ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5641/24 Справа № 213/4796/23 Суддя у 1-й інстанції - Попов В.В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Бондар Я.М., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Лідовської А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 213/4796/23 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, пов`язаного з виконанням трудових обов`язків, з апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2024 року, ухвалене у складі судді Попова В.В., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 січня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 225000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, пов`язаного з виконанням трудових обов`язків, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 2250,00 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» залишено без задоволення.

Рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 січня 2024 року, в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 змінено, збільшено цей розмір з 225 000 гривень до 360 000 гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб. Змінено відповідно розмір стягнутої на користь держави суми судових витрат до 3600 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» за подання апеляційної скарги позивачем на користь держави судовий збір у розмірі 5040 гривень.

21 березня 2024 року Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» звернулось до Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з заявою про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення та просило витребувати у позивача ОСОБА_1 довідку, видану банківською установою про наявність у нього рахунку для поповнення та змінити спосіб та порядок виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2024 року у справі №213/4796/23 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 360 000 гривень, вказавши банківський рахунок позивача для перерахування грошових коштів для виконання рішення суду.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2024 року у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» відмовлено.

Не погодившись з зазначеною ухвалою ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, постановити ухвалу, якою змінити спосіб та порядок виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2024 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідача щодо неможливості забезпечення його участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду завчасно до дня судового засідання, що свідчить про порушенням судом порядку належного повідомлення сторони про місце судового засідання.

Відсутність у матеріалах справи інформації щодо банківського рахунку позивача фактично позбавляє відповідача права на можливість виконати рішення у добровільному порядку та як наслідок призводить до обов`язку понести додаткові фінансові витрати у вигляді стягнення в подальшому 36 тис. грн. виконавчого збору та орієнтовно 600 грн. витрат пов`язаних із примусовим виконанням рішення суду.

Відзив на апеляційну скаргу сторонами не надано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав доводи скарги, просив її задовольнити.

Позивач в судове засіданні суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасника справи, який не з`явився в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підстав повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 04 січня 2024 року Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалив рішення у справі №213/4796/23, яким частково задоволено позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, пов`язаного з виконанням трудових обов`язків. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 225000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, пов`язаного з виконанням трудових обов`язків, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. В задоволенні іншої частини позову відмовлено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 2250,00 грн.

12 березня 2024 року Дніпровський апеляційний суд ухвалив постанову, якою задовольнив апеляційну скаргу позивача. Вказаною постановою було змінено рішення суду першої інстанції та стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 360 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також здійснено стягнення судових витрат.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ставить перед судом питання про зміну змісту резолютивної частини судового рішення, що є неприпустимим.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком та зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Згідно зі ст.435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Передумовою для прийняття судом рішення про зміну способу або порядку виконання судового рішення, є наявність обставин, які унеможливлюють або ускладнюють виконання рішення у спосіб чи порядок, які первинно визначені в рішенні суду. Разом із тим, зміна способу чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення повинна узгоджуватися з тими обґрунтуваннями судового рішення, на яких ґрунтуються висновки суду, що містяться в резолютивній частині судового рішення.

Здійснюючи зміну способу і порядку виконання судового рішення, суд не може змінювати зміст резолютивної частини рішення або змінити обраний судом спосіб захисту порушеного права. Висновки судового рішення щодо способу і порядку його виконання чітко визначені та не можуть бути змінені іншим судовим рішенням без відповідного обґрунтування виняткової необхідності застосування такої зміни рішення.

Таким чином, під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Водночас слід зауважити, що процесуальна можливість встановити чи змінити спосіб або порядок виконання судового рішення не передбачає зміну судового рішення по суті, обрання нового способу захисту порушеного права, а полягає лише у вирішенні питання про вжиття нових заходів для належного виконання рішення та захисту порушеного права у визначений раніше спосіб.

Так 12 березня 2024 року Дніпровський апеляційний суд ухвалив постанову, якою змінив рішення суду першої інстанції та стягнув з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 360 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. Вирішив питання щодо стягнення судових витрат. Дана постанова не оскаржувалась і набрала чинності.

В свою чергу, позивач відповідно до поданої заяви, просить суд першої інстанції фактично змінити зміст рішення суду шляхом зазначення банківського рахунку позивача для перерахування грошових коштів для виконання рішення суду.

Тобто, позивач фактично просить змінити суть резолютивної частини зазначеного рішення суду, яке набрало чинності.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості виконання заявником рішення суду, при встановлених судом обставинах не дають підстав для висновку про неможливість виконання останнім судового рішення, що відповідно до приписів ст.435 ЦПК України, було б підставою для зміни способу і порядку його виконання.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 листопада 2014 року у справі № 21-394а14, в постанові Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 279/7157/15-а та в постанові Верховного Суду від 30 липня 2019 року у справі №281/1618/14-а.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява позивача про зміну способу виконання рішення є безпідставною та необґрунтованою.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній ухвалі, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення заяви позивача.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування ухвали Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2024 року немає.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» залишити без задоволення.

Ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складений 07.08.2024р.

Головуючий суддя О.В. Агєєв