П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2024 року м. Київ

Справа № 752/17635/23

Провадження № 22-ц/824/9511/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А. М.,

суддів: Поливач Л. Д ., Шкоріної О. І.

сторони: позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що в жовтні 2017 року банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank.

Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.

Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

28 вересня 2018 року відповідачка звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку.

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг.

Відповідачка підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники вказаних документів у мобільному додатку, які складають договір та зобов`язується виконувати його умови.

На підставі укладеного договору відповідачці надано кредит у розмірі

100 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, в той час як відповідачка взятих на себе зобов`язань по договору не виконала, своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом не надала, на прохання погасити заборгованість не реагувала.

У зв`язку з цим станом на 03 липня 2023 року утворилася заборгованість

у розмірі 109 852,50 грн яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) в розмірі 109 852,50 грн.

АТ «Універсал Банк» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 28 вересня 2018 року у розмірі 109 852,50 грн та судові витрати.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29 серпня 2023 року справу прийнято до провадження та відкрито провадження у справі за позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року позовні вимоги АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 28 вересня 2018 року, яка станом на 04 липня 2023 року становить 109 852,50 грн.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» судовий збір в сумі

2 684,00 грн.

Рішення суду мотивоване невиконанням ОСОБА_1 умов укладеного договору, а тому нарахований АТ «Універсал Банк», відповідно укладеного договору, борг за кредитом в сумі 109 852,50 грн підлягає стягненню в судовому порядку.

26 лютого 2024 року ОСОБА_1 подала до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Голосіївського районного суду

м. Києва від 30 січня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не надав жодного доказу, який свідчив би про внесення його до довірчого списку, та можливість АТ «Універсал Банк» або Monobank генерувати електронний цифровий підпис. Надані позивачем докази, самі по собі не можуть бути належними та допустимими доказами наявності боргу та його розміру, оскільки нічим не підтверджуються, і їх правильність неможливо перевірити. Між сторонами не досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору. Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт, Умов та правил надання банківських послуг, Таблицю обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту позивачка не підписувала та їх не визнає. Вказує, що кредитна заборгованість не тільки повернута банку, але

й здійснено її переплату.

18 березня 2024 року матеріали справи № 752/17635/23 разом із апеляційною скаргою надійшли до Київського апеляційного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 18 березня 2024 року матеріали справи № 752/17635/23 разом із апеляційною скаргою передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року залишено без руху і встановлено строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвала мотивована тим, що зазначені ОСОБА_1 обставини не є безумовними підставами для звільнення від сплати судового збору, оскільки заявниця не надала суду доказів на підтвердження свого реального майнового стану, який перешкоджає їй виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої апеляційної скарги судовим збором. Надані ОСОБА_1 довідка форми ОК-5, пенсійне посвідчення, копія листа МОЗ про взяття не чергу на операцію, не є беззаперечним доказом того, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу за 2023 рік. Водночас, заявниця не надала достатніх доказів про реальний розмір її доходів, наявність рухомого і нерухомого майна, рахунків у банківських установах, тощо. Посилання ОСОБА_1 на те, що вона проживає з неповнолітньою дитиною, перебуває в шлюбі з батьком дитини, але разом не проживають, також не заслуговують на увагу, оскільки будь-яких доказів того, що дитина перебуває на її утриманні, не надано. Таким чином, особі, яка подала апеляційну скаргу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 4 026,00 грн .

На виконання вимог ухвали суду 22 травня 2024 року ОСОБА_1 подала клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги,

а також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 травня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року.

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задоволено.

Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року у справі за позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 серпня 2024 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише

у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Установлено, що 28 вересня 2018 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг monobank. В анкеті-заяві вказано, що відповідач погоджується з тим, що ця анкета-заява з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, примірники яких були отримані нею у мобільному додатку. Також ОСОБА_1 погодилася з тим, що банк має право в односторонньому порядку змінювати розмір кредитного ліміту, про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту банк повідомляє її шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

У пункті 6 анкети - заяви до договору про надання банківських послуг Monobank відповідачка надала згоду вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті ОСОБА_1 в банку. Відповідачка засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка використовуватиметься для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення дій ОСОБА_1 згідно

з договором.

Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблицю обчислення вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту були надані банком ОСОБА_1 через мобільний додаток.

У підпунктах 5.3, 5.8.1 пункту 5 розділу I Умов визначено, що операції, здійснені

з використанням коду доступу до додатка, визнаються вчиненими клієнтом і оскарженню не підлягають, за винятком випадків, прямо передбачених законодавством України. Клієнт може скористатися послугами банку через мобільний додаток та інші канали обслуговування в Інтернет для отримання інформації та здійснення операцій.

Для надання послуг банк видає клієнту картку (платіжну картку). Платіжна картка передається клієнту не активованою, активується банком при додаванні інформації

з картки на мобільний додаток з авторизацією за номером телефону. З метою ідентифікації клієнта при проведенні операцій з використанням картки при активації картки встановлюється ПІН-код, який є аналогом власноручного підпису клієнта (пункти 2.4, 2.5 розділу II Умов).

Пунктами 5.1, 5.2, 5.3, 5.4, 5.5 розділу II Умов передбачено, що ліміт кредитування та строк його дії встановлюється згідно умов зазначених в цьому договорі та відповідному додатку до нього. Ліміт до використання розраховується та встановлюється банком виходячи з внутрішніх процедур банку та зазначається клієнту в електронному вигляді через мобільний додаток або іншим способом з використанням каналів дистанційного обслуговування. Сторони домовилися, що банк має право, на власний розсуд, переглядати ліміт до використання в межах суми ліміту кредитування, що зазначена в договорі. Інформація щодо зміни ліміту до використання (новий розмір ліміту та строки уведення

у дію) зазначаються клієнту текстовим повідомленням в електронному вигляді на номер мобільного телефону клієнта та/або у мобільному додатку. Клієнт шляхом розрахунку за товари та послуги та/або отримання готівкових коштів з використанням платіжної картки після встановлення або зміни ліміту до використання, підтверджує факт згоди

з встановленням ліміту до використання. Форма надання кредиту: поновлювальний кредитний ліміт/кредитна лінія, який може бути використаний для отримання готівкових грошових коштів та/або здійснення безготівкових розрахунків за придбані товари чи послуги.

Пунктом 5.16 розділу II Умов передбачено, що у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою (істотне порушення клієнтом зобов`язань). На залишок простроченої заборгованості банк нараховує, а клієнт сплачує штраф у розмірі згідно із Тарифами, але не більше 50 % від суми одержаного клієнтом кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001 % річних.

У випадку, якщо істотне порушення клієнтом зобов`язань не буде усунуто протягом 120 календарних днів (з моменту порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу), кредит стає «на вимогу», а банк не пізніше наступного робочого дня за допомогою мобільного додатку направляє клієнту вимогу про повне повернення всієї суми заборгованості за кредитом з урахуванням відсотків) та нарахованих штрафних санкцій. З моменту направлення вимоги і до повного погашення на залишок суми заборгованості нараховується штраф у розмірі 100,00 грн, та пеня у розмірі 6,4 % на місяць за кожен день прострочення виконання (пункт 5.19 розділу II Умов).

За умовами укладеного між АТ «Універсал Банк» і ОСОБА_1 договору про надання банківських послуг Monobank від 28 вересня 2018 року, банк відкрив поточний рахунок та надав позичальнику ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Повернення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячного мінімального платежу в розмірі та в термін, зазначені в мобільному додатку.

Кредитні кошти були надані АТ «Універсал Банк» відповідачці ОСОБА_1 .

Однак ОСОБА_1 систематично не виконувала взяті на себе за договором про надання банківських послуг Monobank від 28 вересня 2018 року зобов`язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, станом на 03 липня 2023 року допустила заборгованість за тілом кредиту у сумі 109 852,50 грн.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним

і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або

є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня

2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18,

від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 та від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений

з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав

і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти)

у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції

в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як убачається з матеріалів справи, кредитний договір між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 , у тому числі анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані Банком позичальнику ОСОБА_1 через мобільний додаток, було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису позичальника.

У підписаній анкеті-заяві відповідачка визнала, що електронний цифровий підпис

є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.

Отже, між сторонами було укладено кредитний договір, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

Вказане спростовує доводи заявниці про те, що між сторонами не досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, а витяг з тарифів обслуговування кредитних карт, Умов та правил надання банківських послуг, Таблицю обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту позивачка не підписувала.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом

у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

З наданих позивачем до позовної заяви документів, наявні підстави вважати, що між сторонами справи укладений договір про надання банківських послуг Monobank від 28 вересня 2018 року, який за своєю природою є змішаним договором та містить елементи різних договорів, зокрема, договорів банківського рахунку та договору про споживчий кредит, банк і позичальник досягли згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Крім того, слід зазначити, що банк свої зобов`язання за договором виконав, емітував та видав відповідачці платіжну картку, відкрив картковий рахунок та надав позичальнику ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Проте, відповідачка належним чином не виконувала взяті на себе за договором зобов`язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 03 липня 2023 року складає 109 852,50 грн.

Згідно з випискою про рух коштів по картці всього за весь час користування карткою боржником було проведено поповнень карткового рахунку на суму

542 519,77 грн. За весь час користування карткою боржником було проведено витрат по картці на суму 652 372,27 грн. Отже, сума коштів, яка досі не була повернута банку становить 109 852,50 грн (652 372,27 грн - 542 519,77 грн = 109 852,50 грн), а тому аргументи апеляційної скарги про те, що кредитна заборгованість не тільки повернута банку, але й здійснено її переплату є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Виписка є належним доказом заборгованості. Вищевказане кореспондується з позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61- 9618св19), виписка по картковому рахунку, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача. Крім того, також відповідно до позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-3689св21) належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Всі поповнення використовувалися відповідачкою на власні потреби і на рахунку не залишалися, саме тому повернутими їх вважати не можна.

В свою чергу поповнення які проводила відповідачка свідчать про те, що вона усвідомлювала, що винна банку кошти, які використала з кредитного ліміту, а отже повною мірою розуміла наслідки та була ознайомлена з умовами використання наданих їй коштів.

Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 свої зобов`язання щодо сплати щомісячного обов`язкового платежу систематично не виконує, у зв`язку з чим має заборгованість, наявні підстави для висновку про те, що вимоги кредитора про стягнення заборгованості є обґрунтованими.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального

і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 січня 202 року - без змін, тому що підстав для його скасування немає.

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін, розподіл судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України апеляційний суд не здійснює.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року - залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна