Справа № 462/1810/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 року Залізничний районний суд м. Львова в складі головуючої судді

Гедз Б.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

Директор ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» В.Г. Наваренко звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 62 743,34 грн та судові витрати. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 13.05.2020 між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем укладено договір про надання кредиту № 500830341, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит у сумі 48 974,52 грн, строк кредиту 84 місяці на споживчі потреби з відсотковою ставкою 23,00 % річних. Договір кредитної лінії укладено із відповідачем в електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного у письмовій формі та підписаний сторонами. АТ «Альфа-Банк» виконав умови кредитного договору у повному обсязі та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти у розмірі 48 974,52 грн, однак позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання за умовами кредитного договору в частині повернення кредитних коштів, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка станом на 20.12.2021 становила 62 743,34 грн, та складалась з тіла кредиту у розмірі 47 928,42 грн та заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 14 814,92 грн. 20.12.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено Договір факторингу, на підставі якого відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 500830341 від 13.05.2020 та згідно із розрахунком заборгованості заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» становить 62 743,34 грн. Просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 08 березня 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Судом вживались заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд вказаної справи у порядку спрощеного провадження, зокрема за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача: АДРЕСА_1 скеровувалась ухвала про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками до неї рекомендованою поштовою кореспонденцією.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Воробець С.І. 15.04.2024 за допомогою підсистеми «Електронний Суд» подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заявлені до відповідача позовні вимоги ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс» заперечив у повному обсязі покликаючись на відсутність у матеріалах позовної заяви належних та допустимих, у розумінні ст. 78-81 ЦПК України, доказів, зокрема на підтвердження покликань позивача щодо проведення безготівкового перерахунку коштів, зважаючи на те, що позивачем не надано первинного бухгалтерського документа, що підтверджує факт здійснення господарської операції, зокрема надання кредитних коштів первісним кредитором відповідачу, крім того первинних документів щодо здійснення оплати відповідачем відповідних сум, нарахування відсотків тощо, при цьому лише первинні бухгалтерські документи дають можливість належним чином встановити факт існування заборгованості відповідача. Звертає увагу на те, що позивачем також не надано повний договір факторингу, а саме без усіх додатків, актів і т.д., а представлено лише окремі фрагменти додатків, зокрема акта приймання-передачі реєстру та Додатку 1-1, які до того ж є відредагованими та не дають можливості встановити всі істотні умови такого договору, а тому ставлять під сумнів сам факт передачі права вимоги від первісного кредитора до позивача. Зазначає, що умовами Договору факторингу встановлено обов`язок клієнта протягом 10 робочих днів з моменту переходу права вимоги до Фактора направити письмові повідомлення боржникам про відступлення права вимоги, доказів на підтвердження чого позивачем також не представлено. Заперечив проти заявленої вимоги про стягнення із відповідача витрат на правничу (правову) допомогу, оскільки такі витрати відповідно до положень ст. 137 ЦПК України не можуть бути віднесені до витрат на професійну правничу (правову) допомогу, з огляду на те, що заявлене ТзОВ як форма здійснення адвокатської діяльності не передбачена Законом України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Просив у задоволенні позову відмовити за безпідставністю заявлених позовних вимог.

Позивач правом подання відповіді на відзив на позовну заяву, станом на час винесення судом рішення у справі, не скористався.

Клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (вилику) сторін за наявними у справі матеріалами.

У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що 13.05.2020 між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) № 500830341 укладено угоду про надання кредиту № 500830341. Умовами угоди передбачена сума кредиту 48 974,52 грн, процентна ставка 23,00 %, тип фіксована.

Як вбачається із змісту п. 3 угоди, кредит у АТ «Альфа-Банк» у розмірі 48 974,52 грн ОСОБА_1 оформив з метою повернення заборгованості за кредитним договором № 501203790 від 07.11.2019. Спосіб видачі кредитних коштів визначено у виді переказу коштів на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Альфа-Банк».

Підписавши оферту та підтвердивши отримання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 500830341 від 13.05.2020, відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції і приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання.

Крім того, відповідачу надано для ознайомлення паспорт споживчого кредиту, підписавши який у відповідній графі останній погодився із усіма умовами угоди щодо кредитування. Вказаний документ, на момент отримання відповідачем кредитних коштів, містив всі обов`язкові умови, зокрема щодо суми кредиту, строку кредитування, сплати процентів, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, а також порядок повернення кредиту.

Відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Встановлено, що відповідач, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернув.

Так, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, за договором про надання кредиту № 500830341 загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 62 743,34 грн, з яких заборгованість з тіла кредиту у розмірі 47 928,42 грн та заборгованість по відсотках за користування кредитом у розмірі 14 814,92 грн.

20.12.2021 між АТ «Альфа-Банк», як клієнтом, та ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс», як фактором було укладено договір факторингу №4, згідно з умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку №1-1 до Договору.

Згідно Додатку №1-1 до Договору факторингу №4 від 20 грудня 2020 року фактору ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс» перейшло право вимоги заборгованості за кредитним договором № 500830341 від 13.05.2020, де боржником виступає ОСОБА_1 , загальний розмір заборгованості якого становить 62 743,34 грн, з яких заборгованість з тіла кредиту становить 47 928,42 грн; заборгованість по відсотках за користування кредитом - 14 814,92 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зіст. 514 ЦК Українидо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).

В обґрунтування заперечень щодо заявлених ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс» позовних вимог сторона відповідача вказує на відсутність первинного бухгалтерського документа, що підтверджує факт здійснення господарської операції видачі відповідачу кредитних коштів та належних доказів на підтвердження факту відступлення права вимоги АТ «Альфа-Банк», зокрема фрагментарність Додатку 1-1 до Договору факторингу №4 від 20 грудня 2021 року.

Разом з тим, суд критично оцінює твердження відповідача, оскільки згідно змісту п. 3 підписаної відповідачем оферти на укладання угоди про надання кредиту № 500830341 кредитні кошти у сумі 48 974,52 грн відповідач просив надати для повернення заборгованості за кредитним договором № 501203790 від 07.11.2019. Спосіб видачі кредитних коштів визначено у виді переказу коштів на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Альфа-Банк».

Згідно наданої суду виписки АТ «Сенс Банк» (до перейменування АТ «Альфа-Банк») по особовим рахункам з 13.05.2020 по 20.12.2021 на банківський рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Альфа-Банк»14.05.2020 здійснено перерахування грошових коштів за кредитним договором № 501203790 від 07.11.2019 у сумі 48 974,52 грн.

Відтак, доведеним є той факт, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, кредитодавцем фактично виконано перед відповідачем своє заобов`язання, надано грошові кошти відповідно до погоджених умов оферти шляхом погашення заборгованості за іншим кредитним договром, однак останнім в порядку та на умовах договору не повернуто грошових коштів, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та в частині стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню.

Щодо зауваження відповідача з приводу долучення позивачем до матеріалів позову відредагованого Додатку №1-1 до Договору факторингу №4 від 20 грудня 2020 року, суд зазначає, що позивачем правомірно подано до суду витяг із Додатку, із врахуванням того, що реєстр боржників по договору містить інформацію щодо заборгованості низки інших фізичних осіб, що є персональними даними та не підлягають розголошенню відповідно до законодавства, оскільки є інформацією, що становить банківську таємницю, при цьому такий витяг з Додатку належним чином завірено підписами уповноважених осіб та засвідчено печатками як фактора, так і клієнта, містить повну інформацію по кредитній заборгованості, що стосується саме відповідача у справі.

Відповідно до умов Договору факторингу № 4 від 20.12.2021, зокрема п. 4.2. ціна права вимоги за цим Договором становить 12 878 944 грн. Фактор зобов`язаний передати в розпорядження Клієнту грошові кошти і сплатити клієнтові ціну Прав вимоги шляхом перерахування на рахунок Клієнта, відкритого в АТ «Альфа-Банк» в день підписання Договору.

У відповідності до п.2.3. право вимоги вважається відступленим Фактору з дати оплати ціни вимоги відповідно до п. 4.2. Договору. В дату здійснення оплати фактором ціни права вимоги сторони підписують Акт приймання-передачі Реєстру боржників.

На виконання вимог Договору та положення ст. 1077 ЦК України, Фактором (ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс» 20.12.2021 дійсно було перераховано на рахунок Клієнта (АТ «Альфа-Банк») погоджену ними ціну Прав Вимоги, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № 34291 від 20.12.2021.

В той же день сторонами Договору факторингу складено Акт приймання-передачі від 20.12.2021 Реєстру боржників до Договору факторингу № 4 від 20.12.2021, який містить всі необхідні реквізити офіційного документа, підписаний уповноваженими особами обох сторін договору факторингу та засвідчений печатками, відтак позивач набув право вимоги до відповідача як боржника за кредитними зобов`язаннями згідно договору від 13 травня 2020 року з АТ «Альфа-Банк», а відомостей, які б свідчили про сумнівність дотримання належного порядку відступлення права вимоги, зокрема щодо боржника ОСОБА_1 , від АТ «Альфа-Банк» до позивача у справі ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» судом в ході розгляду вказаної справи не встановлено.

Суд не приймає до уваги й твердження відповідача про те, що кредитодавець не повідомив його про укладення Договору факторингу, згідно з яким кредитор відступив для іншої фінансової установи за плату право грошової вимоги як підставу відмови в позові.

Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.

Згідно зі статті 516 цього Кодексу заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Більше того, за умовами пункту 3.1.4 укладеного між сторонами Кредитного договору про надання фінансового кредиту встановлено, що кредитор має право без згоди Клієнта поступитися правом вимоги третій стороні, в зв`язку з чим відбудеться заміна сторони Кредитодавця за цим договором.

Аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок про те, що уступка права вимоги стосується виключно заміни сторони (кредитора) у зобов`язанні, не впливає на зміст самого зобов`язання, і заміна сторони у зобов`язанні ніяким чином не порушує права та інтереси боржника.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23.09.2023 року у справі № 757/40858/17-ц.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Крім того, неповідомлення про заміну кредитора також не звільняє боржника від виконання зобов`язання і не є перешкодою, оскільки відповідно до статті 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі, зокрема відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, постанові Верховного Суду від 361/2105/16-ц від 15 травня 2019 року.

Отже, факт неповідомлення боржника про уступку права вимогу новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення останнього від виконання взятих зобов`язань.

Враховуючи викладене та те, що ОСОБА_1 не виконував належним чином умови кредитного договору, на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», як правонаступника АТ «Альфа-Банк» підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 62 743,34 грн.

Доказів погашення заборгованості відповідачем не надано, контррозрахунку вказаної заборгованості відповідачем також не представлено.

Щодо вирішення питання судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних в розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

При звернені до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 3 028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №873 від 21 лютого 2024 року.

Враховуючи задоволення позовних вимог, відповідно до норм ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору на суму 3 028,00 грн.

Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» 02.10.2023 було укладено договір про надання юридичних послуг № 02/10/-23 з ТОВ «Перший Інвестиційний Клуб». Додатковим договором № 3 до договору № 02/10/-23 сторони узгодили, що сума витрат ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» по справі по позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором становить 7100,00 грн.

Відповідно до акту № 3 приймання-передачі виконаних робіт згідно Додаткового договору № 2 до Договору № 02/10/-23 від 02.10.2023 року про надання юридичних послуг, ТОВ «Перший Інвестиційний Клуб» надав клієнтові ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» послуги: надання первинної консультації замовнику у справі, тривалість 1 година, вартістю 1 000,00 грн., правовий аналіз наявних документів у замовника, правової ситуації із застосуванням відповідного законодавства, правових висновків Верховного суду та ЄСПЛ, тривалість 3 години, вартістю 3 000,00 грн., підготовка та подання позовної заяви, тривалість 3,1 годин, вартістю 3 100, 00 грн., загальною вартістю 7 100,00 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Відповідач у поданому до суду відзиві на позовну заяву серед іншого заперечив з приводу клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правову допомогу, яка надана ТзОВ «Перший інвестиційний клуб» з покликанням на те, що ТзОВ як форма здійснення адвокатської діяльності не передбачена Законом України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Так, частиною четвертою статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, відповідно до статті 1 якого договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності) (частина третя статті 4 зазначеного Закону).

Відповідно до статті 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що до судових витрат на професійну правничу допомогу віднесено витрати на правничу допомогу адвоката, і така допомога надавалася саме тим адвокатом (адвокатами), з яким укладено договір про надання правової допомоги або з відповідним адвокатським бюро чи об`єднанням.

В даному випадку позивач просить про компенсацію здійснених ним витрат, понесених на юридичні послуги наданих йому ТзОВ «Перший Інвестиційний Клуб», та посилається на документи на підтвердження витрат на юридичні послуги цього товариства (договір про надання юридичних послуг №02/10/-23, додаток № 3 до договору, акт № 3 приймання-передачі виконаних робіт).

З огляду на аналіз викладених норм закону, суду приходить до висновку, що витрати на юридичні послуги, надані позивачу ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» у справі іншою, ніж адвокат особою, а саме ТОВ «Перший Інвестиційний Клуб», не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України.

Така позиція суду узгоджується також з висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21), а тому має бути врахована судом, № 757/13974/21-ц (провадження № 61-10048св22) від 31 травня 2023 року.

Із врахування викладеного, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 100,00 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 141, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 526, 527, 530, 549, 610-611, 627, 1050, 1054 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором

№ 500830341 від 13.05.2020 у розмірі 62 743 (шістдесят дві тисячі сімсот сорок три) гривні 34 копійки.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» судовий збір в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

В частині заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» вимог про стягнення витрат на професійну правову допомогу відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», адреса місцезнаходження: 03035, м. Київ, пл. Солом`янська, 2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно. Оригінал рішення знаходитьмся у справі № 462/1810/24

Суддя Б.М.Гедз