ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року м.Суми

Справа №592/14106/23

Номер провадження 22-ц/816/1224/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Кондратенком Юрієм Миколайовичем

на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 11 грудня 2023 року у складі судді Сізова Д.В., ухвалене в сел. Липова Долина Сумської області,

в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» (далі по тексту ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС») звернулося до суду з вищевказаним позовом.

Свої вимоги мотивувало тим, що 17 вересня 2012 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 002-18785-170912, відповідно до умов якого кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит на наступних умовах: сума кредиту 10000 грн, строк кредитування - 50 місяців, річні проценти 9,99% за користування кредитом, комісія 3,49% в місяць за обслуговування кредитної заборгованості, а відповідач повинен погашати кредитну заборгованість не пізніше 17 числа кожного місяця, шляхом зарахування суми грошових коштів в сумі 595 грн у відповідності до графіку платежів на відкритий рахунок.

Вказувало, що банк свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в кредитному договорі, проте відповідач не виконав свого зобов`язання, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернув.

02 червня 2020 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕС» укладено договір № 2253/К про відступлення прав вимоги, за умовами якого позивач є кредитором боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 002-18785-170912 від 17 вересня 2012 року.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вказаним кредитним договором № 002-18785-170912 від 17 вересня 2012 року у розмірі 17589 грн 25 коп., з яких: 5991 грн 23 коп. основна сума заборгованості, 10730 грн 22 коп. заборгованість за нарахованими процентами по кредиту, 310 грн 93 коп. 3% річних від основної заборгованості за період прострочення повернення кредиту (за період із 2 червня 2020 року по 23 лютого 2022 року), 556 грн 87 коп. 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків (за період із 2 червня 2020 року по 23 лютого 2022 року), а також судові витрати.

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 11 грудня 2023 року позов ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕС» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» заборгованість за кредитним договором № 002-18785-170912 від 17 вересня 2012 року у розмірі 16721 грн 45 коп., з яких: 5991 грн 23 коп. основна сума заборгованості, 10730 грн 22 коп. заборгованість за нарахованими процентами по кредиту, а також три відсотки річних у розмірі 867 грн 80 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» 2684 грн судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Кондратенко Ю.М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, у позові відмовити, а судові витрати стягнути з відповідача.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що строк повернення кредитних коштів настав 17 листопада 2016 року, а отже трирічний строк позовної давності для банку сплив 18 листопада 2019 року.

Наголошує на тому, що банк не звертався до суду з позовом до ОСОБА_1 , позивач звернувся до суду з позовом поза межами строку позовної давності, проте на вказав поважних причин пропуску строку позовної давності.

Вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки позивачем подано позов після спливу строків позовної давності, і відомостей, які б свідчили про те, що сторони уклали письмовий договір про збільшення тривалості позовної давності, тому просить апеляційний суд застосувати строки позовної давності при розгляді даної справи.

Також вказує, що позов не містить беззаперечної інформації про відступлення банком позивачеві вимоги до ОСОБА_1 . Крім того, матеріали справи не містять доказів виконання позивачем свого обов`язку щодо повідомлення відповідача про відступлення прав вимоги за новим договором протягом 100 днів з дня набрання чинності укладеного між банком і позивачем договору № 2253/к про відступлення прав вимоги.

Стверджує, що ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, але матеріали справи не містять відомостей про надсилання відповідачу ухвали разом з позовною заявою, що свідчить про його необізнаність щодо розгляду справи та унеможливило його доступ до справедливого суду із забезпеченням права на подання відзиву на позов.

Зазначає, що відповідач за розгляд справи у суді апеляційної інстанції поніс витрати на правову допомогу адвоката в сумі 5000 грн.

ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» подано до апеляційного суду клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 17 вересня 2012 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання заяви № 002-18785-170912, відповідно до умов якого останній отримав кредит на власні потреби, не пов`язані із підприємницькою діяльністю у сумі 10000 грн на строк 50 місяців зі сплатою 9,99% річних та зі сплатою комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3,49% в місяць. Відповідач зобов`язався погашати кредитну заборгованість частинами не пізніше 17 числа кожного місяця шляхом зарахування суми грошових коштів в сумі 595 грн у відповідності до графіку платежів на відкритий рахунок (а.с. 6-7).

Із інформації (довідки) про кредит № 002-18785-170912 від 17 вересня 2012 року вбачається, що ОСОБА_1 , підписавши його, підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту (а.с.11).

19 вересня 2012 року на рахунок ОСОБА_1 перераховано 10000 грн згідно із умовами кредитного договору № 002-18785-170912 від 17 вересня 2012 року (а.с. 12).

02 червня 2020 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕС» укладено договір про відступлення права вимоги №2253/К, згідно із яким банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до боржників за кредитними договорами. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором. За цим договором новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком в повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами. Сторони погодили, що за відступлення прав вимоги за основними договорами, відповідно до цього договору, новий кредитор сплачує банку 2488200 грн (а.с. 13-15).

Відповідно до витягу (додаток №1 до договору 2253/К про відступлення права вимоги від 02 червня 2020 року) ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕС набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 002-18785-170912 від 17 вересня 2012 року у сумі 16721 грн 45 коп., з яких: 5991 грн 23 коп. основна заборгованість по тілу кредиту, 10730 грн 22 коп. заборгованість за нарахованими процентами за кредитом (а.с. 16-17).

Згідно з платіжними дорученнями банку № 48 від 26 травня 2020 року та № 49 від 27 травня 2020 року ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕС» перерахувало ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» 2488200 грн (а.с. 18-19).

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором становить 17589 грн 25 коп., з яких: 5991 грн 23 коп. основна сума заборгованості, 10730 грн 22 коп. заборгованість за нарахованими процентами по кредиту, 310 грн 93 коп. 3% річних від основної заборгованості за період прострочення повернення кредиту, 556 грн 87 коп. 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушені умови укладеного кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, розрахунки позивача щодо заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитом, а також 3 проценти річних є обґрунтованими. У свою чергу, позивач у встановленому законом порядку набув право вимоги за вказаними договорами.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 ЦК України).

Відповідно до статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У справі, яка переглядається, судом першої інстанції правильно встановлено, що між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ОСОБА_1 17 вересня 2011 року було укладено кредитний договір № 002-18785-170912, яким узгоджено розмір кредиту, строки його повернення, розмір відсотків за користування кредитними коштами.

ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» виконало взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором та перерахувало на картковий рахунок відповідача грошові кошти.

02 червня 2020 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕС» укладено договір відступлення права вимоги № №2253/К, відповідно до умов якого ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕС» набуло право грошової вимоги до боржників, в тому числі за кредитним договором від 17 вересня 2011 року № 002-18785-170912, укладеним між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ОСОБА_1 .

Доказів погашення кредитної заборгованості, як первісному кредитору, так і ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕС», відповідачем суду надано не було.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 16721 грн 45 коп., з яких: 5991 грн 23 коп. основна сума заборгованості, 10730 грн 22 коп. заборгованість за нарахованими процентами по кредиту та трьох відсотків річних у розмірі 867 грн 80 коп. за період з 02 червня 2020 року по 23 лютого 2022 року, оскільки відповідач належним чином, в установлений договором строк та на умовах, визначених в договорі, не виконав свої зобов`язання щодо повернення кредиту.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неповідомлення відповідача про передачу вимоги іншому кредитору, оскільки ця обставина не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Крім того, у ст.599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Необґрунтованими є посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідачу не надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви, що унеможливило його права на подання відзиву на позовну заяву, оскільки матеріали справи містять докази про отримання вказаних документів відповідачем за зареєстрованим його місцем проживання.

В апеляційній скарзі представником ОСОБА_2 адвокатом Кондратенком Ю.М. було заявлено про застосування строків позовної давності у цій справі.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Колегія суддів зауважує, що клопотання представника відповідача про застосування строку позовного давності не підлягає задоволення судом апеляційної інстанції, оскільки відповідач не скористався своїм правом заявити про позовну давність у суді першої інстанції. Матеріали справи містять докази направлення судом кореспонденції за зареєстрованим місцем проживання відповідача, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 27, 47).

Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Отже, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 14 травня 2024 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду до ухвалення судового рішення в цій справі.

Враховуючи те, що у задоволенні вимог апеляційної скарги апеляційним судом було відмовлено, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 3220 грн 80 коп. за апеляційний перегляд рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Кондратенком Юрієм Миколайовичем, залишити без задоволення.

Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 11 грудня 2023 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 3220 гривень 80 копійок за апеляційне оскарження рішення суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов