Дата документу 30.07.2024 Справа № 335/4111/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 335/4111/23 Головуючий у 1 інстанції: Соболєва І.П.
№ 22-ц/807/873/24 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
УХВАЛА

30 липня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Бєлова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Тобота Юлії Сергіївни до Пенсійного Фонду України, про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ

В серпні 2023 року ОСОБА_1 в особі адвоката Тобота Ю.С. звернулася до суду із позовом до Пенсійного Фонду України, про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Вобґрунтування позовних вимог зазначала, що з 05.04.2021 вона обіймала посаду в.о. начальника Більмацького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області. Наказом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області №184-к від 18.04.2023 її звільнено з посади у зв`язку зі скороченням чисельності і штату працівників відділень управління відповідно до п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

17.01.2023 вона попереджена про наступне звільнення. В попереджені зазначено, що скорочуються увесь штат та уся чисельність працівників, визначених штатними розписами управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області та його відділень. У зв`язку з чим, інша робота в управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області та його відділеннях не пропонується.

Пунктом 2 Розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 21.09.2022 № 2620-IX, який набирав чинності 1 січня 2023 року) встановлено припинити Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень. Кабінету Міністрів України у встановленому порядку вжити заходів, що випливають із цього Закону.

Згідно листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 11.05.2023, до його штату було введено, зокрема, наступні посади (з відповідними відділами): Відділ перевірки правильності розрахунку розміру страхових виплат у зв`язку із тимчасовою втратою непрацездатності начальник відділу, заступник начальника відділу, головний спеціаліст; Відділ перевірки обґрунтованості видачі листків непрацездатності начальник відділу, заступник начальника відділу, головний спеціаліст; Відділ профілактики та розслідування нещасних випадків - начальник відділу, заступник начальника відділу, головний спеціаліст.

Відповідно до інформації про вакантні посади Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 06.12.2022 по 18.04.2023 та наказів про призначення осіб на посади, на частину з вказаних введених посад, функціональні обов`язки працівників за якими, передбачають здійснення обов`язків, пов`язаних з питаннями загальнообов`язкового державного соціального страхування, було призначено (прийнято) працівників в період з 01.01.2023 по 18.04.2023.

Натомість частина з вказаних введених посад залишилися вакантними на момент звільнення Позивача.

Вважає, що до штатного розпису Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області введено (внесено, додано) нові посади, функціональні обов`язки працівників, за якими передбачають здійснення обов`язків, пов`язаних з питаннями загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виконання обов`язків пов`язаних зі здійсненням профілактики та розслідування нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, проведення перевірки обґрунтованості видачі, продовження листків непрацездатності та документів, що є підставою для їх формування, здійснення контролю за використанням страхувальниками та застрахованими особами страхових коштів.

Тобто, за наявності інших робочих місць, посад, штатних одиниць, тощо, що утворилися в процесі реорганізації Фонду соціального страхування України на підставі редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 21.09.2022 № 2620-IX, Позивачу як працівнику, який підпадав під скорочення чисельності та/ або штату працівників, у зв`язку із реорганізацією роботодавця, повинно було бути запропоновано іншу роботу, чого не було зроблено. Тому при звільненні Позивача з роботи було порушено вимоги статей 40, 49-2 КЗпП України.

Посилаючись на вищезазначене просила суд, скасувати наказ про її звільнення та поновити посаді, а також стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06 лютого 2024 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Протягом апеляційного перегляду було з`ясовано, що 05 червня 2024 року Верховним Судом у аналогічній справі (справа № 712/4776/23,провадження № 61-13644св23) була встановлена неоднозначність судової практики щодо юрисдикції такого спору.

У справі, що переглядалася Верховним Судом в оскаржуваному судовому рішенні суд закриваючи провадження у справі, виходив із того, що спірні правовідносини стосуються проходження позивачем публічної служби, а тому між сторонами виник публічно-правовий спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що спірні правовідносини є цивільно-правовими і не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, оскільки видання наказу про звільнення позивачки не є реалізацією уповноваженими особами Управління публічно-владних управлінських функцій та не спрямоване на задоволення публічного інтересу, а є суто трудовими відносинами працівника та роботодавця, а тому висновок суду першої інстанції не ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права.

У справі № 760/7638/23 (провадження № 61-11935ск23), яка є подібною до справи, що переглядалася, 15 серпня 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, відмовляючи у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Пенсійного фонду України на постанову Київського апеляційного суду від 29 червня 2023 року, дійшов висновку, що спір про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за позовом позивача до Фонду соціального страхування України, правонаступником якого є Пенсійний фонд України, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 листопада 2023 року у справі № 188/741/23 (провадження № 61-13277св23), залишивши без задоволення касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 серпня 2023 року - без змін.

У зазначеній справі Верховний Суд зробив такі висновки: "позивач на момент звільнення працювала на посаді головного спеціаліста відділу страхових виплат та матеріального забезпечення Петропавлівського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області.

Відповідно до частин першої та другої статті 1 Закону України "Про державну службу" державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно з пунктом 15 частини третьої статті 3 Закону України "Про державну службу" дія цього Закону не поширюється на працівників державних підприємств, установ, організацій, інших суб`єктів господарювання державної форми власності, а також навчальних закладів, заснованих державними органами.

Статтею 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (в редакції до 01 січня 2023 року) визначено, що Фонд соціального страхування України є некомерційною самоврядною організацією.

Кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються тільки за цільовим призначенням.

Відповідно до пункту 6.1 Типового положення про управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 24 січня 2017 року № 6, оплата праці працівників Управління здійснюється за рахунок коштів Фонду.

Враховуючи те, що позивач, перебуваючи у трудових відносинах з Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області, не була державним службовцем, займана нею посада не належить до посад публічної служби, а тому відповідно вона не здійснювала службову діяльність у розумінні статті 19 КАС України.

Вирішуючи заявлений спір, суди перш за все мають перевірити законність звільнення позивача наказом від 07 квітня 2023 року № 275-к Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Натомість інші позовні вимоги є похідними.

За таких обставин апеляційний суд дійшов правильного висновку щодо скасування ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у цивільній справі.

Спір між сторонами виник у трудових правовідносинах, не пов`язаних з проходженням публічної служби, отже, є приватноправовим незалежно від участі у ньому суб`єкта публічного права та має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Доводи касаційної скарги щодо правильності закриття провадження у цивільній справі з огляду на те, що вимоги позивача стосуються поновлення на роботі в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на посаді державної служби, що є різновидом публічної служби, є безпідставними, оскільки такі доводи не узгоджуються з положеннями частини першої статті 235 КЗпП України, а крім того, позивач на момент звільнення не перебувала на державній (публічній) службі".

Крім того, в ухвалі від 15 лютого 2024 року у справі № 758/4455/23 (провадження № 61-2136ск24), Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, відмовивши у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Пенсійного фонду України на постанову Київського апеляційного суду від24 січня 2024 року, погодився з висновком апеляційного суду про те, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки позивач, перебуваючи у трудових відносинах з виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування України, не була державним службовцем, займана нею посада не належить до посад публічної служби, тому вона не здійснювала службову діяльність і не була звільнена з публічної служби у розумінні статті 19 КАС України. Спір між сторонами виник у трудових правовідносинах, не пов`язаних з проходженням публічної служби, отже, є приватноправовим незалежно від участі у ньому суб`єкта публічного права та має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Разом з тим у справі № 442/3240/23-ц (провадження № 61-15536св23) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 грудня 2023 року, залишаючи касаційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення, а ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 червня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року - без змін, дійшов протилежного висновку щодо юрисдикції спору в аналогічних правовідносинах та зазначив таке: "01 січня 2023 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 21 вересня 2022 року № 2620-ІХ, яким вирішено припинити Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01 січня 2023 року.

Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень. Кабінету Міністрів України у встановленому порядку вжити заходів, що випливають із цього Закону.

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права.

Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

З 01 січня 2023 року відбулося публічне правонаступництво, тобто перехід прав та обов`язків від Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Львівській області до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, встановивши, що між сторонами існує спір з публічно-правових відносин, який з урахуванням суб`єктного складу його учасників та правовідносин, що виникли між сторонами, має розглядатися за правилами адміністративної юрисдикції, дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Верховний Суд зазначав, що позивач, перебуваючи у відносинах з Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області, просить поновити її на посаді аналогічній або рівнозначній тій з якої її було звільнено, у Пенсійному фонді України, який є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України, за предметом і можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, відповідно, підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства".

У справі, що переглядалася, позивач, яка до звільнення перебувала у трудових відносинах з Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області, не будучи державним службовцем, просить поновити її на посаді аналогічній або рівнозначній тій, з якої її було звільнено, у Пенсійному фонді України.

Тобто спір між сторонами виник у трудових правовідносинах, не пов`язаних з проходженням публічної служби, а отже, є приватноправовим незалежно від участі у ньому суб`єкта публічного права та має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Таким чином, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, урахувавши висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в ухвалі від 24 квітня 2024 року щодо передачі цієї справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, вважав за необхідне відступити від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 18 грудня 2023 року у справі № 442/3240 (провадження № 61-15536св23), щодо юрисдикції спору у подібних правовідносинах, викладеного у зазначеній постанові Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1999 року у справі "Брумареску проти Румунії" ("Brumarescu v. Romania", заява № 28342/95,п. 61).

Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає не тільки виконуваність судових рішень, а й стабільність правового регулювання. Завданням правозастосовчої практики є, серед іншого, формування такого застосування норм права, яке забезпечує рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права, що поліпшує громадське сприйняття справедливості, а також підвищує довіру до відправлення правосуддя.

Завжди існуватиме потреба у роз`ясненні нечітких норм або тих, що потребують пристосування до обставин, що змінюються. Багато законів неминуче сформульовані у термінах, що тією чи іншою мірою є нечіткими, та тлумачення й застосування яких є питанням практики. Функція здійснення правосуддя, закріплена за судами, полягає саме у подоланні сумнівів щодо тлумачення, що залишаються (рішення ЄСПЛ від 11 квітня 2013 року у справі "Вєренцов проти України" ("Vyerentsov v. Ukraine", заява № 20372/11, п. 65).

З огляду на зазначене, відповідно до частини другої статті 403 ЦПК України касаційний суд передав справу на розгляд Об`єднаної палати.

24 червня 2024 року Об`єднаною палатою було відкрито провадження в справі.

За ст. 252 ЦПК суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: (п.10) перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Тож враховуючи, що ухвалення протилежних чи суперечливих судових рішень може призвести до порушення права на справедливий суд, закріпленого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, апеляційний суд вважає доцільним зупинити провадження в справі до закінчення перегляду аналогічної справи у касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 252 п.10 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Провадження в справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06 лютого 2024 року зупинити до закінчення касаційного перегляду справи № 712/4776/23, (провадження № 61-13644св23), у якій Об`єднаною платою Верховного суду відкрито провадження.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 31 липня 2024 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков