Справа № 464/14/24
пр.№ 2/464/538/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2024 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

за участі: секретаря судового засідання Шманько О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» (ЛМКП «Львівтеплоенерго») звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення місць загального користування у розмірі 8 943,69 грн. В обґрунтування позовних вимог покликалося на те, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 . Для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення ЛМКП «Львівтеплоенерго» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , та щомісячно направлялись відповідачу повідомлення про нарахування вартості послуг з централізованого опалення місць загального користування. До 01.12.2021 між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та відповідачем вважався укладеним договір приєднання про надання послуг з центрального опалення та послуг з центрального постачання гарячої води, що відповідав вимогам ст. 634 ЦПК України. З 01.12.2021 між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та споживачем вважається укладеним індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії. Такий договір є публічним договором приєднання, укладений сторонами з урахування статей 633, 634, 641, 642 ЦК України. Будинок відповідача приєднаний до мереж опалення ЛМКП «Львівтеплоенерго», що підтверджується опитувальним листом, відповідна послуга надається. Згідно з опитувальним листом споживача теплової енергії, виготовленого на замовлення ЛКП «Житловик-С», квартира відповідача відключена від мереж центрального опалення. Разом з тим, таким листом передбачена частка тепла на опалення сходових кліток та визначено частку, яка виділена на втрати тепла трубопроводами систем опалення. Проте відповідач не здійснював оплату за вказані послуги, у зв`язку з чим за період з 01.08.2017 по 31.10.2023 виникла вищевказана заборгованість, яка підлягає стягненню з останнього.

Представник позивача ЛМКП «Львівтеплоенерго» Бокало Т.А. в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі та просила суд такий задовольнити. Окрім цього, до суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких представник покликається на практику Верховного суду України, викладену у постановах від 22.12.2020 справа №311/3489/18, від 26.09.2018 справа №703/58/16-ц, зокрема, відключення квартири від мереж опалення ЛМКП «Львівтеплоенерго» не звільняє споживачів від оплати за опалення місць загального користування. У будинку АДРЕСА_2 наявна система опалення, мешканцям надається послуга з опалення, в тому числі місць загального користування, що підтверджується відомостями про нарахування та оплату послуги постачання теплової енергії до квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 та АДРЕСА_9 . Такі квартири здійснюють оплату за надані послуги з теплопостачання. Підпункт 11 пункту 40 індивідуального договору надає право споживачу на відключення від систем (мереж) центрального опалення (теплопостачання). Натомість таке право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загально-будинкових потреб на опалення. ЛМКП «Львівтеплоенерго» не обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення у будинках споживачів, це належить до повноважень управляючих компаній, управителем будинку на АДРЕСА_2 є ЛКП «Житловик-С». Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг №315 від 22.11.2018 не враховує наявність чи відсутність опалювальних приладів в місцях загального користування, а містить вимогу про відновлення проектної схеми виконавцем послуг з управління багатоквартирним будинком. Зазначила, що до 01.12.2021 між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та відповідачем вважався укладеним договір приєднання про надання послуг з центрального опалення та послуг з центрального постачання гарячої води, що відповідав вимогам ст. 634 ЦПК України. Вказала, що пунктом 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено продовження на строк дії карантину строків, передбачених, зокрема, ст. 257 ЦК України. Карантин на території України запроваджений з 12.03.2020, неодноразово продовжувався та діяв до 30.06.2023. Пунктом 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України на період дії воєнного і надзвичайного стану продовжено, серед інших, строки, що передбачені ст. 257 ЦК України. Воєнний стан на території України запроваджений з 24.02.2022 та діє й дотепер. Таким чином, строки позовної давності не обчислюються з 12.03.2020. Окрім цього, у 2023 видано судовий наказ про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго», який переривав строк позовної давності. Окрім цього, звернулась до суду з клопотанням про поновлення строків позовної давності.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, в черговий раз звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи. Окрім цього, до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Зокрема, вказав, що придбана відповідачем квартира АДРЕСА_10 році була обладнана індивідуальною (автономною) системою опалення, а відтак твердження щодо користування відповідачем послугами з центрального опалення та витратами теплової енергії на функціонування системи гарячої води є недостовірними. Індивідуальний договір від 01.12.2021 між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та відповідачем не був укладений, останній не вчиняв будь-яких дій, які б свідчили про його бажання укласти договір, передбачених п. 13 правил надання послуг з постачання теплової енергії та затверджених постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019. Окрім цього, у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , де розташована квартира відповідача, прилади опалення місць загального користування відсутні, а отже відсутня циркуляція теплоносія місць загального користування. Зауважив, що у пп. 11 п. 40 індивідуального договору від 01.12.2021 передбачено, що відшкодування витрат споживачами, приміщення яких відключені від системи центрального теплопостачання (індивідуальне опалення) на опалення місць загального користування здійснюється тільки за наявності циркуляції теплоносія в приладах опалення в місцях загального користування. Як видно з відомостей про нарахування та оплати послуг постачання теплової енергії за період з 01.08.2017 по 31.10.2023, сума боргу визначена не з дати укладення відповідачем індивідуального договору від 01.12.2021, а з 01.08.2017. Вважає, що суму заборгованості завищено за вказаний період, шляхом включення до такої періоду, починаючи з 01.08.2017 по 01.12.2021. Позивач заявив вимогу про стягнення суми заборгованості за період з 01.08.2017, а підставою звернення до суду вважає індивідуальний договір про надання послуг постачання теплової енергії, укладений 01.12.2021 між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та споживачем (відповідачем). Таким чином, позивач безпідставно включив суму у розмірі 5 243,51 грн. до суми заборгованості відповідача. Окрім цього, позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості поза межами строків загальної позовної давності. Вказав, що відповідач ОСОБА_1 звертався до ЛМКП «Львівтеплоенерго» з проханням щодо обстеження наявності/відсутності труб системи центрального опалення та приладів опалення (батарей) в місцях загального користування. Натомість ЛМКП «Львівтеплоенерго» на виклик не прибув, а відтак мешканцями під`їзду, включно з відповідачем, складено акт-претензію та такий скеровано засобом поштового зв`язку. 04.02.2024 споживачами мешканцями під`їзду АДРЕСА_11 обстежено місця загального користування та складено акт про відсутність приладів опалення та циркуляції теплоносія в місцях загального користування.

Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» надається послуги з централізованого опалення до житлового будинку АДРЕСА_2 , в тому числі сходових клітках, у такому будинку наявний тепловий лічильник, що підтверджується опитувальним листом споживача теплової енергії ЛКП «Житловик-С» від 11.10.2017.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Відповідачу для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитормає право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Згідно п. 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 за №830, фактом приєднання споживача до умов договору є вчинення Споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, а також факт отримання послуги.

Частинами 1, 4 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг.

Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017).

Згідно з ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Пунктом 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Встановлено, що квартира відповідача відключена від внутрішньо-будинкових мереж центрального опалення та у квартирі АДРЕСА_1 встановлено індивідуальне опалення.

Разом з тим, влаштування в квартирі відповідача автономної системи теплопостачання не звільняє його від плати за опалення місць загального користування, передбаченого п. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (чинних на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 14 Правил надання послуг постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, передбачено, що відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315.

Відповідно постанови Верховного Суду від 22.12.2020 у справі № 311/3489/18, власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.

Згідно з розрахунками, наданими позивачем, заборгованість відповідача за період з 01 серпня 2017 року по 31 жовтня 2023 року за послуги з централізованого опалення місць загального користування становить 8 943,69 грн.

Разом з тим, під час розгляду справи представник відповідача висловив заперечення щодо позовних вимог позивача про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення місць загального користування за період з 01.08.2017 по 31.10.2023 та покликався на сплив строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 257 ЦК загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України).

Відповідно до пункту 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби СОVID-19» від 30.03.2020 Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2» від 11.03.2020 № 211 в Україні встановлено карантин з 12 березня 2020 року. В подальшому строк дії карантину в Україні неодноразово продовжено, востаннє на строк до 30 червня 2023 року.

Таким чином, починаючи з дня набрання чинності вищевказаним Законом України, а саме з 02 квітня 2020 року, діє положення про продовження строків позовної давності на період карантину.

Разом з тим, Законом України від 15.03.2022 № 2120 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 такого: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувалася та триває на час розгляду справи.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення місць загального користування за період з 01 серпня 2017 року по 31 жовтня 2023 року.

Зважаючи на вищевказане, позовну давність щодо вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення місць загального користування за період з 01 серпня 2017 року по 31 жовтня 2023 року, з урахуванням дії карантину та воєнного стану, позивачем не пропущено та відсутня необхідність поновлення такого.

З огляду на викладене, оскільки відповідачем неналежно виконано зобов`язання щодо оплати наданих послуг з централізованого опалення місць загального користування за період з 01 серпня 2017 року по 31 жовтня 2023 року, відтак з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за вказані послуги у розмірі 8 943,69 грн.

Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2684 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, датою ухвалення рішення у справі, призначеній до розгляду на 30.07.2024, є дата складення повного судового рішення, а саме 05.08.2024.

Керуючись статтями 2, 81, 89, 141, 247, 263 265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_12 ) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (, місцезнаходження м. Львів вул. Д.Апостола, 1) заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування у розмірі 8 943,69 (вісім тисяч дев`ятсот сорок три) гривні 69 (шістдесят дев`ять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_12 ) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (ЄДРПОУ 05506460, місцезнаходження м. Львів вул. Д.Апостола, 1) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 05.08.2024.

Головуючий Дулебко Н.І.