Справа № 368/621/24
Рішення

Іменем України

"23" травня 2024 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий - суддя Закаблук О.В.

При секретарі - Токовенко Н.О.

З участю:

Представник позивача - авдокат Матюшенков Д.В.

Представник третьої особи - Невдобенко А.М.

- розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача, - Кагарлицька міська рада Київської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, суд, -

В С Т А Н О В И В :

22.04.2024 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача, - Кагарлицька міська рада Київської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в прохальній частині якої позивач просить суд винести рішення, на підставі якого:

1. Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (рнокпп: НОМЕР_1 ) батьківських прав відносно сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

2. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (рнокпп: НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (рнокпп: НОМЕР_2 ), аліменти на утримання сина- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду і до моменту досягнення дитиною повноліття.

3. Вирішити питання про судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач в мотивувальній частині позовної заяви обгроунтовує наступними обставинами та нормами права:

02 вересня 2006 року Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 уклав шлюб із Відповідачем - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син - ОСОБА_3 .

На підставі рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 06.10.2014 року у справі № 368/1818/14-ц шлюб між сторонами було розірвано.

Після розірвання шлюбу син сторін почав проживати разом з матір`ю.

Однак згодом, Відповідач повторно одружилася та перестала піклуватися про свого сина.

Відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, залишивши дитину на повному утриманні Позивача.

Відповідач, не цікавиться життям, свого сина, не піклуються про нього, не приймає ніякої участі у його вихованні, не надає сину жодної матеріальної допомоги, який наразі проживає з батьком.

В свою чергу Позивач також повторно одружився та наразі згідно довідки Кагарлицької міської ради від 08.02.2024 року № бо проживає за вказаною вище адресою та має наступний склад сім`ї:

- дружину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8;

- сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5;

- сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч. 3 "Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад (далі - органи опіки та піклування), які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей- сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей.

У відповідності до ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді спорів судом щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування та у відповідності до ч. 5 цієї статті, даний орган подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору.

В свою чергу рішенням від 08.04.2024 № 1136-69, Кагарлицькою міською радою, як органом опіки та піклування за результатом звернення Позивача з питанням про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 (далі - Висновок).

Як вказано у Висновку "Виконавчий комітет Кагарлицької міської ради як орган опіки та піклування, вивчивши питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановив наступне.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ., 06 жовтня 2014 року рішенням Кагарлицького районного суду розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Місцем проживання сина залишено з матір`ю. Після одруження матері вдруге син перейшов проживати до батька.

Згідно характеристики, виданої КЗ КМР "Кагарлицький ліцей № 2" вихованням сина займається лише батько.

Заявою, написаною 06.02.2024 року та завіреною приватним нотаріусом, мати дає згоду на позбавлення її батьківських прав щодо сина.

Дане питання розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 04 квітня 2024 року № 5). Члени комісії наголосили, що вони не вбачають наявних підстав для позбавлення громадянки ОСОБА_2 батьківських прав щодо сина ОСОБА_3 . Єдиною підставою є її добровільна згода відмовитися від рідного сина.

Беручи до уваги те, що громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, виконавчий комітет Кагарлицької міської ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .".

Згідно характеристики дитини, що видана КЗ КМР "Кагарлицький ліцей № 2 ім. В.П. Дашенка" Обухівського району, " ОСОБА_3 навчався в КЗ КМР "Кагарлицький ліцей №2 ім. В.П. Дашенка" з 2022 року. Зарекомендував себе як дисциплінований та уважний учень. Має навчальні досягнення середнього рівня. Навчається не в повну міру своїх сил і можливостей, потребує контролю за навчанням, до навчання не завжди виявляє зацікавленість. Має довільну зорову, слухову пам`ять, добре запам`ятовує навчальний матеріал. На уроках уважний, виконує домашні завдання. Має добрий загальний розвиток.

До виконання громадських доручень ставиться відповідально. Бере участь у громадському житті класу. Самостійний, веселий, товариський.

Має друзів, підтримує дружні стосунки з учнями.

Вихованням сина займається батько. Постійно відвідує батьківські збори. Брав участь у ремонті класу, шкільного бомбосховища. На перший поклик класного керівника з`являється до школи".

Згідно нотаріальної заяви Відповідача про згоду матері на позбавленим її батьківських прав щодо її дитини від 06.02.2024р., Відповідач, повністю розуміючи значення і правові наслідки своїх дій, без будь-якого тиску, відповідно до власного волевиявлення, даною заявою дала свою згоду на позбавлення її батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 .

Цією ж заявою Відповідач відмовилась від виховання та утримання мого неповнолітнього сина, ОСОБА_3 з причини неможливості нею забезпечити йому належний догляд, утримання та виховання, поклавши при цьому обовязки по вихованню сина на Позивача.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-ХІІ) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

У ст. 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до вказаної норми батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № з "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до ї внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п. 16 ППВСУ від 30.03.07 року № 3).

Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", покладається відповідальність на кожного із батьків щодо виховання, навчання та розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч.і ст. 164 СК України, Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини: з) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до положень ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживав дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Також за необхідне слід зазначити, що згідно ч. з ст. 166 СК України, якою передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Також за необхідне слід зазначити, що згідно ч. 3 ст. 166 СК України, якою передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно ириймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789- XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Таким чином, дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Наразі, аліменти Відповідач нікому не платять, є працездатною, а тому з неї необхідно стягувати аліменти від усього доходу (заробітку).

Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права: 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

На виконання вимог п. 6, 7, 8, 9, ю ч. 3 ст. 175 ЦПК України, повідомляє наступне:

- п. 6. - Законом не визначений обов`язковий досудовий порядок врегулювання спору у даній категорії справ.

- п. 7. - заходи забезпечення доказів або позову до подання даної позовної заяви, мною не здійснювалися.

- п.8 - усі докази, що були наявні у позивача, були додані до позовної заяви в розділі "Додатки".

- п. 9 - Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Тому на підставі вищевикладеного, керуючись cm. ст. 18,150,164, СК України, ст.ст. 2, 4, 23, 27, 43, 136, 175, 184 ЦПК України, - позивач просить задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви.

22.04.2024 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для розгляду даної справи по суті був визначений суддя Кагарлицького районного суду Київської області Закаблук О.В., присвоєно справа № 368/621/24, провадження № 2/368/497/24.

03.05.2024 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 11 год. 00 хв. 23.05.2024 року.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 23.05.2024 року, позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте, - з`явився його представник, - адвокат Матюшенков Д.В.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 23.04.2024 року, представник позивача ОСОБА_1 , - адвокат Матюшенков Д.В., - позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, обгрунтовував свою правову позицію обставинами справи та нормами права, які вказані в мотивувальній частині позовної заяви, та які судом наведено вище в повному обсязі в мотивувальній частині даного рішення.

Заявив клопотання про залишення судових витрат за позивачем, та не стягувати такі з відповідачки на користь позивача, більше заяв та клопотань не заявляв.

Не заперечував проти винесення судового рішення з підготовчого судового засідання на підставі положень п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України.

Відповідачка ОСОБА_2 в підготовче судове засідання, яке відбулося 23.05.2024 року, - не з`явилася, хоча повідомлена була судом належним чином про день, час та місце слухання справи, що підтверджується матеріалами справи, проте, - на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява - клопотання відповідачки ОСОБА_2 , в якій вона просить суд слухати справу без її участі, позов визнає та просить його задовольнити, процесуальні наслідки визнання позову їй зрозумілі.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 23.05.2024 року, представник третьої особи, - Кагарлицької міської ради Київської області, як органу опіки та піклування, - Невдобенко А.М. позов підтримала та просила йго задовольнити, так як підтримує висново органу опіки та піклування щодо позбавлення батьківських прав відповідачки ОСОБА_2 у відношенні її малолітньої дитини, - ОСОБА_3 .

Інших заяв та клопотань не заявляла.

Не заперечувала проти винесення судового рішення з підготовчого судового засідання на підставі положень п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України.

Визнання позову відповідачкою ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні дає підставу суду застосувати положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Отже, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд приходить до висновку щодо можливості винесення судового рішення по результатам проведення підготовчого судового засідання, не призначаючи судове засідання до основного судового розгляду по суті.

Суд, вислухавши представника позивача, який позов підтримав та просив його задовольнити, вислухавши представника третьої особи, яка позов підтримала та просила його задовольнити, дослідивши матеріали справи, - приходить до висновку щодо задоволення позову, - шляхом винесення судового рішення, як окремого процесуального документу (з постановленнм в нрадчій кімнаті), обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Як вбачається з матеріалів справи, - відповідачка по справі, - відповідачка ОСОБА_2 зареєстована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно, враховуючи предмет спору (розірвання шлюбу та стягнення аліментів), враховуючи місце реєстрації та проживання відповідачки ОСОБА_2 , та враховуючи положення ч. 1 ст. 27 ЦПК України, - дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, - як суду першої інстанції загальної юрисдикції, так як в даному випадку має місце правило загальної підсудності, - підсудність за місцем проживання відповідача - фізичної особи.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права:

- 02 вересня 2006 року Позивач - ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), уклав шлюб із Відповідачкою - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився спільний син - ОСОБА_3 .

На підставі рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 06.10.2014 року у справі № 368/1818/14-ц шлюб між сторонами було розірвано.

Після розірвання шлюбу син сторін почав проживати разом з матір`ю, - відповідачкою в даній справі.

Однак згодом, Відповідач повторно одружилася та перестала піклуватися про свого сина.

Відповідачка повністю самоусунулася від виконання своїх материнських (батьківських) обов`язків, залишивши спільну дитину на повному утриманні Позивача.

Так, як вбачається з матеріалів справи, - Відповідач, не цікавиться життям, свого сина, не піклуються про нього, не приймає ніякої участі у його вихованні, не надає сину жодної матеріальної допомоги, який наразі проживає з батьком.

В свою чергу Позивач також повторно одружився та наразі згідно довідки Кагарлицької міської ради від 08.02.2024 року № бо проживає за вказаною вище адресою та має наступний склад сім`ї:

- дружину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8;

- сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5;

- сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч. 3 "Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад (далі - органи опіки та піклування), які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей- сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей.

У відповідності до ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді спорів судом щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування та у відповідності до ч. 5 цієї статті, даний орган подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору.

В свою чергу рішенням від 08.04.2024 № 1136-69, Кагарлицькою міською радою, як органом опіки та піклування за результатом звернення Позивача з питанням про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 (далі - Висновок).

Як вказано у Висновку:

"Виконавчий комітет Кагарлицької міської ради як орган опіки та піклування, вивчивши питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановив наступне.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ., 06 жовтня 2014 року рішенням Кагарлицького районного суду розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Місцем проживання сина залишено з матір`ю. Після одруження матері вдруге син перейшов проживати до батька.

Згідно характеристики, виданої КЗ КМР "Кагарлицький ліцей № 2" вихованням сина займається лише батько.

Заявою, написаною 06.02.2024 року та завіреною приватним нотаріусом, мати дає згоду на позбавлення її батьківських прав щодо сина.

Дане питання розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 04 квітня 2024 року № 5). Члени комісії наголосили, що вони не вбачають наявних підстав для позбавлення громадянки ОСОБА_2 батьківських прав щодо сина ОСОБА_3 . Єдиною підставою є її добровільна згода відмовитися від рідного сина.

Беручи до уваги те, що громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, виконавчий комітет Кагарлицької міської ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .".

Далі, - згідно характеристики дитини, що видана КЗ КМР "Кагарлицький ліцей № 2 ім. В.П. Дашенка" Обухівського району, " ОСОБА_3 навчався в КЗ КМР "Кагарлицький ліцей №2 ім. В.П. Дашенка" з 2022 року. Зарекомендував себе як дисциплінований та уважний учень. Має навчальні досягнення середнього рівня. Навчається не в повну міру своїх сил і можливостей, потребує контролю за навчанням, до навчання не завжди виявляє зацікавленість. Має довільну зорову, слухову пам`ять, добре запам`ятовує навчальний матеріал. На уроках уважний, виконує домашні завдання. Має добрий загальний розвиток.

До виконання громадських доручень ставиться відповідально. Бере участь у громадському житті класу. Самостійний, веселий, товариський.

Має друзів, підтримує дружні стосунки з учнями.

Вихованням сина займається батько. Постійно відвідує батьківські збори. Брав участь у ремонті класу, шкільного бомбосховища. На перший поклик класного керівника з`являється до школи".

Згідно нотаріальної заяви Відповідача про згоду матері на позбавленим її батьківських прав щодо її дитини від 06.02.2024р., Відповідач, повністю розуміючи значення і правові наслідки своїх дій, без будь-якого тиску, відповідно до власного волевиявлення, даною заявою дала свою згоду на позбавлення її батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 .

Цією ж заявою Відповідач відмовилась від виховання та утримання її неповнолітнього сина, ОСОБА_3 з причини неможливості нею забезпечити йому належний догляд, утримання та виховання, поклавши при цьому обовязки по вихованню сина на Позивача.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-ХІІ) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

У ст. 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до вказаної норми батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України).

Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № з "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до ї внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п. 16 ППВСУ від 30.03.07 року № 3).

Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" покладається відповідальність на кожного із батьків щодо виховання, навчання та розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч. 1 ст. 164 СК України, Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини: з) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до положень ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживав дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Також за необхідне слід зазначити, що згідно ч. з ст. 166 СК України, якою передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Також за необхідне слід зазначити, що згідно ч. 3 ст. 166 СК України, якою передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789- XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Таким чином, дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що аліменти Відповідачка іншими аліментними зобов`язаннями не обтяжена, працездатного віку, є працездатною, а тому з неї необхідно стягувати аліменти від усього доходу (заробітку).

У відповідності з ч. 4 ст.155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Отже, частина четверта статті 155 встановлює норму щодо позбавлення батьківських прав або відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення батьківських прав через ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків.

Зглядаючись на вищевказані норми права, слід зазначити, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є правопорушенням. Вид та форма відповідальності, до якої можуть бути притягнуті батьки у зв`язку з ухиленням їх від виконання своїх обов`язків залежать від складу правопорушення та характеру обов`язку, від виконання якого батьки ухиляються. Так, вони можуть бути притягнені до адміністративної, кримінальної цивільно-правової та сімейно-правової відповідальності.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України батько (мати) може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Факт ухилення матері дитини, - відповідача по даній справі, - ОСОБА_2 , - від виконання батьківських обов`язків щодо неповнолітньої дитини, - підтверджується вищевказаними доказами по справі, (поясненнями представника позивача, поясненням представника третьої особи, - органу опіки та піклування, та письмовими доказами), та, зокрема висновком про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки у відношенні неповнолітньої дитини.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення від виховання може бути підтверджено доказами, які наведено вище судом.

Відповідно, встановлені судом обставини є підставою для позбавлення відповідачки ОСОБА_2 батьківських прав стосовно її неповнолітньої дитини, - ОСОБА_3 .

У відповідності з ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України:

- при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування;

- орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, суд повністю погоджується з висновком органу опіки та піклування, так як, такий висновок, на думку суду, - є достатньо обґрунтованим, та не суперечить інтересам дитини, а, навпаки, направлений на покращення умов для виховання та життя дітей, їх виховання, адаптації до умов проживання в суспільстві, повноцінного фізичного та морального розвитку дітей.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає наступне:

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку де самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Підсумовуючи вищевказане, суд приходить до остаточного висновку, що відповідачка ОСОБА_2 ухиляється від обов`язку щодо виховання своєї неповнолітньої дитини, - ОСОБА_3 , то, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, відповідачка, на думку суду, - повинна бути позбавлена батьківських прав в судовому порядку, - шляхом винесення судового рішення.

Обгрунтування судом рішення в частині стягнення аліментів.

Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, відповідно, - відповідачка ОСОБА_2 , навіть при позбавленні її батьківських прав у відношенні малолітньої дитини, - не позбавляється від обов`язку сплати аліментів на свою малолітню дитину, - до досягнення дитиною 18 - ти річного віку.

Норми матеріального права, зокрема, норми СК України, які були застосовані судом при вирішенні спору щодо стягнення аліментів на дитину:

Так, згідно з ст.. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Суд наголошує на тій обставині, що обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч. 2 статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Окрім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789 - ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Що стосується виду стягуваних аліментів, то суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Так, в даному випадку позивач ОСОБА_1 в прохальній частині позовної заяви бажає стягувати аліменти з відповідачки в частці від їх доходу, що не суперечить вимогам ч. 3 ст. 181 СК України, а тому перепон для застосування такого виду стягнення аліментів, як у виді в частці від доходу, - немає, так як дана норма матеріального права носить альтернативний характер, - моливість вибору декількох варіантів вирішення спору, причому, вибір варіанту залежить від волі особи, яка просить застосувати таку норму сімейного права, - від волі позивача, - в даному випадку, - позивача ОСОБА_1 .

Що стосується розміру аліментів, яку необхідно стягувати з відповідача, то згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, з урахуванням обставин, які судом зазначено нижче, а тому розмір, на якому наполягає позивач, - судом визнається обгрунтованим.

При визначенні розміру аліментів, які необхідно стягувати з відповідачів судом було враховано наступні фактичні обставини справи, та обставини, які зазначені в ст. 182 СК України.

Отже, що стосується розміру стягуваних аліментів, то суд зазначає наступне.

Згідно ст. 182 СК України:

1. При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законодавством на підставі Закону України «Про державний бюджет» на відповідний рік, пі час якого нараховуючться аліменти.

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто, в даному випадку слід стягувати аліменти з 22.04.2024 року.

Окрім того, суд приходить до висновку щодо допуску до негайного виконання даного судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за адин місяць.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, Постановою Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 164, 165, 166, 167, 180, 181, 191, 243, 244, 247 СК України, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача, - Кагарлицька міська рада Київської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, - задовольнити.

Позбавити громадянку України ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженку м. Кагарлик Київської області, громадянку України, паспорт громадянки України (ІD - картка) № НОМЕР_3 , виданий 05.06.2019 року органом 3231, РНОКПП: НОМЕР_1 ), батьківських прав щодо її неповнолітньої дитини, - ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця місто Кагарлик Київської області, Україна, свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , видане 17 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, паспорт громадянина України (ІD - картка) № НОМЕР_5 , виданий 12.08.2022 року органом 3231, РНОКПП: НОМЕР_6 ).

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженки м. Кагарлик Київської області, громадянки України, паспорт громадянки України (ІD - картка) № НОМЕР_3 , виданий 05.06.2019 року органом 3231, РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця місто Кагарлик Київської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_7 , виданий 20 січня 2004 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ), аліменти на утримання неповнолітньої дитини, - сина ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця місто Кагарлик Київської області, Україна, свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , видане 17 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, паспорт громадянина України (ІD - картка) № НОМЕР_5 , виданий 12.08.2022 року органом 3231, РНОКПП: НОМЕР_6 ), в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не меньше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, - щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду, - з 22.04.2024 року, і до моменту досягнення дитиною повноліття, - до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Закаблук О.В.