Справа №2-4364/09
Провадження № 4-с/638/77/24
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 серпня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Цвіри Д.М.,
секретаря судового засідання Пухно М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Харкові скаргу представника скаржника ОСОБА_1 - адвоката Індутного-Шматько Станіслава Миколайовича на бездіяльність Головного державного виконавця Салтівського ВДВС у міста Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції Роянова Павла Олексійовича, -
встановив:
В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває скарга представника скаржника ОСОБА_1 - адвоката Індутного-Шматько Станіслава Миколайовича на бездіяльність Головного державного виконавця Салітвського ВДВС у міста Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції Роянова Павла Олексійовича.
В обґрунтування поданої скарги зазначає, що 11.03.2024 головним державним виконавцем Салтівського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рояновим П.О. винесено постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №74340749.
Зазначену постанову та постанову про відкриття виконавчого провадження боржником отримано через додаток «ДІЯ».
10.07.2024 представником скаржника направлено (електронною поштою) головному державному виконавцю Салтівського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Роянову П.О. клопотання у виконавчому провадженні №74340749.
Станом на день подання скарги клопотання не розглянуто, відповіді на нього не надходило.
Представник скаржника у судове засідання не з`явився, у поданій скарзі просив розглянути її за його відсутності.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, причин неявки не повідомили.
Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Розглянувши подану скаргу, та перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження».
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2ст. 78 ЦПК України).
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.2 ст. 82 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Водночас скаржником при зверненні до суду не доведено наявність порушень у діях чи бездіяльності державного виконавця, які можуть бути предметом розгляду по суті судом у даній категорії справ, зокрема, зі змісту доданих до скарги доказів не вбачається підтверджень отримання виконавцем клопотання представника боржника, як і не надано суду доказів не розгляду виконавцем вищезазначеного клопотання.
Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
За таких обставин, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 77, 78, 80,81, 447, 450, 451 ЦПК України, суд, -
постановив:
У задоволенні скарги представника скаржника ОСОБА_1 - адвоката Індутного-Шматько Станіслава Миколайовича на бездіяльність Головного державного виконавця Салтівського ВДВС у міста Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції Роянова Павла Олексійовича відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua).
Суддя Д.М. Цвіра