Справа № 465/2714/23 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/811/988/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Ковальчука Ю.П.

з участю: представника апелянта - адвоката Квак В.В., відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Квак В.В. на рішення Франківського районного суду м.Львова від 01 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2023 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів, просив припинити стягнення аліментів призначених рішенням Франківського районного суду м. Львова від 17.01.2017 року у справі 465/5638/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

Позовні вимоги мотивував тим, що Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 17.01.2017 року у справі 465/5638/16-ц було постановлено стягувати з позивача на користь відповідачки аліменти на її утримання в розмірі 2000 (дві тисячі) грн., щомісячно, починаючи із 30.09.2016 року, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 75 СК України (утримання (аліменти) на непрацездатну дружину). З моменту винесення вищезгаданого рішення, у ОСОБА_2 погіршився стан здоров`я внаслідок травм отриманих підчас бойових дій при захисті Батьківщини, що потребує додаткових витрат на лікування. Крім того, зазначає, що ОСОБА_2 погіршилось матеріальне становище, так на день подачі позову із заробітної плати останнього стягується 70 % в якості виплати по аліментах на утримання двох дітей та відповідачки. Наведене ставить позивача в край скрутне матеріальне становище і робить його неспроможний надавати матеріальну допомогу. В той самий час, відповідачка з 2020 року почала здійснювати підприємницьку діяльність, має достатній дохід для утримання себе і перестала бути такою, що потребує матеріальної допомоги, в зв`язку з чим позивач вважає, що стягнення аліментів повинно бути припинено. Просив позов задоволити.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 01 березня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 адвокат Квак В.В., подавши апеляційну скаргу.

З рішенням суду не погоджується, вважає його незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права та таким що підлягає скасуванню.

Вказує, що суд не надав жодної оцінки звітам по здійсненню відрахувань та виплат наданим по місцю роботу позивача, виданих військовою частиною де служить позивач.

Як наслідок, судом не було взято до уваги ту обставину, що зазначеними документами підтверджується 70 % заробітної плати позивача стягується в якості виплати по аліментах на утримання двох дітей та відповідачки.

Наведене ставить позивача вкрай скрутне матеріальне становище і робить його неспроможний надавати матеріальну допомогу.

Також, судом першої інстанції не було надано оцінки медичній характеристиці про стан здоров`я позивача.

Таким чином, в матеріалах справи наявні докази того, що після набрання законної сили рішення Франківського районного суду м. Львова від 17.01.2017 року у справі 465/5638/16-ц про стягнення на користь відповідачки аліментів в сумі 2000 грн, у ОСОБА_2 погіршився стан здоров`я, а також почало стягуватись 70% заробітної плати на утримання дітей і дружини, що призвело до неможливості позивача сплачувати аліменти на утримання колишньої дружини.

Просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким позов задоволити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта - адвоката Квак В.В. на підтримання апеляційної скарги, пояснення відповідача ОСОБА_1 на заперечення вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги та доказів неспроможності ним надавати матеріальної допомоги відповідачці.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 17.01.2017 року у справі 465/5638/16-ц позов ОСОБА_1 задоволено повінстю, ухвалено стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої: АДРЕСА_2 ) аліменти на її утримання в розмірі 2000 (дві тисячі) грн., щомісячно, починаючи із 30.09.2016 року.

Відповідно до наданої відповідачкою довідки про доходи №6705 7877 7108 1714 від 27.06.2023 року вбачається, що відповідачка перебуває на обліку в Залізничному об`єднаному управлінні ПФУ м. Львова в Львівській області і отримує пенсію по інвалідності, сума її пенсії за період з 01.01.2023 року по 30.06.2023 року складає 15 640 гривень.

Відповідно до частин другої-четвертої статті 75 СК України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За правилами частин першої та другої статті 76 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності.

Відповідно до частин першої та третьої статті 82 СК України, право одного з подружжя на утримання, а також право на утримання, яке особа має після розірвання шлюбу, припиняється у разі поновлення його працездатності, а також реєстрації з ним повторного шлюбу. Право на утримання припиняється від дня настання цих обставин.

Право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що: 1) одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги; 2) платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу.

У своїй постанові від 24.06.2021 року по справі № 759/6629/19 Верховний Суд зазначив, що призначення особі з інвалідністю відповідної пенсії по інвалідності або іншої соціальної виплати не може знаходитися у зв`язку із виплатами, які здійснює подружжя на утримання іншого подружжя, яке є особою із інвалідністю. Факт призначення державою пенсії по інвалідності не може впливати на факт призначення судом аліментів на утримання подружжя або ж виключати його.

Таким чином доводи апеляційної скарги про отримання відповідачем пенсії не є визначальними для вирішення питання про припинення стягнення аліментів на дружину.

З наданої позивачем медичної характеристики також не вбачається, що з 2017 року його стан здоров`я значно погіршився і він неспроможний надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст.12,81 ЦПК України, по справі позивач не довів обставини за яких може бути припинене за рішенням суду його обов`язок зі сплати аліментів на колишню дружину, зокрема, що ОСОБА_1 перестала потребувати матеріальної допомоги. або він неспроможний надавати матеріальну допомогу.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Квак В.В. залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м.Львова від 01 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено14.08.2024 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.