Справа №489/2/24
Провадження №22-ц/812/1299/24
У Х В А Л А
13 серпня 2024 року Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Базовкіної Т.М.
суддів: 1) Царюк Л.М.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Мотельчук Юлія Ігорівнана рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2024 року,ухвалене у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2024 р. позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задоволені частково.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, 23 липня 2024 р. представник ОСОБА_3 в інтересах відповідача оскаржила його в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги з пропуском строку та заявою про його поновлення.

Як на підставу для поновлення строку посилалась на те, що оскаржуване рішення від 23 травня 2024 р. було доставлено до її електронного кабінету лише 23 червня 2024 р., а тому строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 24 липня 2024 р. апеляційна скарга була залишена без руху, витребувано матеріали цивільної справи.

26 липня 2024 р. на адресу апеляційного суду надійшли матеріали вказаної цивільної справи.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 29 липня 2024 р. викладені в апеляційній скарзі представником ОСОБА_3 причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2024 р.визнані неповажними, а вказана апеляційна скарга залишена без руху. Надано строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії даної ухвали для усунення зазначених в цій ухвалі недоліків, а саме подачі заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду із зазначенням інших поважних причин для поновлення такого строку.

На виконання цієї ухвали ОСОБА_3 08 липня 2024 р. подала через систему «Електронний суд» заяву про усунення недоліків.

В заяві про усунення недоліків представник відповідача зазначала, що особисто відповідач отримав копію оскаржуваного рішення лише 23 червня 2024 р. через неї. Засобами поштового зв`язку вказане рішення відповідачем не отримано, оскільки останній перебуває за кордоном. Крім того, як підставу для поновлення строку ОСОБА_3 зазначає тривалу відсутність зв`язку з відповідачем, що унеможливлювало передачу змісту судового рішення та, відповідно, погодити з відповідачем правову позицію щодо оскарження вказаного рішення.

Вважає, що дані обставини свідчать про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Проте, такі обставини не можуть бути визнані поважними, оскільки вказане ним належними та допустимими доказами не підтверджуються.

Матеріалами справи підтверджено, що копію рішення суду доставлено до електронного кабінету ОСОБА_3 24 травня 2024 р., а не як вона зазначає 23 червня 2024 р. (а.с.100), що відповідно до пункту 3 ч. 6 ст. 272 ЦПК України є днем вручення судового рішення.

Останнім днем для подачі апеляційної скарги було 23 червня 2024 р. з огляду на положення ст. 354 ЦПК України.

З наданої копії ордеру серія МК №1010179 від 22 липня 2024 р. не вбачається будь-яких застережень та обмежень щодо представництва ОСОБА_3 інтересів ОСОБА_1 , а отже, адвокат не мала перешкод поданні апеляційної скарги особисто.

Добросовісність учасників судового процесу зокрема, полягає у тому щоб при обізнаності з судовими процедурами, правами та обов`язками, правилами поведінки виконувати усі правила та приймати заходи до обізнаності про хід судового процесу при дотриманні судовими органами обов`язку проінформувати про такі процедури та процедурні рішення.

Інша поведінка за певних обставин може свідчити про зловживання особою своїми правами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини) передбачено обов`язок мотивувати судове рішення про поновлення пропущених строків на оскарження. Зокрема, Європейський суд з прав людини спеціально і однозначно висловився стосовно того, що національний суд зобов`язаний мотивувати поновлення строку на оскарження і пересвідчитись, що підстави для поновлення строку виправдовують втручання у принцип res judicata (параграф 47 рішення у справі "Устименко проти України", параграф 41 рішення у справі "Пономарьов проти України").

Крім того, відповідно до параграфа 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" національне законодавство на час подій не обмежувало дискреційні повноваження судів щодо часу або підстав для поновлення пропущеного строку. Сама концепція "поважних причин", згідно з якою національні суди виправдали відновлення провадження у справі заявника, не є чіткою. За таких обставин для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

У параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на порушення, які допускали українські суди внаслідок необґрунтованості причин втручання у принцип res judicata. Як зазначено вище, окрему увагу ним було приділено випадкам, коли судді поновлювали строк без надання будь-яких додаткових пояснень про "поважні причини".

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 13 червня 2018 року у справі № 2-24/10 (провадження № 61-7640св18).

За таких обставин, слід дійти висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою, оскільки причини пропуску строку є неповажними та такими, що не підтверджені відповідними доказами, спростовуються матеріалами справи та порушують принцип res judicata (правової визначеності).

З урахуванням наведеного, у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 357, 358 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними причини пропуску процесуального строку ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Мотельчук Юлія Ігорівна, на апеляційне оскарження рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 08 липня 2005 року.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2024 року, ухвалене у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і з цього часу протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий:

Судді: