватну власність після виплати пайового внеску в 1988 році. Батько помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , і спадщина відкрилася у вигляді цієї квартири. Мати, ОСОБА_5 , відмовилася від спадщини, а сестра, ОСОБА_3 , подала заяву на прийняття спадщини, хоча вже тривалий час проживала в Російській Федерації.

Після смерті матері, 02 липня 2022 року, ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину, але їй відмовили, оскільки ОСОБА_6 залишалася зареєстрованою в квартирі та має право на спадкування. ОСОБА_1 не згодна з цим, оскільки її сестра фактично не проживала в Україні з 2017 року, і цей факт підтверджується свідками та іншими доказами.

Позивачка просить суд встановити факт непроживання її сестри з матір`ю для отримання свідоцтва про право на спадщину як єдиний спадкоємець матері.

Просить суд:

1) встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_3 не проживала разом із своєю матір`ю ОСОБА_5 на момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 .

В судовому засіданні позивач та її представник адвокат Ярошенко О.О. позовну заяву підтримали, просили суд позов задовольнити. Позивач пояснила суду, що її рідна сестра ОСОБА_6 в 2017 році виїхала в РФ на роботу, де працювала домробітницею. ОСОБА_3 казала, що не планує повертатись в Україну. В 2020 році помер їх батько ОСОБА_4 . Відповідач відмовилась від спадщини після смерті батька. В 2022 році померла їх матір ОСОБА_5 . Вона не спілкується з сестрою з 2022 року. На час смерті матері ОСОБА_3 в квартирі за адресою АДРЕСА_3 не проживала, тому не прийняла спадщину після смерті матері.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи повідомленою про дату, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не надала. Суд постановив розглядати справу у порядку заочного розгляду.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

19.03.2024 суддя відкрив загальне позовне провадження у справі, призначив підготовче судове засідання.

22.04.2024 року суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до розгляду.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 17.10.2005р., виданого Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради, був власником квартири АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_2 .

Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняла його дочка, позивач по справі ОСОБА_1 . Дружина померлого ОСОБА_5 від прийняття спадщини відмовилась.

Відповідач ОСОБА_3 відмовилась від спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , подавши заяву, яка була посвідчена нотаріусом у м. Москва, РФ.

У заяві ОСОБА_3 від 30.04.2021 року вказано, що відповідач тимчасово зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір сторін по справі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач ОСОБА_1 28.03.2023 року подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 .

Відповідно довідки департаменту реєстраційних послуг ЗМР, у квартирі АДРЕСА_2 на момент смерті ОСОБА_5 були зареєстровані ОСОБА_7 , 1998 року народження, ОСОБА_3 , 1974 року народження та ОСОБА_1 , 1967 року народження.

Відповідач ОСОБА_3 заяву про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавала.

Місцем реєстрації відповідача ОСОБА_3 є квартира АДРЕСА_2 з 25.10.1990 року по теперішній час.

Згідно інформації головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, ОСОБА_3 неодноразово перетинала державний кордон України із РФ. Вперше виїхала у 2017 році, а в 2020 році перетнула кордон та більше в Україну не в`їжджала.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що відповідач ОСОБА_3 є його матір`ю. Вона не живу в м. Запоріжжі з 2018 року, коли виїхала працювати в РФ. Матір залишилась там жити. Останній раз він з нею розмовляв у 2022 році, коли померла бабуся ОСОБА_5 . Вони обговорювали питання спадщини, ОСОБА_3 відповіла, що вона не претендує на спадщину, сказала робити із спадщиною, що потрібно. Після цього він з матір`ю не спілкується.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він є чоловіком позивача ОСОБА_1 . Йому відомо, що сестра дружини ОСОБА_3 виїхала проживати в РФ у 2018 році, знайшла там роботу, не планує повертатись в Україну.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що її тітка ОСОБА_3 в 2017 році виїхала на заробітки до РФ.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Мотиви суду.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи позивача, суд прийшов до висновку, що вимоги позову законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав.

Між сторонами по справі виник спір щодо підтвердження факту непроживання відповідача ОСОБА_3 за адресою її реєстрації на час відкриття спадщини.

ОСОБА_1 посилається на те, що її сестра ОСОБА_3 , хоча і була зареєстрована разом із матір`ю ОСОБА_5 на день її смерті за однією адресою, насправді тривалий час в квартирі не проживає, а тому не прийняла спадщину після смерті матері.

Судом було встановлено на підставі пояснень свідків у справі, що ОСОБА_3 виїхала з України в 2017 році на заробітки до РФ, де залишилась постійно проживати. В квартирі АДРЕСА_2 вона не проживає, її речі в квартирі відсутні.

Факт проживання ОСОБА_3 в РФ підтверджують відомості про перетин нею державного кордону України, з якого видно, що відповідач виїхала в січні 2020 року за межі України, після чого до України не поверталась.

Також факт непроживання ОСОБА_3 за адресою реєстрації в м. Запоріжжі підтверджує нотаріально посвідчена заява ОСОБА_3 від 30.04.2021 року, де вказано, що відповідач тимчасово зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Таким чином, на підставі досліджених доказів суд встановив, що ОСОБА_3 не проживала в квартирі АДРЕСА_2 на час смерті своєї матері ОСОБА_5 , оскільки позивачем доведено, що ОСОБА_3 виїхала на постійне проживання до РФ.

Керуючись ст.263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_3 не проживала за адресою: АДРЕСА_1 на час смерті своєї матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 07.08.2024 року.

Повне найменування або ім`я учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий.

Суддя: А.М. Котляр