Справа №278/4048/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О.М., за участю секретаря судового засідання Кравчук Д. В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, зупинення виконавчого провадження, заінтересована особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», -

ВСТАНОВИВ:

До Житомирського районного суду Житомирської області надійшла заява ОСОБА_1 , у якій просить суд:,

- витребувати виконавчий лист №0117/14437/2012 виданий Житомирським районним судом Житомирської області 15 лютого 2019 року з Житомирського відділу Державної виконавчої служби у Житомирьскому районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Киїів);

- зупинити виконавче провадження №58510682 від 28 лютого 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 110048,10 грн;

- визнати виконавчий лист №0117/14437/2012, виданий Житомирським районним судом Житомирської області 15 лютого 2019 року таким, що не підлягає виконанню.

Заява обґрунтована тим, на виконання рішення Житомирського районного суду Житомирської області по справі №0417/14437/2012 було видано виконавчий лист №0117/14437/2012 від 15.02.2019 року про сятгнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

Зазначів, що він не згоден із розміром суми стягнутої заборгованості за кредитом, оскільки він отримав кредит 45000,00 грн. За 2007 та 2008 роки ним погашено борг у сумі 20000,00 грн. Також не згоден з діями ПАТ КБ «ПриватБанк» як кредитора. Крім того, зауважив про порушення правил підсудності при розгляді судами справ за позовами вказаної банківської установи до нього про стягнення боргу - в Індустріальному суді м. Дніпра при розгляді справи №2/202/570/2013 та в Житомирському районному суді Житомирської області при розгляді справи №0117/14437/2012, відтак і виконавчі листи були видані без достатніх правових підстав (виконавчий лист №0117/14437/2012 від 15.02.2019 року був виданий в період дії виконавчого листа №2/202/570/2013 від 29.03.2013 року).

У судове засідання з`явився заявник. Підтримав вимоги, які викладені у заяві, просив їх задовольнити з тих самих підстав. Суду повідомив, що фактично з нього вже стягнуто борг на підставі одного і того ж кредитного договору, який був укладений з ПАТ КБ "ПриватБанк", за рішенням Індустріального суду м. Дніпра. Відтак виконавчий лист, який виданий Житомирським райнним судом Житомирської області 15.02.2019 року, також передбачає стягнення за тим же самим кредитним договором, одже підлягає визнанню таким, який не підлягає виконанню.

Станом на час проведення судового засідання, яке було призначене на 14:00 год 01.08.2024 року, заяв (клопотань, пояснень, міркувань) від інших учасників процесу не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши позицію ОСОБА_1 , судом встановлено наступне.

Разом із заявою ОСОБА_1 було надано (із електронного застосунку "Дія"):

- копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.02.2019 року №ВП 58510682 (а.с. 5-6), яке було відкрите на підставі виконавчого листа №0117/14437/2012, виданого 15.02.2019 року Житомирським райнним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за кредитним догором від 25.04.2007 року;

- копію постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.04.2020 року №ВП 37839908 (а.с. 7-8), яке знаходилось на виконанні відділу виконавчої служби на підставі виконавчого листа №2/202/570/2013, виданого 29.03.2013 року Індустріальним райнним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості; підстава повернення - відсутність майна, на яке може бути звернуто стягнення.

На виконання вимог ухвали суду від 24.07.2024 року Житомирським відділом державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області ЦМУ МЮ (м. Київ) надано відповідь від 27.07.2024 року про хід виконання рішення суду на підставі виконачого листа №0117/14437/2012 виданого 15.02.2019 року (а.с. 20) та надано копію зазначеного витребуваного виконавчого листа у справі №0417/14437/2012 (а.с. 21).

Як вбачається з копії виконавчого листа №0417/14437/2012 виданого Житомирським райнним судом Житомирської області 15.02.20219 року (а.с.21), судом вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 25.04.2007 року в розмірі 110048,10 грн.

Судом під час розгляду справи була досліджена цивільна справа №0417/14437/2012 за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення заборгованності з ОСОБА_1 , яка за підсудністю надійшла з Корольовського районного суду м. Житомира, куди в свою чергу з Індустріального районого суду м. Дніпра спрямована була дана справа.

З даної цивільної справи вбачається, що заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 29.10.2018 року задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк та стягнуто з ОСОБА_1 на користь останнього заборгованість за кредитним договором № ZRZ0AV07913342 від 25 квітня 2007 року розмірі 110048,10 грн, яка складається з такого: 39120,03 грн - заборгованість за кредитом; 34520,61 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4637,90 грн - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 31769,56 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором; крім того, також стягнуто судовий збір у розмірі 1100,48 грн (а.с. 165-169) (провадження 6/278/101/24 справа №278/4048/24 а.с. 22-26).

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 14.08.2024 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення відмовлено (а.с. 26-5-26 провадження №2-п/278/8/23 справа №0417/14437/2012).

Ухвалою від 07.11.2023 року Житомирського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 14.08.2024 року повернуто заявнику як не подану (а.с. 42 провадження №2-п/278/8/23 справа №0417/14437/2012).

При вирішенні вимог, які заявлено у заяві, суд виходить з наступного.

При вирішенні вимоги у частині зупинення судом виконавчого провадження суд виходить з наступного.

Частиною 3 ст. 432 ЦПК України передбачено право суду зупинити виконання за виконавчим документом у разі подання зави про визнання виконавчого документу таким, який не підлягає виконанню.

Частиною першою статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави, за наявності яких виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні.

Вказаною нормою визначено перелік підстав для зупинення вчинення виконавчих дій виконавцем.

За змістом вимог статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», зупинення виконавчого провадження є виключним правом державного (або приватного) виконавця.

У пункті 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Суд не може підміняти повноваження державного виконавця, а лише здійснює контроль за виконанням судового рішення в порядку, визначеному розділом VII ЦПК України.

Таким чином, зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 в частині постановлення ухвали про зупинення виконавчого провадження ВП № 58510682 від 28.02.2019 року про стягнення з останнього на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 25.04.2007 року в сумі 110048,10 грн.

Правова позиція Верховного Суду у подібних за змістом правовідносинах викладена постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 752/26606/18.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

При вирішенні зави в частині визнання виконавчого документа таким, що не підлягає до виконання, суд виходить з наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 413 ЦПК виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Конституцією України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Під іншими причинами, слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.

Завершенням судового захисту є фактичне виконання рішення суду, тому наведеними положеннями Основного Закону України встановлено обов`язковість до виконання судових рішень.

Виняток з цього правила становлять перелічені у ст. 432 ЦПК України причини, якими може бути обумовлено невиконання рішення суду.

Таким чином, до підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Разом з тим заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, на переконання суду, грунтується на незгоді з висновками суду, який ухвалив рішення про стягнення з нього заборгованості.

Доказів іншого суду заявником не надано.

У справі «Soering vs UK» Європейський суд визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. ст. 260, 273, 353, 432 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та зупинення виконавчого провадження № 58510682 від 28.02.2019 року, заінтересована особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження в разі пропуску строку з поважних причин. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повна ухвала складена та підписана 09.08.2029 року

Суддя О. М. Дубовік