Справа № 188/916/24
Провадження № 2/188/869/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року Суддя Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області Місюра К.В., розглянувши цивільну справу №188/916/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача , в якому просила розірвати шлюб.

Ухвалою суду від 11.04.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

23 липня 2024 року представник позивача ОСОБА_3 на електронну пошту суду надіслав заяву, в якій просить позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без розгляду. Також просить повернути сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Вивчивши подану заяву, дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що представник позивача скористався наданим йому процесуальним правом, суд приходить висновку, що заяву про залишення позову без розгляду слід задовольнити частково, виходячи з такого.

Згідно з п. 1 ч. 2. ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Оскільки представник позивача ОСОБА_1 до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду, тому позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу слід залишити без розгляду.

Як визначено в ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Стосовно вимоги представника позивача про повернення сплаченого судового збору, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення суду по суті спору. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це його диспозитивне право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

В ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету (ч. 3 ст. 257 ЦПК України).

Як передбачено ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України "Про судовий збір".

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Таким чином, за змістом наведеної норми вказаного Закону у випадку залишення судом позову без розгляду на підставі відповідної заяви позивача сплачена останнім сума судового збору не повертається.

Діючим ЦПК України (ст. 142) також не передбачено повернення сплаченого судового збору у випадку залишення позову без розгляду за заявою позивача.

Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, із врахуванням наведеного вище, у задоволенні заяви представника позивача в частині повернення сплаченого судового збору слід відмовити.

На підставі викладеного, п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", керуючись ст. 260, 261, 354, 355 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_3 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити частково.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без розгляду.

У задоволенні заяви в частині повернення судового збору - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя К. В. Місюра