Справа № 128/1506/24
УХВАЛА

Іменем України

08 серпня 2024 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді - Фанда О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Олексієнко О.В.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - адвоката Вдовцової А.Д.,

заінтересованої особи - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Вінниці в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Військової частини НОМЕР_1 , про встановлення факту перебування неповнолітніх дітей на утриманні, -

в с т а н о в и в:

15 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту перебування на його утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обгрунтування заяви посилався на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

Від шлюбу у заявника ОСОБА_1 та заінтересованої особи ОСОБА_2 є неповнолітня дитина - донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Лука-Мелешківською сільською радою Вінницького району Вінницької області 06.10.2023.

Також, подружжя ОСОБА_1 виховують двох неповнолітніх дітей заінтересованої особи ОСОБА_2 від попереднього шлюбу: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області 15.08.2007, батьком якої значиться ОСОБА_3 , матір`ю - ОСОБА_8 ; сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області 14.04.2009, батьком якого значиться ОСОБА_3 , матір`ю - ОСОБА_8 .

Проте, батько неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на протязі досить тривалого часу перестав приймати участь у житті неповнолітніх дітей, в тому числі забезпечувати дітей матеріально.

Діти від попереднього шлюбу перебувають на його повному утриманні.

Встановлення зазначеного факту заявнику необхідно для звільнення з військової служби.

Заявник ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні заяву підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримала, просила її задовольнити.

Заінтересована особа - ОСОБА_3 до суду не з*явився.

Представник заінтересованої особи військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи.

Суд приходить до висновку, що заява підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до частини 1, 3 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно пункту 5 ч. 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Згідно п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.95 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник немає іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно п.3 Постанови у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.

Обов`язки батьків вказані в статті 150 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину.

Права і обов`язки у кожного з батьків не тільки рівні, але і взаємні. Отже, право одного з батьків протистоїть обов`язку іншого не перешкоджати у здійсненні права на виховання дитини і навпаки.

Обоє батьків несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Частиною 4 статті 157 СК України визначено, що батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

У разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, такий спір вирішується судом. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (стаття 159 СК України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Факт самостійного виховання дитини одним із батьків, відсутності участі іншого з батьків у вихованні дитини, перебування дитини на утриманні одного із батьків, може бути встановлений у рішенні суду виключно при вирішенні спору щодо позбавлення особи батьківських прав у порядку позовного провадження.

У разі виникнення спору щодо ухилення від виконання (невиконання) батьківських обов`язків - такий спір підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

Частиною 4 статті 19 СК України підтверджується, що спір щодо участі у вихованні дитини вирішується судом і у цьому спорі обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який має подати суду висновок щодо розв`язання спору.

Зазначені заявником обставини дають підстави вважати, що вимога ОСОБА_1 фактично пов`язана з виникненням, зміною або припиненням особистих майнових прав батьків дитини, які закріплені в Сімейному кодексі України. Такими до прикладу можуть бути право матері чи батька на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав у випадку, якщо вона чи він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, тощо.

В судовому засіданні мати дітей зазначила, що з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 вона не зверталася.

Таким чином обставини, на які посилається заявник, а саме щодо невиконання батьківських обов*язків батьком дітей ОСОБА_3 мають розглядатися в порядку позовного провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги заявника про встановлення факту самостійного виховання і утримання дитини не є вимогами, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження в розумінні положень статті 293, 315 ЦПК України.

Згідно частини 4 статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, наявні підстави для залишення заяви без розгляду, оскільки з заяви про встановлення факту перебування на утриманні неповнолітніх дітей, вбачається спір про право.

Зазначене не перешкоджає заявнику звернутися до суду з такими вимогами в порядку позовного провадження.

Керуючись ст. 258, 294, 315, 353 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Військової частини НОМЕР_1 , про встановлення факту перебування неповнолітніх дітей на утриманні - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 09 серпня 2024 року.

Суддя - О.А. Фанда