Справа № 464/3337/24
Провадження № 2/466/1908/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2024 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Зими І.Є.

за участю секретаря Колодій Я.П.

позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні , в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини,-

в с т а н о в и в:

04.06.2024р., із Сихівського районного суду м. Львова , за територіальною підсудністю надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини.

Позовач свої вимоги мотивує тим, що 01.05.2024р. Сихівським районним судом м.Львова видано судовий наказ у справі №464/3099/24 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.04.2024р. і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач категорично не погоджується із зазначеним розміром стягнення аліментів. Зазначає, що шлюб між ним та відповідачкою розірвано за рішенням суду ще 14.03.2014р. З того часу він добровільно надавав матері дитини кошти на утримання сина, жодних претензій до нього не виникало. З початку 2024 року син почав проживати разом з ним, у зв`язку з чим, відповідачка почала провокувати його на конфлікти та звернулась до суду про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Між тим, позивач зазначає, що 12.12.2021р. зареєстрував шлюб з іншою жінкою, ОСОБА_4 , в якому у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також знаходиться на його утриманні.

Відповідачка, в свою чергу , достовірно знаючи про дитину від іншого шлюбу, подала заяву на утримання їх сина в розмірі 1/4 із його доходів, а не 1/6, що на його думку свідчить про умисне введення суду в оману задля збільшення частки стягування відповідних аліментів.

Зокрема, статтею 161 ЦПК України регламентовано, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів. А тому вважає, що 1/3 із його доходів потрібно було розподілити на двох дітей, а саме на кожну дитину повинно стягуватись по 1/6 доходу.

Окрім того зазначає, що разом із ним проживають його батьки. Мати ОСОБА_6 , є пенсіонером та в 2021 році захворіла на онкологічне захворювання, тому станом на даний час потребує значних матеріальних витрат на лікування. Батько позивача, ОСОБА_7 , є особою з інвалідністю 3 групи і також потребує фінансової допомоги з його боку.

Враховуючи наведене, просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 06.06.2024р. відкрито провадження у справі, розгляд призначено в спрощеному позовному провадженні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, зіславшись на обставини та факти, викладені в заяві. Додатково пояснив, що його син, ОСОБА_8 , дійсно проживає з відповідачкою , яка належно його виховує . Він теж приймає участь у вихованні сина та вносить кошти по сплаті аліментів. Проте розмір, визначений судом є для нього значним. Так, незважаючи на те, що його другий шлюб також розірваний в судовому порядку, він має обов`язок по утриманню і другої дитини , хоча з відповідним позовом до нього не звертались. На даний час його колишня дружина, ОСОБА_4 живе та працює за кордоном, а його син від другого шлюбу проживає з батьками колишньої дружини у Житомирській області. Він періодично передає кошти на утримання дитини, проте на пропозицію суду представити докази таких переказів зазначив, що такі у нього відсутні. Також позивач повідомив суду ту обставину, що у нього є ще старша сестра, яка живе та працює за кордоном і яка теж несе витрати на утриманню їх батьків.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов заперечила. Зазначила, що обоє батьків зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тривалий час вона взагалі не зверталась з вимогами до колишнього чоловіка та фактично самостійно несла витрати по вихованню та утриманню сина, для забезпечення для нього належного рівня розвитку так як допомога від батька дитини надходила не регулярно . Дійсно не тривалий час їх син проживав у позивача, тому останній відразу скористався ситуацією та подав позов про зменшення розміру аліментів. Між тим , на даний час дитина проживає з нею . Син , якому майже 17 років, потребує додаткових витрат на освіту, розвиток. Про стягнення таких витрат вона не ставить питання перед колишнім чоловіком ,проте, на її думку, повинен платити аліменти у розмірі, визначеному судом.

Заслухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ст. 77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (ст. 78 ЦПК України).

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.07.2007 року, який розірвано 14.03.2014р. за рішенням Сихівського районного суду м. Львова у справі № 464/1639/14-ц.

01.05.2024р., за заявою відповідачки, Сихівським районним судом міста Львова видано судовий наказ у справі №464/3099/24 про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.04.2024р. і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Як роз`яснено у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до п. 17 вказаної Постанови Пленуму ВСУ, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як на підставу своїх вимог, позивач покликається на погіршення свого матеріального становища, оскільки утримує дитину від іншого шлюбу, а також хворих батьків похилого віку.

Так, згідно п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Як зазначалось вище, згідно судового наказу від 01.05.2024р., з позивача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_9 в розмірі 1/4 (однієї чверті) його доходу, як це передбачено Законом. Довідки про розмір доходу ОСОБА_1 представлено не було, усно він повідомив в судовому засіданні, що розмір його окладу 20 800 грн.

Так, дійсно 04.08.2021р. позивач зареєстрував шлюб із іншою жінкою, ОСОБА_4 , що вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 . У даному шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син, ОСОБА_5 , згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .

Зі слів позивача в судовому засіданні, на даний час шлюб з другою жінкою розірваний, остання проживає та працює за кордоном, а їх малолітня дитина проживає з батьками колишньої дружини у Житомирській області.

Між тим, позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він будь-яким чином утримує чи забезпечує сина від другого шлюбу, пересилає кошти чи іншим шляхом допомагає матеріально. Відсутні й дані про те, що його друга жінка , ОСОБА_4 , зверталась до суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, і такі стягуються за судовим рішенням.

Також позивачем не надано суду доказів про те, що він утримує своїх хворих батьків похилого віку, зокрема квитанцій, чеків про те, що ним оплачувались будь-які медичні послуги, купувались ліки, тощо. На запитання суду позивач у судовому засіданні не міг навіть повідомити про розмір пенсій, які отримують його батьки. Також він повідомив про те, що його рідна сестра, що живе та працює за кордоном, також приймає участь в утриманні батьків.

Інших доводів та доказів на підтвердження своїх вимог, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, зокрема в підтвердження погіршення матеріального стану, суду надано не було.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати касаційного цивільного суду від 15.05.2018 по справі № 234/6207/17, провадження № 61-7802св18 зазначив що : «Відповідач не надав суду достатніх доказів важкого матеріального становища. Той факт, що він не працює та на його утриманні перебуває непрацездатна матір не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, а також не звільняє його від обов`язку утримувати до досягнення повноліття дитину, батьком якої він є. Тому доводи касаційної скарги в частині визначення розміру аліментів не заслуговують на увагу».

Судом при ухваленні вказаного рішення встановлено, що позивач працездатний, має задовільний стан здоров`я, останнім не доведено, що він утримує інших дітей чи осіб, будь-яких інших належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання дитини - 01.05.2024 року, суду не надано, матеріальний, сімейний та стан здоров`я відповідачки ОСОБА_2 не змінився.

А тому обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону та позиції Верховного Суду, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів.

Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 80, 81, 141, 259, 263, 265, ЦПК України, ст.ст. 185, 192 Сімейного кодексу України, суд, -

ухвалив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідачка : ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживає: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено 05 серпня 2024 року.

Суддя І. Є. Зима