ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6650/24 Справа № 214/1094/24 Суддя у 1-й інстанції - Євтушенко О. І. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року м.Кривий Ріг

справа № 214/1094/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Зубакової В.П., Тимченко О.О.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2024 року, яке ухвалено суддею Євтушенко О.І. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 01 травня 2024 року,

УСТАНОВИВ:

В лютому 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суд з позовом до ТзОВ «СІТІСЕРВІС-КР» про захист прав споживачів, визнання нечесною підприємницьку практику щодо відмови у наданні розрахунку фінансової претензії, зобов`язання вчинити певні дії.

Позов мотивований тим, що ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» надає послуги з управління і утримання багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 на підставі договору з Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають у кв. АДРЕСА_2 , де мають зареєстроване місце проживання.

Листом від 27 грудня 2023 року № 3311 ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» безпідставно відмовило їм у наданні обґрунтованого детального розрахунку фінансової претензії, зазначеної у листі товариства на їх заяву за вх. № Л-296/110 від 31 жовтня 2023 року, що за своїм змістом не має ознак офіційного листа з огляду на відсутність в ньому реєстраційного індексу всупереч вимогам ДСТУ 4163:2020.

Позивачі зауважують, що відповідно до п.22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» вони, як споживачі, вправі у будь-який момент замовити відповідну продукцію у ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, що співвідноситься з приписами п.п.6, 13 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Так, як споживачі послуг, позивачі мають право на:одержання від ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію товариства, її найменування, кількість, якість, дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції; безоплатне одержання від товариства інформації про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, порядок надання послуги, її споживчі властивості; безоплатне одержання від товариства детального розрахунку розподілу обсягу спожитих комунальних послуг між споживачами багатоквартирного будинку; безоплатне одержання інформації про проведені управителем нарахування плати за житлово-комунальні послуги (з розподілом за періодами та видами нарахувань) та отримані від споживача платежі.

Зважаючи на те, що ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» не надало їм обґрунтований розрахунок фінансової претензії із обґрунтуванням та підтвердженням правомірності застосування відповідних цін (тарифів), кількості (обсягу) продукції (послуг), позивачі вважають, що таким чином товариство допустило порушення їх прав як споживачів внаслідок застосування по відношенню до них нечесної підприємницької практики, забороненої приписами ч.1 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів».

На підставі наведеного вище позивачі просили суд визнати нечесною підприємницьку практику щодо відмови ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» у наданні їм розрахунку фінансової претензії за їх заявою до ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» від 30 листопада 2023 року; зобов`язати ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» надати їм розрахунок фінансової претензії за їх заявою від 30 листопада 2023 року.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційних скаргах позивачі, кожен окремо, посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального права, просять колегію суддів скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по справі про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність порушень прав позивачів, як споживачів, оскільки відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється нечесна підприємницька діяльність, яка вводить в оману споживача або є агресивною.

Апелянти вважають нікчемним Договір № 1406/05-18 про надання послуг з управління будинком від 03 червня 2018 року через відсутність його нотаріального посвідчення та відсутність підпису керівника ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР». Також апелянти посилаються на те, що Протокол загальних зборів і Договір № 1406/05-18 від імені співвласників підписаний особою на ім`я ОСОБА_3 , який взагалі не є співвласником чи представником співвласника багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , що свідчить про те, що загальні збори взагалі не проводились, а введена в обіг ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» та запропонована споживачам без нотаріального посвідчення Договору № 1406/05-18 продукція є фальсифікованою.

Апелянти наполягають на тому, що ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» не надало їм обґрунтований розрахунок фінансової претензії із обґрунтуванням та підтвердженням правомірності застосування відповідних цін (тарифів), кількості (обсягу) продукції (послуг), позивачі вважають, що таким чином товариство допустило порушення їх прав як споживачів внаслідок застосування по відношенню до них нечесної підприємницької практики, забороненої приписами ч.1 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відзиви на апеляційні скарги не подано.

В судове засідання апеляційного суду сторони учасники судового розгляду не з`явилися.

Судова повістка-повідомлення про розгляд справи 08 серпня 2024 року об 09:40 годині, надіслана апеляційним судом на адресу сторін-учасників:

ОСОБА_1 не вручена адресату та повернута на адресу апеляційного суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у відповідності до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України, є днем вручення судової повістки;

ОСОБА_2 не вручена адресату та повернута на адресу апеляційного суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у відповідності до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України, є днем вручення судової повістки.

Отже, учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, що, у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, з наступних підстав.

Як установлено судом та убачається із матеріалів справи, що з 01.02.2014 ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» виконує функції управителя багатоквартирними будинками, спорудами або групою будинків і споруд частини Центрально-Міського р-ну м. Кривого Рогу на підставі договору, укладеного між Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради та ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» від 18.11.2013.

ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» надає послуги з управління будинком, спорудою та прибудинковою територією до багатоквартирного буд. АДРЕСА_1 на підставі договору про надання послуг з управління будинком від 03.06.2018 №1406/05-18, укладеного зі співвласниками багатоквартирного будинку в особі уповноваженого ОСОБА_3 відповідно до протоколу зборів співвласників від 03.05.2018. За умовами договору, ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» наділене функціями з управління та надання послуг з утримання будинку, споруди або групи будинків і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях, для забезпечення їх сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості.

За відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади, позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 мають зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , а відтак є споживачами послуг, що надаються ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» як управителем цього багатоквартирного будинку.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилаються на нечесну підприємницьку практику ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» стосовно ненадання їм розрахунку фінансової претензії, зазначеної у листі товариства на їх заяву за вх. №Л-296/110 від 31 жовтня 2023 року

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивачів, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не доведено порушення їх прав, як споживачів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.1 п.14 Закону України «Про захист прав споживача» нечесна підприємницька практика це будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Як слідує з п.4 ч.2 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації про спосіб продажу, ціну або спосіб розрахунку ціни, наявність знижок або інших цінових переваг. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Відповідно до ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, не є вичерпним.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 неодноразово звертались до ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» з приводу різного роду питань, що стосуються діяльності товариства, обслуговування будинку та прибудинкової території, зокрема й з приводу обстеження димовентиляційного каналу квартири позивачів - кв. АДРЕСА_2 за їх зверненням від 31 жовтня 2023 року за вх. №Л-296/110.

З відповіді ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» на звернення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 31 жовтня 2023 року за вх. № Л-296/110 слідує, що працівниками підприємства 02 листопада 2023 року було проведено обстеження димовентиляційного каналу квартири позивачів, про що складено акт. Додатково у відповіді до відома позивачів доведено інформацію про наявність у них перед ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» заборгованості за спожиті послуги, розмір якої, станом на 01 листопада 2023 року, склав 15 894 грн 14 коп. Зміст відповіді товариства свідчить про те, що відомості про заборгованість мали виключно інформативний характер без пред`явлення вимоги чи претензії до позивачів з боку ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР».

30 листопада 2023 року за вх. № Л-331/100 від позивачів до ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» надійшла заява з вимогою надати детальний розрахунок фінансової претензії від 31 жовтня 2023 року на №Л-296/110, і зазначенням правових підстав, періодів часу та посадових осіб товариства, причетних до формування претензії.

27 грудня 2023 року на заяву позивачів ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» надано відповідь про те, що у ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відсутня запитувана ними інформація, що виключає можливість задоволення поданої ними заяви.

Розцінюючи таку відповідь як відмову у наданні інформації, порушення прав споживачів та здійснення нечесної підприємницької діяльності, позивачі звернулися до суду з даним позовом.

Частиною 1 ст.15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. При цьому, обов`язком позивача є доведення/ підтвердження в установленому законом порядку наявності факту порушення та/або оспорювання його прав та інтересів.

Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦУК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово зазначала, що перелік способів захисту, визначений у ч.2 ст.16 ЦК України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови ВС від 05.06.2018 у справі №338/180/17), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц, від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц, від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19, від 02.02.2021 у справі №925/642/19). Тобто ефективність способу захисту інтересу та права позивача визначається перш за все виходячи з змісту порушеного права за захистом якого він звернувся.

Так, заявлені позивачами вимоги про визнання нечесною підприємницької практики щодо відмови ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» у наданні їм розрахунку фінансової претензії за їх заявою до ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» від 30 листопада 2023 року та зобов`язання ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» надати їм розрахунок фінансової претензії за їх заявою від 30 листолпада 2023 року, не відповідають вимогами ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів» та умовам договору, викладене у позові мотивування та наведені ними доводи не доводять факт будь-якого порушення, невизнання чи оспорювання суб`єктивних прав та інтересу позивачів, зважаючи на відсутність з боку ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» вимог про погашення боргу, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивачів у зв`язку з недоведеністю порушення їх прав як споживачів.

Крім того колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що доводи позивачів, викладені в позовній заяві, є абсолютно абстрактними, не містять жодного обґрунтування негативного впливу на жодні конкретні реальні індивідуально виражені цивільні права чи інтереси позивачів та свідчать виключно про суб`єктивне трактування відповіді ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР», яка не є претензією чи досудовою вимогою, та не може свідчити про здійснення відповідачем нечесної підприємницької практики, що не є тотожним порушенню права, свободи чи інтересу.

При цьому колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційних скарги позивачів про те, нікчемність Договору № 1406/05-18 про надання послуг з управління будинком від 03 червня 2018 року через відсутність його нотаріального посвідчення та відсутність підпису керівника ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» та про те, що Протокол загальних зборів і Договір № 1406/05-18 від імені співвласників підписаний особою на ім`я ОСОБА_3 , який взагалі не є співвласником чи представником співвласника багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , що свідчить про те, що загальні збори взагалі не проводились, а введена в обіг ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» та запропонована споживачам без нотаріального посвідчення Договору № 1406/05-18 продукція є фальсифікованою, оскільки питання щодо дійсності Договору № 1406/05-18 про надання послуг з управління будинком від 03 червня 2018 року, законності його підписання та питання щодо проведення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , взагалі не є предметом даного спору.

Доводи апеляційних скарг позивачів, в їх сукупності, зводяться до невірного розуміння скаржником вимог законодавства та власного тлумачення норм процесуального права. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження. Відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 08 серпня 2024 року.

Головуючий:

Судді: