Провадження № 2/496/1419/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Дягилева В.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 13.08.2009 року у розмірі 115523 грн. 01 к. та судові витрати по справі.

Свої вимоги мотивує тим, що до АТ КБ «ПриватБанк» звернулася відповідачка з метою отримання банківських послуг у зв`язку із чим останньою було підписано заяву № б/н від 13.08.2009 року. При підписанні анкети-заяви відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними формами є саме: «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які відповідно до заяви отримані відповідачкою для ознайомлення в письмовій формі.

Виконання відповідачкою договору вбачається із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. Відповідачці було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 11200 грн.

Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачці кредит. Проте, відповідачка належним чином не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором та станом на 31.10.2023 року у неї виникла заборгованість перед Банком у розмірі 115523 грн 01 к., яка складається з наступного: заборгованості за тілом кредиту - 11049 грн 26 к., заборгованість за простроченими відсотками - 99204 грн 53 к., заборгованість по пені 5269 грн 22 к. Оскільки відповідачка відмовляється добровільно сплатити заборгованість за кредитним договором, позивач просить стягнути її у судовому порядку.

25.03.2024 року від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяву в якому вона обґрунтувала свої заперечення на позовну заяву та просить застосувати наслідки пропуску загальної та спеціальної позовної давності та відмовити в позовних вимогах в повному обсязі. При цьому зазначає, що відповідно до довідки банку від 23.11.2023 року останній перевипуск картки здійснено 06.11.2011 року з терміном дії 10/14 як картка Універсальна, більше карток відповідачка не отримувала. Відповідно до розрахунку заборгованості позивача на 25.10.2023 року останнє зарахування коштів відповідачка здійснила 22.01.2014 року в сумі 60 грн, а позивач звернувся до суду з позовною заявою 04.12.2023 року майже після 10 років після останнього поповнення рахунку. Крім цього, заяву на отримання кредиту відповідачка писала 13.08.2009 року, а надана позивачем довідка про умови кредитування 24.10.2009 року, тобто через 2 місяці після укладення кредитного договору.

09.04.2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому вона вказує на те, що в п. 9.12 УіП договір діє впродовж 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі вказаного строку одна із сторін не проінформує іншу про припинення дії кредитного договору, він автоматично лонгується на такий же строк. А тому представник позивача вважає, що кредитний договір чинний та продовжує свою дію та строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Щодо користування кредитною карткою представник позивача представник позивача зазначає у своїй відповіді, що відповідачка активно користувалась кредитною карткою в кінці 2011 року.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, але в позовній просив розгляд справи проводити у його відсутність та надав згоду на ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача.

Відповідачка та її представник до судового засідання не з`явилися, але від представника відповідачки надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 13.08.2009 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н, на підставі якого остання підписала «Заяву», відповідно до умов якого отримала кредитний ліміт на кредитну картку в розмірі 500 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2.5 % місячних на суму залишку заборгованості за кредитом, термін дії договору не вказаний, а також 24.10.2009 року підписала мовою оригіналу "Справку об условиях кредитования с использованием кредитки «Универсальная, 55 дней льготного периода". (а.с. 21 - 22).

Згідно інформації, викладеної у вказаній заяві, відповідачка висловила свою згоду з тим, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними формами є саме: «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які відповідно до заяви отримані відповідачкою для ознайомлення в письмовій формі.

Відповідно до довідки б/н, між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 був підписаний кредитний договір № б/н, за яким відповідачці були надані наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 (а.с. 20).

Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідачку, 13.08.2009 року відбувся старт карткового рахунку, встановлювався кредитний ліміт відповідачці який протягом певного періоду змінювався і максимальний розмір його склав 11200 грн. (а.с. 19).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідачки перед Банком за кредитним договором б/н від 13.08.2009 року, яку він просить стягнути з неї станом на 31.10.2023 року становить 110889 грн 33 к., яка складається з наступного: заборгованості за тілом кредиту - 11049 грн 26 к., заборгованості за простроченими відсотками - 99204 грн 53 к., заборгованості по пені 5269 грн 22 к. (а.с. 9-13).

Із наданої позивачем виписки за договором № б/н за період 13.08.2009 23.11.2023 (а.с.14-18) вбачається, що ОСОБА_3 здійснила останні операції за картковим рахунком 22.01.2014 року, грошовий переказ на суму 50 грн (а.с. 15, зворотній бік).

Усі подальші операції з картковим рахунком є списанням відсотків за прострочений кредит та штраф за прострочення за кредитом.

Долучені до позовної заяви мовою оригіналу "Условия и правила предоставления банковских услуг" (а.с. 23-28) та "О внесении изменений в договорную базу по платежным картам, договорную базу по потребительскому кредитованию и в депозитные договора (в части погашения задолжености за счет депозитов)" (а.с. 29-32), не містять відомостей про ознайомлення з ними ОСОБА_3 , та нею не підписані.

Посилання позивача на те, що вказані Умови були чинними на час укладення договору, враховуючи підтвердження підписаною анкетою-заявою факту надання відповідачці Умов у письмовому вигляді, є необґрунтованими, оскільки сам по собі факт чинності Умов на певну дату не свідчить про ознайомлення відповідачки саме з їх змістом.

У зв`язку із зазначеним у суду відсутні підстави вважати погодженими інші умови кредитного договору, аніж зазначені у анкеті-заяві та довідці про умови кредитування.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Із досліджених судом доказів вбачається, що граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, а строк погашення заборгованості за карткою визначено щомісячними платежами до 25 числа місяця.

Видана відповідачці картка припинила свою дію останнього дня жовтня місяця 2014 року і не поновлювалася, що підтверджено наданою позивачем довідкою.

Кінцевий строк виконання зобов`язання сторонами не було узгоджено.

Відповідно до частини першої статті 251та частини першої статті 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Разом з тим, з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, конкретний строк дії договору сторонами не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу ч.3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Таким чином, із дослідженої судом виписки за картковим рахунком вбачається, що переривання перебігу позовної давності мало місце 22.01.2014 року при здійсненні ОСОБА_3 платежу на суму 50 грн.

Тобто, у цій справі строк позовної давності слід обраховувати з 22.01.2014 року, а його останнім днем слід вважати 22.01.2017 року.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки відповідачка допустила порушення виконання зобов`язання, банк мав право на стягнення вказаної у розрахунку суми боргу.

Разом з тим, представником відповідачки заявлено клопотання про застосування строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14 та підтверджена постановою Верховного Суду від 16.05.2018 у справі 641/12249/13-ц.

Оскільки відповідачка здійснила останній платіж 22.01.2014 року, строк дії картки закінчився в жовтні 2014 року, а позов подано 12.12.2023 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, про застосування якої заявив представник відповідачки, суд вважає клопотання представника відповідачки про застосування позовної давності є обґрунтованим.

Крім того, суд зазначає, що позивачем не наведено підстав, які б свідчили про поважність причин пропуску цього строку.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст. ст. 251, 252, 256, 257, 261, 267, 526, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені позовної заяви Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 08 серпня 2024 року.

Суддя Л.О. Пендюра