У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2024 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Іванов А.П., ознайомившись із заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 ,

встановив:

Представник заявника ТОВ «Закарпатгаз Збут» Ізганич Н.Е. звернулася до суду із вищезазначеною заявою.

Згідно з ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано,якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

У відповідності до вимог ч.ч. 5,7 ст. 165 ЦПК України судом направлено запит про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання особи.

За даними Єдиного демографічного реєстру (відповідь №727241 від 07.08.2024) зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 значиться за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальніпослуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 №2496, Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 (далі - Типовий договір), що розміщений на офіційному вебсайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Відповідно до п. 1.3. Розділу І Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2500 цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання. Фактом укладення цього Договору є включення Постачальником Споживача до свого Реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви-приєднання, поданої Споживачем в установленому законодавством порядку.

Згідно з п. 1.4. Типового договору заява-приєднання - письмова заява-приєднання до умов Договору, складена Споживачем відповідно до вимог Договору за формою, наведеною в додатку до цього Договору, що містить персоніфіковані дані щодо Споживача та є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до ч. 2 ст.167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу у разі, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Так, заявник просить стягнути заборгованість з боржника, яка виникла за адресою споживання АДРЕСА_2 , однак не надає жодних доказів того, що ОСОБА_1 є власником будинковолодіння за вказаною адресою, що особа проживає за даною адресою та користується послугами заявника, що з особою укладено відповідний договір, оскільки до матеріалів справи долучено типовий договір, проте, не долучено письмової заява-приєднання особи до умов Договору за вказаною адресою, тобто не надано доказів того, що він є індивідуальним споживачем в розумінні п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Окрім цього до заяви про видачу судового наказу не додано сплаченого споживачем рахунку (квитанції) за поставлений природний газ чи іншого документального підтвердження споживання особою природного газу.

Більш того судом встановлено, що зареєстроване місце проживання боржника значиться за іншою адресою.

Враховуючи, що доказів на підтвердження договірних відносин з боржником щодо надання послуг з постачання природного газу, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг боржником суду не надано, із заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 160, 165, 353-355 ЦПК України, суд

постановив:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов