Справа №173/1641/24
Провадження №2/173/691/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого: - судді Петрюк Т.М.

При секретареві Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження, в м. Верхньодніпровську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», представник позивача Горшкодер Валентин Олегович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

24.05.2024 року до суду звернувся позивач, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», представник позивача, Горшкодер В.О., з позовом до відповідача ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.

05.06.2024 року отримана інформація з Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

06.06.2024 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників розгляду справи на 29.07.2024.

12.06.2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України.

Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача заборгованість: за кредитним договором № 1225-9276 від 21.06.2023 року в розмірі 51 871,38 грн., з яких

- 9 028.86 коп. прострочена заборгованість за кредитом;

- 42 842.52 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами,

та понесені судові витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 21 червня 2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачкою за допомогою Веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ УКР КРЕДИТ ФІНАНС, було укладено Кредитний договір № 1225-9276.

Відповідно до умов Кредитного договору відповідачу було надано кредит у сумі 6 800.00 грн. терміном користування 300 днів, базовий період 17 днів, знижена процентна ставка 2.50% в день, стандартна процентна ставка 3.00% в день.

Додатковою угодою № 1 від 14.07.2023 до Договору про відкриття кредитної лінії № 1225-9276 від 21.06.2023 року Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 700,00 грн.

Також Додатковою угодою № 2 від 24.06.2023 до Договору про відкриття кредитної лінії № 1225-9276 від 21.06.2023 року Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1000,00 грн.

Також Додатковою угодою_№ 3 від 26.06.2023 до Договору про відкриття кредитної лінії № 1225-9276 від 21.06.2023 року Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1700,00 грн.

Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши в відповідачеві кредит відповідно до умов Кредитного договору та додаткові кредитні кошти відповідно до Додаткових угод.

Відповідачка належним чином не виконувала свої зобов`язання за укладеним кредитним договором станом на 06.02.2024 року заборгованість відповідача складала: 51 871,38 грн., з яких

- 9 028.86 грн. прострочена заборгованість за кредитом;

- 42 842.52 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Відповідачка не виконала свого обов`язку щодо повернення наданих їй кредитних коштів за даним кредитним договором, що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно поданого відзиву відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. Свої заперечення обґрунтовує тим, що при підписанні договору про відкриття кредитної лінії сторони погодили умови надання всіх послуг, зокрема, предмет договору, порядок та умови надання кредиту, порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, відповідальність.

Разом з тим, п. 4.6. вищевказаного договору щодо нарахування відсотків за користування кредитом суперечить умовам того ж договору, яким визначено фіксований тип процентної ставки та по суті у зазначеному пункті визначено розмір нарахування штрафних санкцій.

Крім того, визначені у п.п.4.13-4.14 договору реальна річна процентна ставка у розмірі 834325,0% та орієнтовна загальна вартість кредиту у розмірі 68000,00 грн. свідчать про несправедливі умови договору і фактично є надмірним тягарем для відповідача щодо сплати кредиту.

Зважаючи на визначену у договорі та фактично надану суму кредиту у розмірі 10200,00 грн., фіксовану процентну ставку у розмірі 19368,18 грн. (станом на 13.09.2023 року), сума заборгованості відповідача з врахуванням виплат позичальника в розмірі 16702,08 гривень становить 2666,10 грн. відсотки та тіло кредиту 9028,86 грн., разом 11694,96 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, 21 червня 2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачкою за допомогою Веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1225-9276, що підтверджується копією договору.

Відповідно до умов Договір про відкриття кредитної лінії № 1225-9276 відповідачці було надано кредит у сумі 6 800.00 грн. терміном користування 300 днів, базовий період 17 днів, знижена процентна ставка 2.50% в день, стандартна % ставка 3.00% в день. Кредитний договір підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором А4466, що підтверджується копією договору та довідкою.

Додатковою угодою № 1 від 14.07.2023 до Договору про відкриття кредитної лінії № 1225-9276 від 21.06.2023 року Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 700,00 грн.

Також Додатковою угодою № 2 від 24.06.2023 до Договору про відкриття кредитної лінії № 1225-9276 від 21.06.2023 року Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1000,00 грн.

Також Додатковою угодою_№ 3 від 26.06.2023 до Договору про відкриття кредитної лінії № 1225-9276 від 21.06.2023 року Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1700,00 грн.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» - Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч.1,2.3 ст. 207 ЦК України - Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Статтею 12 ЗУ «Про споживче кредитування» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Таким одноразовим ідентифікатором за укладеним з відповідачем кредитним договором є А4466, що підтверджується копією договору та довідкою. Відповідно судом встановлено, що відповідач прийняла пропозицію укласти договір про надання кредитних коштів, що підтверджується інформацією щодо порядку укладення електронного договору.

Кім того відповідно до абзацу 2 ч.2 ст. 639 ЦК України - Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.

Крім того положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.

Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18).

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19 від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року у справі № 127/337824/18 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України).

Відповідачем не надано жодного доказу того, що нею оспорювався зазначений вище кредитний договір раніше. Крім того отримавши позовну заяву відповідач зустрічного позову щодо оспорення зазначеного кредитного договору щодо його не укладення, не подала.

Таким чином судом встановлено, що укладений між сторонами кредитний договір не оспорювався та не визнавався судом недійсним тому є чинним оскільки відповідає формі, передбаченій ст. 207,208,1047, 1055 ЦК України.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів.

Відповідно до ст. ст. 77-78 ЦПК України - Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач у відзиві на позовну заяву наводить лише заперечення проти заявлених до неї позовних вимог, але не надає жодного доказу на підтвердження своїх заперечень.

У визначені статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеними родовими ознаками, у такій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України - Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Доказів того, що відповідач виконав взяті на себе зобов`язання та сплатив заборгованість за укладеним кредитним договором суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст. 265 ЦК України - Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Посилання відповідача у відзиві на те, що визначені у п.п.4.13-4.14 договору реальна річна процентна ставка у розмірі 834325,0% та орієнтовна загальна вартість кредиту у розмірі 68000,00 грн. свідчать про несправедливі умови договору і фактично є надмірним тягарем для відповідача щодо сплати кредиту не можуть бути підставою для відмови у задоволенні частини позову, оскільки судом встановлено, що в укладеному договорі про відкриття кредитної лінії сторони погодили розмір процентів, що стягуються за користування кредитними коштами як за зниженою процентною ставкою так і за стандартною процентною ставкою. Відповідачка була ознайомлена із даними умовами, підписавши договір електронним підписом погодилась з даними умовами і в подальшому не ставила вимоги щодо визнання договору в цій частині недійсним чи щодо розірвання договору. При цьому відповідачка через особистий кабінет на веб-сайті позивача подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надіслало відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач і використала для підтвердження підписання кредитного договору, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України Про електронну комерцію вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі та відповідав як волі так і волевиявленню відповідачки.

Крім того з відповідачкою був укладений не короткостроковий договір позики, а договір про відкриття кредитної лінії, яким погоджений базовий період, знижена процентна ставка та стандартна процентна ставка з якими відповідачка погодилась, підписавши як кредитний договір так і паспорт споживчого кредиту.

Доказів того, що відповідачка сплатила грошові кошти за укладеним кредитним договором суду не надано.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 51 871,38 грн., з яких

- 9 028.86 грн. прострочена заборгованість за кредитом;

- 42 842.52 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2422.40 грн., оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263- 265, 268, 273, 293 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», представник позивача Горшкодер Валентин Олегович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (юридична адреса: 01133 бульвар Лесі Українки, 26 офіс 407 м. Київ. Код ), заборгованість за кредитним договором № 1225-9276 від 21.06.2023 року, в сумі 51 871 (п`ятдесят одну тисячу вісімсот сімдесят одну) грн. 38 грн., з яких

- 9 028.86 грн. прострочена заборгованість за кредитом;

- 42 842.52 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (юридична адреса: 01133 бульвар Лесі Українки, 26 офіс 407 м. Київ. Код ), - 2 422.40 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 29.07.2024 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 07.08.2024 року

Дата набрання законної сили: 29.08.2024 року