ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/856/24 Номер провадження 22-ц/814/2457/24Головуючий у 1-й інстанції Третяк О.Г. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.

розглянувши у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 квітня 2024 року, постановлену суддею Третяк О.Г.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Миргородського нотаріального округу Полтавської області Пазинич Руслан Вікторович, про визнання договорів недійсними, скасування державної реєстрації та визнання права власності,

в с т а н о в и в:

14.03.2024 ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Миргородського нотаріального округу Полтавської області Пазинич Р.В., про визнання договорів недійсними, скасування державної реєстрації та визнання права власності.

Ухвалами Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 18.03.2024 та повторно від 29.03.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, а ухвалою того ж суду від 12.04.2024 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Роз`яснено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

При постановленні ухвали міськрайонний суд керувався положеннями ч.3 ст.185 ЦПК України та виходив із того, що позивачем не усунуто належним чином недоліки, вказані в ухвалі суду від 29.03.2024 про залишення позовної заяви без руху.

ОСОБА_1 не погодилася із ухвалою та подала на неї апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить оскаржувану ухвалу скасувати та зобов`язати Миргородський міськрайонний суд Полтавської області розпочати розгляд цивільної справи.

Вважає, що оскаржувана ухвала порушує гарантоване їй статтею 55 Конституції України право на звернення до суду з позовом, який, на її думку, є обґрунтованим та таким, що не містить недоліків.

Указує на неможливість фактичного визначення нею ціни позову, оскільки оригінали оскаржуваних догорів купівлі-продажу та дарування знаходяться у відповідачів. Тоді як умовна вартість нерухомого майна за такими договорами становить 77 992,76 грн., виходячи із експертної оцінки земельної ділянки - 28 661,76 грн., погодженої сторонами вартості частки будинку - 36 857,00 грн. та частки квартири - 12 474,00 грн.

Враховуючи викладене, позивачка сплатила судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., тоді як суд, ставлячи під сумнів дійсну ціну позову, повинен був визначити її на стадії підготовчого процесу.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (ч.1 ст.368 ЦПК України) без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).

14.06.2024 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив відповідачів на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, як законну та обґрунтовану.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 14.03.2024 ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом, у якому просить визнати недійсними:

- договори купівлі-продажу, укладені 14.06.2011 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та посвідчені приватним нотаріусом Миргородського нотаріального округу Полтавської області Пазинич Р.В. стосовно: земельної ділянки кадастровий номер :50:048:0049, площею 0,0512 га з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розміщена за адресою: АДРЕСА_1 ; житлового будинку 16/25 частини з надвірними побудовами, що знаходиться за тією ж адресою, скасувавши державну реєстрацію речового права та визнавши за нею право власності на таке майно;

- договір дарування, укладений 14.06.2011 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Миргородського нотаріального округу Полтавської області Пазинич Р.В., предметом якого є 1/3 частина квартири за адресою: АДРЕСА_2 , скасувавши державну реєстрацію речового права та визнавши за нею право власності на таке майно./а.с.1-6/

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18.03.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав її невідповідності положенням ст.175 ЦПК України, зокрема: 1) позовна заява не містить зазначення ціни позову, для визначення якої необхідно надати докази на підтвердження вартості спірного майна на момент звернення з позовом до суду; 2) позивачем не сплачено судовий збір; 3) позовна заява не містить зазначення доказів, що підтверджують обставини викладені в позовній заяві, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме:не надано докази на підтвердження існування боргових зобов`язань позивача перед банківськими установами АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «ОщадБанк»; 4) у позовній заяві відсутній попередній/орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи./а.с.61-62/

26.03.2024 ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою, у якій зазначила, що фактично ціну позову неможливо встановити, оскільки при укладенні договорів купівлі-продажу та дарування оригінали документів знаходяться у відповідачів, тому ціну позову встановлює з наступних міркувань: 1) при укладенні договору щодо продажу земельної ділянки експертна оцінка становить 28 661,76 грн.; 2) при укладенні договору щодо продажу будинку за домовленістю сторін вартість майна, за яке вона не отримувала коштів, зазначено 36 857,00 грн.; 3) при укладенні договору дарування частки квартири за домовленістю сторін її вартість, яку позивачка також не отримувала, зазначено 12 474,00 грн. Отже умовна вартість нерухомого майна згідно з договорами становить 77 992,76 грн., що складає згідно розрахунку сплату судового збору та розмір судових витрат 1 211,20 грн. (на підтвердження долучає онлайн квитанцію про сплату судового збору).

Щодо надання доказів боргових зобов`язань перед АТ «ПриватБанк» та АТ «Ощадбанк» повідомляє, що нею долучено до матеріалів справи, як доказ, довідки про закриття рахунків із відповідних банків та квитанції про сплату боргових зобов`язань по картковим споживчим рахункам на які не укладаються договори.

Також повідомляє, що на підготовчому засіданні буде подано клопотання про залучення свідків, які підтвердять факт боргових зобов`язань та допомогу в їх оплаті./а.с.65-66, 67/

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29.03.2024 позовну заяву ОСОБА_1 повторно залишено без руху, встановивши позивачу строк 10 днів з моменту отримання ухвали для усунення недоліків. Інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Так, суд дійшов висновку, що подана позовна заява не відповідає вимогам статті 175 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не зазначена ціна позову, а її орієнтовний розмір визначений виходячи із умовної вартості нерухомого майна відповідно до укладених договорів, що суд не взяв до уваги, оскільки зазначена в заяві на виправлення недоліків вартість майна вказана станом на 2011 рік, а тому за цей час вартість майна суттєво змінилася та не відповідає дійсній оцінці станом на момент звернення з позовом до суду, у зв`язку з чим не може бути прийнята судом як орієнтовна вартість майна. Крім того,в порушення вимог ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви не додана квитанція, що підтверджує повну сплату судового збору за кількістю заявлених позовних вимог (3 майнові та 3 немайнові вимоги).

05.04.2024 ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про усунення недоліків, надавши позовну заяву в новій редакції, а також докази сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн./а.с.73-81/

Повертаючи позовну заяву позивачу оскаржуваною ухвалою, суд першої інстанції виходив із того, що останнім не були усунуті недоліки, указані в ухвалі суду від 18.03.2024 та 29.03.2024 про залишення позовної заяви без руху, а саме, не сплачено судовий збір за три майнові вимоги, а тому суд визнав наявними підстави для застосування положень ч.3 ст.185 ЦПК України.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції не погоджується з таких підстав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, зокрема, цивільного характеру. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати указані права без будь-яких перепон чи ускладнень.

Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя, що кореспондується із положеннями статті 4 ЦПК України, з огляду на які, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 175 ЦПК України встановлює вимоги щодо форми та змісту позовної заяви. Зокрема, пунктами 3, 5, 8 частини 3 указаної норми встановлено вимоги щодо зазначення в позові:ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

За змістом частини четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 2 статті 176 ЦПК України визначено, що якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Відповідно до частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За змістом частини 2 статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Згідно із частиною 3 статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до позиції Верховного Суду сформованої у справі №381/1425/19-ц від 09.09.2020, суд повинен вирішувати питання, пов`язані із судовими витратами у чіткій відповідності до норм ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ з одного боку та інтереси позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду з другого.

Зі справи, що переглядається вбачається, що залишаючи позовну заяву без руху в тому числі з підстав відсутності даних щодо дійсної вартості майна на час звернення з позовом до суду, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про судовий збір», у разі, якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Усупереч викладеному, залишивши поза увагою положення ч.2 ст.6 Закону України «Про судовий збір» та допустивши порушення вимог ч.2 ст.185 ЦПК України, яка зобов`язує суд зазначати в ухвалі про залишення позову без руху точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити), міськрайонний суд постановив оскаржувану ухвалу із порушенням норм процесуального права.

За висновками ЄСПЛ, право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).

З урахуванням викладеного, враховуючи відсутність у апеляційного суду повноважень зобов`язати Миргородський міськрайонний суд Полтавської області розпочати розгляд цивільної справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.п.3,4 ч.1 ст.379, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с та н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 квітня 2024 року - скасувати, направивши справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06.08.2024.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак