К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2024 року місто Київ

справа № 369/4473/20

апеляційне провадження № 22-ц/824/695/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у складі судді Ковальчук Л.М. від 6 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи.

Свої вимоги мотивував тим, що 4 лютого 2020 року залишив автомобіль Mazda 3, державний номер НОМЕР_1 , за адресою: вул. Львівська, буд. № 17, корп. 1, біля будинку свого проживання. Того ж дня після 23:00 год. позивач виявив пошкодження лакофарбового покриття вздовж усього кузова автомобіля. Зокрема, зі сторони водія містилися подряпини, які, скоріш за все, були зроблені за допомогою металевого предмету. Вказав, що з відеозапису за 4 лютого 2020 року слідує, що о 22:53 год. водій ТЗ Fiat Ducato (державний номер НОМЕР_2 ) вчинив рухи, які були направлені на навмисне пошкодження лакофарбового покриття автомобіля позивача. ОСОБА_2 переконаний, що йому відома особа, яка в цей момент проходила повз належний йому автомобіль, а саме ОСОБА_1 . Про подію, яка сталася 4 лютого 2020 року, позивач повідомив поліцію, а також разом із сусідами склав акт про пошкодження транспортного засобу.

Зазначав, що 5 березня 2020 року відповідач, дізнавшись про звернення позивача до правоохоронних органів, повторно вчинив дії, спрямовані на пошкодження автомобіля позивача, а також використовував нецензурну лайку на його адресу.

З метою визначення розміру шкоди, заподіяної його майну, позивач звернувся до ТОВ «Віді-скай», яке оцінило пошкодження автомобіля на загальну суму 78 355,90 грн.

З огляду на викладене ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_1 78 355,90 грн на відшкодування майнової шкоди, а також суму понесених судових витрат.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 8 жовтня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 78 355 грн. 90 коп. на відшкодування майнової шкоди та судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 3 серпня 2021 року заочне рішення Києво-Святошинського районного суду від 8 жовтня 2020 року скасовано за заявою відповідача і призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 6 березня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 завдану майнову шкоду в сумі 78 355,90 грн та понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн й на надання правової допомоги в розмірі 24 423,60 грн.

Своє рішення місцевий суд мотивував тим, що своїми неправомірними діями відповідач заподіяв позивачу збитки на суму 78 355,90 грн, у зв`язку з чим наявні передбачені статтею 1166 ЦК України підстави для задоволення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити ухвалу про закриття провадження у справі.

Посилається на те, що пред`явлений позов є проявом зловживання позивачем своїми правами з метою отримання безпідставної вигоди та збагачення за рахунок відповідача.

Акцентує на тому, що його причетність до пошкодження автомобіля позивача правоохоронними органами не встановлена, а посилання на відеозапис не заслуговує на увагу, оскільки з відеозапису неможливо встановити ні особу, яка проходила повз автомобіль позивача, ні те, що ця особа пошкодила транспортний засіб.

Посилається також на те, що рахунок ТОВ «Віді-скай» не є належним доказом на підтвердження розміру заподіяної майнової шкоди, адже таким доказом має бути висновок автотоварознавчої експертизи. Вважає, що за пошкодження лакофарбового покриття позивач має намір отримати близько половини ринкової вартості належного йому автомобіля.

Зазначає також, що позивач не звертався до страхової компанії, а відразу пред`явив позов до відповідача з метою власного збагачення.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що ОСОБА_2 є власником автомобіля марки Mazda 3, державний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

5 лютого 2020 року ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 склали акт про те, що 4 лютого 2020 року о 22:53 за адресою вул. Львівська 17, с. Петропавлівська Борщагівка ОСОБА_2 виявив, що його транспортний засіб був пошкоджений з боку особи, яка припаркувала свій транспортний засіб марки Fiat Ducato, державний номер НОМЕР_2 , біля транспортного засобу позивача. Зокрема, проходячи повз транспортний засіб позивача, особа нанесла характерні пошкодження у вигляді подряпини. Факт пошкодження транспортного засобу позивача зафіксований на камеру EZVIZ CS-CIC (D0-1D1WFR), яка встановлена на вікні квартири позивача.

Відповідно до листа національної поліції України Головного управління національної поліції в Київській області Києво-Святошинського відділу поліції 4 лютого 2020 року о 23:16 надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що невідомий чоловік ключем подряпав автомобіль Мазда-3, державний номер НОМЕР_1 .

Листом національної поліції України Головного управління національної поліції в Київській області Києво-Святошинського відділу поліції від 20 лютого 2020 року поліція повідомила позивача, що при встановленні особи, яка здійснила пошкодження транспортного засобу, її буде притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 173 КУпАП.

За змістом довідки, складеної Чайківським ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП у Київській області, встановити особу, яка 4 лютого 2020 року пошкодила автомобіль позивача, не виявилося можливим.

5 березня 2020 року ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_5 склали акт про пошкодження транспортного засобу, за змістом якого 5 березня 2020 року о 21:35 за адресою вул. Львівська 17, с. Петропавлівська Борщагівка ОСОБА_2 виявив, що його транспортний засіб був пошкоджений з боку невідомої особи. Свідки зазначили, що особа в стані агресії характерними рухами наносила пошкодження автомобілю ОСОБА_2 . Особа, яка вчинила дане пошкодження, зафіксована на відеозапису і мешкає за адресою по АДРЕСА_1 ( ОСОБА_1 ).

Відповідно до рахунку ТОВ «Віді-Скай» № СКмС-0002350 від 8 лютого 2020 року розмір відновлюваного ремонту автомобіля марки Mazda 3, державний номер НОМЕР_1 , складає 39 263,20 грн.

Відповідно до рахунку ТОВ «Віді-Скай» №СКмС-0004172 від 7 березня 2020 року розмір відновлюваного ремонту автомобіля марки Mazda 3, державний номер НОМЕР_1 , складає 39 092,70 грн.

Постановою Києво-Святошинського районного суду від 4 червня 2020 року у справі № 369/5104/20 встановлено, що 5 березня 2020 року приблизно о 21:00 год. ОСОБА_1 на АДРЕСА_2 висловлювався нецензурною лайкою. Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом серії ГР № 594845 про адміністративне правопорушення, копією заяви про вчинення злочину від 5 березня 2020 року та іншими матеріалами справи. На підставі викладеного ОСОБА_1 піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21)).

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України).

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 5 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)).

Завдання майнової (матеріальної) шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини 2 статті 11 ЦК України). Підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі.

У частинах першій та другій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України).

Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних відносин, і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

У постанові Верховного Суду від 23 лютого 2022 року у справі № 158/1981/20 сформульовано висновок про те, що тлумачення статті 22, 614, 623 ЦК України свідчить, що презумпція вини особи має бути спростована тільки за умови, якщо буде встановлено, що саме внаслідок дій або бездіяльності конкретної особи завдано збитків. Тому тільки за умови встановлення особи, яка заподіяла шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність збитків та причинний зв`язок, а відповідач доводить відсутність протиправності та вини.

Заперечуючи проти задоволення позову, ОСОБА_1 посилався саме на те, що він не заподіював шкоду майну позивача.

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).

На підтвердження викладених у позові обставин ОСОБА_2 надав суду:

- копії актів про пошкодження транспортного засобу від 5 лютого та від 5 березня 2020 року, складених самим позивачем разом із сусідами;

- фотографії транспортного засобу та флеш-накопичувач з відеозаписом подій;

- листування з правоохоронними органами;

- рахунки ТОВ «Віді-Скай» щодо вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Водночас акти про пошкодження транспортного засобу, складені самим позивачем та підписані його сусідами, не можуть розцінюватися судом як належні докази на підтвердження обставин заподіяння шкоди, зокрема, особи заподіювача такої шкоди. Не можуть підтверджувати обставину причетності відповідача до пошкодження транспортного засобу і фотографії пошкоджень автомобіля.

Посилаючись на те, що обставини пошкодження автомобіля повністю відображені на відеозаписі, позивач сам зазначає про те, що шкоду заподіяла «невідома особа», «особа, схожа на ОСОБА_1 », мотивуючи свій висновок тим, що пошкодження автомобіля розташовані з того боку, з якого був припаркований автомобіль відповідача. Натомість відповідач свою причетність до заподіяння шкоди майну позивача заперечує та вказує, що з відеозапису неможливо встановити ні особу, яка проходила повз автомобіль позивача, ні те, що ця особа пошкодила транспортний засіб.

У зв`язку з тим, що відповідач не визнає факт заподіяння ним шкоди майну позивача та відшкодовувати її відмовляється, позивач 4 лютого 2020 року звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину.

Однак листом національної поліції України Головного управління національної поліції в Київській області Києво-Святошинського відділу поліції від 20 лютого 2020 року поліція повідомила позивача, що при встановленні особи, яка здійснила пошкодження транспортного засобу, її буде притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 173 КУпАП. Більше того, за змістом довідки, складеної Чайківським ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП у Київській області, встановити особу, яка 4 лютого 2020 року пошкодила автомобіль позивача, не виявилося можливим.

Тому в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження тієї обставини, що шкода автомобілю позивача 4 лютого 2020 року була заподіяна саме ОСОБА_1 .

Щодо подій, які мали місце 5 березня 2020 року, колегія суддів зазначає наступне.

5 березня 2020 року ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_5 склали акт про пошкодження транспортного засобу, за змістом якого 5 березня 2020 року о 21:35 за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_2 виявив, що його транспортний засіб був пошкоджений з боку невідомої особи. Свідки зазначили, що особа в стані агресії характерними рухами наносила пошкодження автомобілю ОСОБА_2 . Особа, яка вчинила дане пошкодження, зафіксована на відеозапису і мешкає за адресою по АДРЕСА_1 ( ОСОБА_1 ).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції врахував, шо постановою Києво-Святошинського районного суду від 4 червня 2020 року у справі № 369/5104/20 встановлено, що 5 березня 2020 року приблизно о 21:00 год. ОСОБА_1 на АДРЕСА_2 висловлювався нецензурною лайкою. Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом серії ГР № 594845 про адміністративне правопорушення, копією заяви про вчинення злочину від 5 березня 2020 року та іншими матеріалами справи. На підставі викладеного ОСОБА_1 піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що незважаючи на подання позивачем 5 березня 2020 року «заяви про злочин», у якій він з-поміж іншого посилався і на факт заподіяння йому майнової шкоди ОСОБА_1 , працівники Чайківського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП у Київській області за наслідками такого звернення позивача склали протокол серії ГР № 594845 про адміністративне правопорушення, у якому як склад адміністративного правопорушення зазначали винятково те, що ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння висловлювався нецензурною лайкою в громадському місці, чим вчинив передбачене статтею 173 КУпАП правопорушення.

Тому предметом розгляду судом у справі № 369/5104/20 були виключно наведені у протоколі обставини. Висновків щодо заподіяння відповідачем шкоди майну позивача постанова адміністративного суду не містить і не могла містити.

Відтак висновок суду у справі № 369/5104/20 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП України, стосується винятково нецензурної лайки відповідача у громадському місці, а не пошкодження належного позивачу транспортного засобу.

Оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження заподіяння саме ОСОБА_1 шкоди транспортному засобу ОСОБА_2 , то суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на підставі статті 1166 ЦК України коштів на відшкодування майнової шкоди позивачу.

Відсутність доказів щодо порушення майнових прав позивача саме відповідачем є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позову.

За змістом пункту частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

З урахування викладеного апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі статті 141 ЦПК України зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений останнім за подання апеляційної скарги судовий збір в розмірі 1262,20 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 6 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати, які складаються із судового збору за подання апеляційної скарги, в розмірі 1262,20 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: