Справа № 484/2876/24
Провадження № 2-о/484/137/24
Рішення

іменем України

07.08.2024 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Максютенко О.А.

про участі секретаря - Завірюха В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області, ОСОБА_2 , Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради Миколаївської області, про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей

встановив

У травні 2024 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановлення факту самостійного виховання батьком його дітей: неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування поданої заяви, зазначив, що на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду від 05.06.2019 року він розірвав шлюб з ОСОБА_2 .

Під час перебування у зареєстрованому шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з заявником ОСОБА_1 на підставі рішення ВК Первомайської міської ради Миколаївської області від 09.08.2019 року №386. Згідно судового наказу №2-г/484/250/20 виданого 10.08.2020 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше 10-ти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 20.07.2020 року.

Мати дітей ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні дітей та не сплачує аліменти. Заявник самостійно виховує дітей.

Для звернення по оформленню документів щодо соціальної допомоги як батьку, що самостійно виховує дітей - просить задовольнити заяву та встановити факт самостійного виховання дітей.

Ухвалою судді від 04.06.2024 року прийнято заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 28.06.2024 року до участі у справі залучено орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області.

Представник заявника надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, заяву підтримує та просить її задовольнити.

В судове засідання представник зацікавленої особи управління соціального захисту населення Первомайської міської ради Миколаївської області до суду надала заяву про слухання справи у її відсутність проти задоволення заяви не заперечує.

В судове засідання представник зацікавленої особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області до суду надала заяву про слухання справи у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що рішенням Первомайського міськрайонного суду справа № 484/2012/19 від 05.06.2019 року шлюб ОСОБА_1 з ОСОБА_2 розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 визначено прізвище « ОСОБА_2 ».

Від вказаного шлюбу у сторін народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після розірвання шлюбу визначено місце проживання дітей з заявником ОСОБА_1 на підставі рішення ВК Первомайської міської ради Миколаївської області від 09.08.2019 року №386.

На підставі судового наказу №2-г/484/250/20 виданого 10.08.2020 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше 10-ти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 20.07.2020 року.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 27.04.2024 року сформовану державним виконавцем за вих№39594 вбачається, що боржник ОСОБА_2 кожного місяця сплачує аліменти в більшому розмірі ніж визначено державним виконавцем. Через часткову несплату аліментів в деяких місяцях 2022 року, має заборгованість по аліментам. Сукупний розмір заборгованості становить 4948.34 грн.

Відповідно до характеристик з Первомайського ліцею «Престиж» від 29.03.2024 року виховання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 займається батько ОСОБА_1 , відвідує батьківські збори, цікавиться успіхами дитини, опікується її проблемами та потребами.

Відповідно до довідок УО Первомайської міської ради Миколаївської області від 29.03.2024 року №№ 175 та 176 вихованням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 займається лише батько ОСОБА_1 .

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (стаття 293 ЦПК України).

Згідно зі статтею 318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20.

Суд зазначає, що за змістом положень ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто, від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян.

Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як встановлено ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У поданій заяві заявник зазначає, що діти проживають разом із ним, знаходиться на його утриманні і самостійному вихованні.

В силу ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Заявник не надав суду доказів, що в питанні виховання та утримання дітей, матір умисно ухиляється від виконання цих обов`язків чи реалізації прав з даного приводу, навпаки дослідженні докази свідчать проте, що мати дітей приймає активну участь в утриманні дітей шляхом сплати аліментів щомісяця.

Надані суду письмові докази зі сторони заявника лише свідчать про проживання дітей разом з батьком, та вчинення відповідних дій по їх утриманню, що ніким не заперечується, однак жодним чином не підтверджують факт ухилення матері від участі у вихованні дитини та її не участь в утриманні дітей.

Також заявником не підтверджено для чого йому необхідно встановити такий факт та хто його оспорює. А тому твердження заявника про те, що це потрібно для звернення із заявами по оформленню документів щодо соціальної допомоги на дітей, суд оцінює критично, оскільки для подачі вказаних заяв не потрібно встановлювати у судовому порядку факт проживання дитини з одним із батьків.

Заявником не подано до суду документів, які б підтверджували існування у нього складнощів через відсутність установлення факту самостійного виховання дітей, і взагалі, такі факти можуть бути встановлені судом, зокрема, під час розгляду справ про оскарження дій чи рішень щодо відмови компетентних органів у наданні соціальної допомоги або незабезпечення соціальними гарантіями, а не в окремому провадженні за правилами цивільного судочинства.

Сімейним кодексом України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 15 СК України). Разом із тим, в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), котрі мають бути підтверджені виключно цивільно-правовими актами (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім), та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються, та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

Зважаючи на те, що заявник не довів, що матір дітей в силу певних юридичних фактів не виконує прав та обов`язків щодо своїх дітей, що у нього виникають складнощі через відсутність установлення факту самостійного виховання дитини у наданні соціальної допомоги та інше, вимога, викладена у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, є необґрунтованою та доказово не підтверджена.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 10, 81, 293,315, 318, 319 ЦПК України, суд

ухвалив

в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області, ОСОБА_2 , Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради Миколаївської області, про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне судове рішення складено 08.08.2024 року.

Суддя: