Справа № 930/595/24
Провадження №2/930/370/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2024 року м.Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області у складі:

голоуючої судді Войницької Т.Є.

за участі секретаря судового засідання Вакар Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Райгородської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своєї позовної заяви зазначила, що відповідно до витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі, вона є спадкоємицею ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У встановленому порядку та строки вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 16.09.2019 р. державним нотаріусом Тростянецького нотаріального округу їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру, що знаходиться у м. Ладижин.

Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та на земельну частку, що належали за життя ОСОБА_3 (бабусі позивачки та матері ОСОБА_2 ) було відмовлено в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності.

Правовстановлюючі документи і на будинок, і на земельну частку (пай) у позивачки відсутні. Зазначені об`єкти нерухомості належали бабусі позивачки ОСОБА_3 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 року також померла.

Після її смерті відкрилася спадщина. Спадкоємцями І черги за законом на майно покійної були її діти, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , яка є рідною матір`ю позивачки.

Усі спадкоємці звернулися з відповідними заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. На даний час, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , так само як і мати позивачки - ОСОБА_2 вже померли.

Однак за життя бабуся позивачки склала заповіт на ім`я її матері ОСОБА_2 , яким заповідала усе своє майно де би воно не було і з чого би воно не складалося, саме їй.

За життя мати не встигла оформити своїх спадкових прав та не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом.

Саме тому, позивачка як спадкоємиця ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_3 .

Однак, постановою приватного нотаріуса Тростянецького районного нотаріального округу Наревської М.Л. позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та на земельну частку (пай) через відсутність у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно.

У зв`язку із зазначеними обставинами, позивачка просить визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 2.80 в умовних кадастрових гектарах із земель колективної власності КСП «Родина», розташовану в с. Семенки Гайсинського (колишнього Немирівського )району Вінницької області, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №035995, виданого на ім`я ОСОБА_3 .

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 06.03.2024 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 02.04.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд. Цією ж ухвалою витребувано у державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. належним чином засвідчену копію спадкової справи до майна померлої ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у приватного нотаріуса Тростянецького районного нотаріального округу Наревської М.Л. належним чином засвідчену копію спадкової справи до майна померлої ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Солоненко О.І. в судове засідання не з`явилися, від представника позивача -адвоката Солоненко О.І. надійшла заява, у якій просить розгляд справи провести у їх відсутність, поданий до суду позов підтримує та просить його задовольнити.

Представник Райгородської сільської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій розгляд справи просив провести у його відсутність, щодо задоволення позовних вимог не заперечував.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із способів захисту цивільних прав, встановлених ч.2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) вказано, що: "у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Припять Київської області.

Дівоче прізвище позивачки « ОСОБА_6 ». Після укладення шлюбу 25.01.1994 з ОСОБА_7 , позивачка змінила прізвище на « ОСОБА_8 ».

ОСОБА_2 є матір`ю позивачки, а ОСОБА_3 є її бабусею по лінії матері.

Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Семенської сільської ради 7 квітня 1992 року, на випадок своєї смерті ОСОБА_3 заповіла усе своє майно доньці - ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Ладижин Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 .

Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить, зокрема, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Родина» у розмірі 2,80 в умовних кадастрових гектарах, яке належало їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №035995, виданого їй на підставі рішення Немирівської районної державної адміністрації від 07.07.1997 р. №172.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат", «Про міжнародне приватне право», іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати:

- місце відкриття спадщини;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України.

Згідно абзацу 3 пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах по спадкування від 30 травня 2008 року № 7, у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР, якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року.

Спадщина відкрилась в день смерті спадкодавця ОСОБА_3 , тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 року. В цей час діяв ЦК УРСР 1963р., тому до для вирішення спірних правовідносин слід застосовувати норми даного нормативно-правового акту.

Згідно з ч.1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Частиною 1 ст. 529 ЦК УРСР визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках діти, (у тому числі усиновлені) дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 525 та 526 ЦК Української РСР (1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем її відкриття - останнє постійне місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ч.2 ст.553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

З матеріалів спадкової справи,заведеної до майна померлої ОСОБА_3 , вбачається, що 25.05.1999 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася донька померлої ОСОБА_3 - ОСОБА_4 .

З наданих суду матеріалів судом не встановлено, що ОСОБА_9 відповідно до ст.535 УР УРСР мала право на обов`язкову частку після смерті ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

07.08.2018 ОСОБА_10 звернувся до Немирівської державної нотаріальної контори від імені свого батька ОСОБА_5 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із прийняттям спадщини ОСОБА_5 після смерті матері ОСОБА_3 .

Згідно роз`яснення завідуючої Немирівської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 , якою не було встановлено факту прийняття спадщини ОСОБА_5 , рекомендовано останньому надати документи, які підтверджують такий факт або звернутися до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

Матеріали спадкової справи не містять даних, які б свідчили про фактичне прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті матері. Так само відсутні дані про наявність рішення суду, яким ОСОБА_5 було встановлено додатковий строк для прийняття спадщини.

Згідно відповіді Ладижинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі №277-21.22 від 23.06.2021 зареєстровано смерть ОСОБА_10 , про що складено актовий запис №16 від 25.01.2019; згідно відповіді цього ж відділу №53-21.22-131 від 08.01.2023 зареєстровано смерть ОСОБА_5 , актовий запис №258 від 10.12.2018 року.

ОСОБА_2 , яка є єдиною спадкоємицею ОСОБА_3 по заповіту, фактично вступила в управління спадковим майном, оскільки на день відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем,що підтверджується рішенням Ладижинського міського суду від 15.12.2020 року, яке набрало чинності 17.01.2021.

Інші спадкоємці ОСОБА_3 відсутні.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ладижин Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом статей 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З матеріалів спадкової справи до майна померлої ОСОБА_2 вбачається, що донька покійної ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса в установлений законом строк із заявою про прийняття спадщини.

Доньки померлої ОСОБА_2 : ОСОБА_12 та ОСОБА_13 від прийняття спадщини відмовилися, про що свідчать відповідні заяви, наявні в матеріалах спадкової справи.

Інші спадкоємці ОСОБА_2 відсутні.

09.03.2021 ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Тростянецького районного нотаріального округу з заявою, у якій просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом, зокрема на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Родина» с. Семенки Немирівського району Вінницької області, розміром 2,80 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї чатки в натурі на місцевості, що належить ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою приватного нотаріуса Тростянецького районного нотаріального округу Наревської М.Л. №53/02-31 від 09.03.2021 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну частку (пай) у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа.

Згідно з ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і відповідно до ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 13.05.2021 0-2-0.2-4344/2-21, наданій на запит адвоката Солоненко О.І., відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай), що видавалися Немирівською районною державною адміністрацією по колективному сільськогосподарському підприємству «Родина» с. Семенки Семенської сільської ради гр. ОСОБА_3 був виготовлений Сертифікат серії ВН №035995 на право на земельну частку (пай) площею 2,80 в умовних кадастрових гектарах, який зареєстрований від 29.07.1997 за порядковим №201.

Отже, за життя ОСОБА_3 належала частка пай КСП «Родина» с. Семенки, яку після смерті спадкодавиці прийняла її донька ОСОБА_2 , фактично вступивши в управління майном, однак не оформила спадкових справ.

ОСОБА_1 , будучи єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , звернулась до нотаріуса з відповідною заявою в установлений строк, проте позбавлена можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку за обставин незалежних від її волі.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність порушених прав позивачки, а обраний спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду, тому суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , право на земельну частку (пай) площею 2,80 га в умовних кадастрових гектарах із земель колективної власності КСП «Родина», розташовану в с. Семенки Гайсинського (колишнього Немирівського) району Вінницької області, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №035995, виданого на ім`я ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 31.07.2024 року.

Суддя Т. Є. Войницька