Справа № 128/2953/23
Провадження №22-ц/801/1923/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шевчук Л. П.
Доповідач :Береговий О. Ю.
УХВАЛА

12 серпня 2024 рокуСправа № 128/2953/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Берегового О.Ю. (суддя - доповідач),

суддів: Ковальчука О.В., Панасюка О.С.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, Вінницької районної державної адміністрації, ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14 травня 2024 року,

встановив:

Не погодившись із ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 14 травня 2024 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що вказана апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені:

1) найменування суду, до якого подається скарга;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає апеляційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти, офіційна електронна адреса, за наявності;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб);

4) рішення або ухвала, що оскаржуються;

5) в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо);

6) нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції;

7) клопотання особи, яка подала скаргу;

8) дата отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується;

9) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Поряд з цим, відповідно до ч. 3 ст. 356 ЦПК України скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

Водночас, відповідно до загальнодоступних словників української мови «підпис» - прізвище або ініціали, написані власноручно під текстом, малюнком, картиною і т. ін., як свідчення авторства або потвердження чого-небудь.

Також, суд апеляційної інстанції зауважує, що слово "підписання" має власну етимологію, яка пов`язана з його коренем та походженням.

Корінь "під-" української мови вказує на щось, що знаходиться нижче чи під чимось іншим. "Підпис" складається з двох частин: "під" та "пис".

"Під" (попередній варіант - "підо") це префікс, що означає розташування під чимось чи чиє-небудь впливом.

"Пис" або "пись" це корінь, що пов`язаний із письмом чи написанням.

Отже, "підписання" безумовно слід розглядати, як дію чи процес покладання свого підпису під щось, що написано або документально зафіксовано.

Таким чином, підпис особи, яка подає апеляційну скаргу, має бути розміщений під викладеним текстом апеляційної скарги як свідчення, підтвердження авторства такого тексту.

Проте, апеляційна скарга ОСОБА_3 не містить його підпису під текстом скарги, а підпис розміщено у лівому верхньому куті перед текстом апеляційної скарги, що не дає підстави суду вважати, що апеляційна скарга підписана особою, яка таку скаргу подала.

Частина 5 статті 357 ЦПК України визначає самостійні підстави неприйняття апеляційної скарги до розгляду і повернення її судом апеляційної інстанції.

Зокрема, п. 1 ч. 5 ст. 357 ЦПК України встановлено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Тобто, процесуальний закон визначив, що відсутність підпису на апеляційній скарзі є підставою для повернення такої апеляційної скарги.

Враховуючи відсутність у надісланій апеляційній скарзі підпису ОСОБА_3 , апеляційна скарга, в силу п. 1 ч. 5 ст. 357 ЦПК України, не приймається до розгляду і повертається заявнику.

Регулярне направлення ОСОБА_1 до суду процесуальних документів з порушенням порядку їх підписання, не дивлячись на те, що суд йому неодноразово вказував йому про це, свідчить лише про повну неповагу з його сторони до судової системи і зловживання процесуальними правами.

Аналогічний висновок викладений в ухвалі Верховного Суду від 12 липня 2024 року в справі № 128/1072/24 (провадження № 61-8843 ск 24).

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що Верховним Судом неодноразово повертались касаційні скарги з вказаних підстав, зокрема, які не містили підпис заявника під текстом документа (провадження: № 61-9610ск22, 61-11264ск22, 61-12564ск22, 61-12931ск22, 61-571ск23, 61-933ск23, 61-1842ск23 та інші).

Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що повернення апеляційної скарги в даному випадку не може розцінюватись як порушення права на доступ особи до суду. Адже, прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

При цьому слід зауважити, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. 356, 357, 389 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у прийняті апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14 травня 2024 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, Вінницької районної державної адміністрації, ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії та повернути зазначену апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя-доповідач О.Ю. Береговий

Судді: О.В. Ковальчук

О.С. Панасюк