Справа № 214/9782/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 серпня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Малаховської І.Б.,

секретаря судового зсідання Лопушенко Г.М.

розглянув у відкритому судовому засідання у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу №214/9782/23 за позовною заявою представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, -

Установив:

Короткий зміст позовних вимог.

1.Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» на користь ОСОБА_2 суму нарахованої але не виплаченої заробітної плати в розмірі 30 638,69 грн. та середній заробіток за весь час затримки по виплаті заробітної плати за період часу із 09.09.2023р. по дату винесення рішення у справі.

Аргументи учасників справи.

2.В обґрунтування позовних вимог вказує, що ОСОБА_2 працювала на посаді фахівця із логістики ТОВ «ДІЄСА» в період із 11.10.2021р. по 08.09.2023р.

Відповідачем винесено наказ від 07.09.2023р. №Z00/07/09/025, яким звільнено позивача із займаної посади із 08.09.2023р. на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України.

При звільненні позивач отримала копію наказу та трудову книжку, проте останньою не було отримано повідомлення про суми заробітної плати, нараховані та виплачені ОСОБА_2 при звільненні. Крім того, у день звільнення із позивачем не було проведено фінального розрахунку заборгованості щодо виплати заробітної плати по день звільнення.

На адресу ТОВ «ДІЄСА» надіслано адвокатський запит №12/10 від 12.10.2023р. яким у відповідача вимагалось виплатити належні позивачу кошти та надати копії документів, що стосуються роботи та оплати праці позивача. Від відповідача надійшов лист №294 від 29.11.2023р., яким відмовлено в отриманні запитуваних документів та виплаті належних сум заробітної плати позивачу.

Позивач вважає дії ТОВ «ДІЄСА» щодо не виплати заробітної плати в повному обсязі протиправними та такими, що порушують його права.

Із інформаційної системи «Пенсійний фонд» встановлено, що ТОВ «Дієса» здійснило останню виплату позивачу із заробітної плати за червень 2023 р. в розмірі 11 634,95 гривень.

Оскільки позивач була звільнена 08.09.2023р., остання не отримала заробітню плату за два місяці (липень, серпень) та вісім днів вересня місяця. Крім того, при звільнені позивач не використала належну їй відпустку в розмірі 11 днів.

Вважаємо, що при звільненні позивачу не виплачена заробітна плата в загальній сумі 30 638,69 грн., що складається із наступних частин:

-заробітна плата за липень та серпень 2023р. в розмірі 23 269,90 грн. = (11634,95*2);

-заробітна плата за 8 днів вересня в розмірі 3 102,65 грн. = (11634,95/30*8)

-компенсація 11 днів не використаної відпустки в розмірі 4 266,14 грн. = (11634,95/30*11)

3.Від відповідача на адресу суду відзив не надходив.

Процесуальні дії у справі.

4.11 грудня 2023 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

5.30 квітня 2024 року судом постановлено ухвалу про витребування з ТОВ «ДІЄСА» копію наказу про призначення ОСОБА_2 на посаду фахівця із логістики у ТОВ «Дієса»; копії наказів ТОВ «Дієса» про надання відпусток ОСОБА_2 з 2021 по 2023 роки; копію документу яким визначена тарифна сітка заробітної плати на ТОВ «Дієса» з 2021 р. по теперішній час; копію колективного договору укладеного на ТОВ «Дієса» із змінами та доповненнями з моменту його укладення на товаристві та по теперішній час; копії розрахункових листів щодо заробітної плати, що помісячно виплачувалась ОСОБА_2 з жовтня 2021 по вересень 2023 роки; копію письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені ОСОБА_2 при звільненні із відміткою про вручення та/або підтвердженням надсилання; довідку-розрахунок середньої заробітної плати ОСОБА_2 у відповідності до порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. Проте, відповідачем ухвала суду не була виконана.

Обставини справи, встановлені судом

6.Відповідно до Форми ОК-7 Пенсійного фонду Україну Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_2 , з 11.10.2021 р. по 08.09.2023 р. працювала у ТОВ «ДІЄСА» та сплачення заробітної плати відповідачем була здійснена останній раз в червні 2023 року. (а.с.8-10)

7.Згідно до наказу №Z00/07/09/025 від 08.09.2023 року ОСОБА_2 звільнено з посади фахівець з логістики за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України. (а.с.11)

8.Згідно до адвокатського запиту №12/10 від 12.10.2023 року, у відповідача вимагалось виплатити належні позивачу кошти та надати копії документів, що стосуються роботи та оплати праці позивача. (а.с.17-18)

9.Відповідно до відповіді на адвокатський запит №294 від 29.11.2023 року, представнику позивача відмовлено в отриманні запитуваних документів та виплаті належних сум заробітної плати позивачу. (а.с.22)

Джерела права й акти їх застосування.

10.Відповідно до ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

11.Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

12.Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

13.Відповідно до ст. 117 КЗпП у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

14.Відповідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

15.Стаття 3 ЗУ «Про оплатку праці» визначає таку структуру заробітної плати: основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Оцінка аргументів учасників справи та висновки суду за результатами розгляду справи

16. Як вбачається з матеріалів справи, з 11.10.2021 року по 08.09.2023 рік ОСОБА_2 працювала на посаді фахівця із логістики ТОВ «ДІЄСА». Наказом №Z00/07/09/025 від 08.09.2023 року ОСОБА_2 звільнено з посади фахівець з логістики за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України.

17.У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з виплати заробітної плати відповідачем у нього утворилася заборгованість перед позивачем.

18.Представник позивача та позивач вважають, що при звільненні останній не виплачена заробітна плата в загальній сумі 30 638,69 грн., що складається із наступних частин:

-заробітна плата за липень та серпень 2023 р. в розмірі 23 269,9 грн. = (11634,95*2);

-заробітна плата за 8 днів вересня в розмірі 3 102,65 грн. = (11634,95/30*8);

-компенсація 11 днів не використаної відпустки в розмірі 4 266,14 грн. = (11634,95/30*11).

19.На час розгляду справи представником відповідача не надано до суду будь-яких доказів, щодо належного виконання зобов`язань з виплати заробітної плати позивачу, спростування суми заборгованості чи будь-яких інших заперечень щодо задоволення позову. Ухвалу суду від 30.04.2024 року про витребування доказів не виконав.

20.Відповідно до вищезазначеного, суд погоджується з розрахунком здійсненим позивачем.

21.При прийнятті рішення у частині стягнення з боржника середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, судом враховується, що в силу частини першої статті 117 КЗпП України, обов`язковою підставою та складовою відповідальності роботодавця за затримку здійснення розрахунку з працівником є наявність вини роботодавця, про що зроблено висновок Верховним Судом України у постанові від 13.03.2017 у справі № 6-259цс17.

22.Аналіз приписів статей 116, 117 КЗпП України дає підстави для висновку, що при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться у день звільнення. У разі невиконання такого обов`язку з вини роботодавця, у працівника виникає право вимагати виплати йому роботодавцем середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період триваючого порушення роботодавцем права працівника на оплату праці.

23.Отже, законодавцем покладено на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; у разі невиконання зазначеного обов`язку до роботодавця застосовується відповідальність, передбачена статтею 117 КЗпП України.

24.Згідно абзацу 5 пункту 6 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24.12.1999 року у відповідності до яких, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

25.Положеннями абзацу 3 пункту 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 визначено, що середня заробітна плата для визначення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні (ст. 117 КЗпП України) обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

26.Згідно пункту 8 розділу IV Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період.

27.Визначаючи розмір відшкодування, який підлягає стягненню з ТОВ «ДІЄСА» на користь ОСОБА_2 суд враховує постанову Верховного Суду України від 01 березня 2017 року по справі № 635/2084/16-ц прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 визначив, що середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими положеннями Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

28.Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

29.Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

30.З огляду на викладене, при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні, виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку.

31.Так, позивач звільнилася 08.09.2023 року, а фактичний розрахунок станом на день звернення до суду (прийняття рішення) не проведений, таким чином, враховуючи ст. 117 КЗпП України, період стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить з 11.09.2023 (перший робочий день після звільнення позивача) по 11.03.2024 рік (по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців), та становить 131 робочі дні затримки.

32.Тягар доказування відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця. Такого висновку дійшов КЦС у складі ВС у постанові від 27 січня 2020 року у справі №682/3060/16-ц, провадження № 61-23170сво18. Однак відповідач не надав відзив на позовну заяву та не виконав ухвалу суду від 30.04.2024 року про витребування доказів.

33.Відповідно до форми ОК-7 Пенсійного фонду України, останні відомі дані щодо отримання заробітної плати позивачем є травень та червень.

34.За травень 2023 року позивач отримала грошові кошти у сумі 10 240,27 грн. та відпрацювала 23 робочі дні. Тому середньоденний заробіток за травень позивача становить 445,23 грн. (10 240,27 / 23).

35.За червень 2023 року позивач отримала грошові кошти у сумі 11 634,95 грн. та відпрацювала 22 робочі дні. Тому середньоденний заробіток за червень позивача становить 528,86 грн.

36.Таким чином середньоденний заробіток за останні 2 місяці роботи становить 487,05 грн. (445,23 + 528,86 = 974,09. 974,09/2 = 487,05)

37.Отже, з відповідача слід стягнути суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців) за період з 11.09.2023 по 11.03.2024 у розмірі 63 803,55 грн. (487,05 грн. середня денна заробітна плата х 131 робочих днів затримки), з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

38.Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 30 638,69 грн. та середній заробіток за час затримки по розрахунку у розмірі 63 803,55 грн..

Розподіл судових витрат.

39.Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

40.Згідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

41.Позивач відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений. За позовну вимогу щодо сплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 860,00 грн. (а.с.25)

42.Враховуючи, що позовні вимоги задоволені судом в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрат пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 860,00 грн.

43.Крім того, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1 211,20 грн., оскільки позивач під час звернення до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.12,13,81,258,259,263,265,268, ЦПК України, суд -

Ухвалив:

Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» на користь ОСОБА_2 суму нарахованої але не виплаченої заробітної плати в розмірі 30 638,69 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час затримки по виплаті заробітної плати за період часу із 11.09.2023р. по 11.03.2024 рік в розмірі 63 803,55 грн. з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження ОСОБА_2 виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» на користь ОСОБА_2 витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 860,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» на користь держави витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Відомості про сторін:

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА», , місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, буд. 45, м. Київ.

Суддя І.Б. Малаховська