УХВАЛА

01 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 607/20626/23

провадження № 61-9482ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 лютого 2024 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 06 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Тернопільської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області, Державної казначейської служби, Головного управління Державної казначейської служби в Тернопільській області про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У 2023 році ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 1 000 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним проведенням обшуку та обмеженням права власності та стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 11 053,50 грн на відшкодування майнової шкоди, завданої незаконним проведенням обшуку та обмеженням права власності.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 лютого 2024 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 06 червня 2024 року, позов задоволено частково.

Стягнено з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 30 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовлено.

У липні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга керівника Тернопільської обласної прокуратури на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 лютого 2024 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 06 червня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 18 липня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі за згаданою скаргою, витребувано із Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області цивільну справу № 607/20626/23.

У липні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 лютого 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 18 липня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху, заявнику надано строку для усунення недоліків касаційної скарги щодо подання уточненої касаційної скарги із належним зазначенням процесуальної вимоги скарги.

У липні 2024 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги.

Усуваючи недоліки касаційної скарги, ОСОБА_1 визначив предмет касаційного оскарження та просив, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, змінити рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 лютого 2024 року, а постанову Тернопільського апеляційного суду від 06 червня 2024 року скасувати, позов задовольнити повністю.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 823/782/16 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

У липні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла заява керівника Тернопільської обласної прокуратури про зупинення виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 лютого 2024 року та постанови Тернопільського апеляційного суду від 06 червня 2024 року.

Клопотання обґрунтовано тим, що до прокуратури надійшов лист Головного управління Державної казначейської служби в Тернопільській області про надходження заяви позивача із оригіналом виконавчого листа щодо стягнення коштів, присуджених за судовим рішення, тому, враховуючи, що Верховним Судом, у цій справі може бути відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 або зменшено розмір відшкодування моральної шкоди, для забезпечення балансу інтересів сторін, наявні підстави для зупинення виконання оскаржуваних судових рішень.

Також, у липні 2024 року до Верховного Суду надійшло клопотання, в якому ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні клопотання керівника Тернопільської обласної прокуратури про зупинення виконання рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки таке ґрунтується на припущеннях.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання про зупинення виконання або дії судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення його виконання, підтверджені певними доказами.

Вирішуючи питання про зупинення виконання або дії судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності ускладнення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Оскільки клопотання про зупинення виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 лютого 2024 року та постанови Тернопільського апеляційного суду від 06 червня 2024 року не містить обґрунтованих доводів необхідності такої процесуальної дії, Тернопільською обласною прокуратурою не наведено жодних ризиків не зупинення виконання вказаних судових рішень, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись статтями 390, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі № 607/20626/23 за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

Відмовити у задоволенні клопотання Тернопільської обласної прокуратури про зупинення виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 лютого 2024 року та постанови Тернопільського апеляційного суду від 06 червня 2024 року.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 29 серпня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян