Справа № 309/3371/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 липня 2024 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослой Г.Г.

суддів Кожух О.А., Мацунич М.В.

з участю секретаря Ормош О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 23 вересня 2022 року у справі № 309/3371/20 ( Головуючий Лук`янова О.В.)

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Хустської міської ради та ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмета спору, на стороні позивача, ОСОБА_3 , про скасування рішення № 453 від 14.03.2019 року Рокосівською сільською радою Хустського району про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки та скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 13 грудня 2013 року Хустським районним судом постановлене рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання спільною сумісною власністю незавершеного об`єкту незавершеного будівництва ГРП, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Хустського районного суду від 15 серпня 2018 року визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 (попередня адреса АДРЕСА_1 ) та визнав право власності на земельну ділянку, площею 0,014га, призначену для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

29 жовтня 2018 року ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок.

Рішенням Хустського районного суду від 4 лютого 2019 року шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 11 лютого 1984 року виконкомом Рокосівської сільської ради Хустського району, за актовим записом №09 розірвано.

За усною домовленістю із ОСОБА_3 та відповідно до рішення Хустського районного суду від 15 липня 2018 року про розподіл майна, що є їх спільною сумісною власністю, вони з ОСОБА_3 що передньою частиною будинку буде користуватися позивачка і в лютому місяці 2019 року звернулася до Рокосівської сільської ради з проханням передати їй у приватну власність земельну ділянку, розміром 0,09га, яка розташована в АДРЕСА_1 , яку нею вже облагороджено та яку вона використовує як подвір`я, що належить їй до 1/2 частини житлового будинку. За результатом розгляду заяви їй було відмовлено у приватизації спірної земельної ділянки.

Однак, на цьому ж засіданні - 14 березня 2019 року Рокосівською сільською радою було прийнято рішення сесії № НОМЕР_1 , на підставі якого спірну земельну ділянку, розміром 0,09га, передано відповідачу ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства.

Оскільки, спірна земельна ділянка перебуває у її користуванні і позивачці не зрозуміло, яким чином відповідачем ОСОБА_2 виготовив проект землеустрою, а згодом і кадастровий номер на спірну земельну ділянку, розміром 0,09га, для ведення особистого сільського господарства за 7-ми денний термін, так як для розробки проекту землеустрою земельної ділянки та детального плану відповідач повинен був отримати дозвіл, а Рокосівська сільська рада повинна була відмовити у наданні такої земельної ділянки.

На сьогоднішній день земельна ділянка, яку вона використовує з 2013 року і по теперішній час нею облагороджена, оскільки мешканці сусідніх земельних ділянок викидали сміття, а сільська рада передала її мешканцю іншої області, не надавши їй можливість мати прохід з власного будинку.

Крім того, на спірній земельній ділянці вона висадила плодові дерева, про що зроблено фото, і які підтверджують той факт, що вона мала намір оформити право власності на дану земельну ділянку. Своїм рішенням Рокосівська сільська рада порушила її права, передавши спірну земельну ділянку у власність ОСОБА_2 , яка була у неї в користуванні, і яку хотіла оформити на себе, однак при зверненні з даним питанням до відповідача, їй було відмовлено.

Посилаючись на вказані обставини позивачка просила визнати незаконним та скасувати рішення сесії Рокосівської сільської ради №453 від 14 березня 2019 року про передачу у власність ОСОБА_2 , земельної ділянки, розміром 0,09га, кадастровий номер :01:008:0170, для ведення особистого сільського господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 0,09га, реєстраційний номер нерухомого майна 253, кадастровий номер :01:008:0170. яка належить ОСОБА_2 , шляхом виключення з Державного земельного кадастру запис щодо державної реєстрації земельної ділянки та вирішити судові витрати в рівних долях.

Рішенням Хустського районного суду від 23 вересня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 про скасування державного акту відмовлено.

Додатковим рішенням Хустського районного суду від 27 листопада 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про скасування державного акту, яким задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, а також про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права які дають підстави вважати, що позивач, як землекористувач суміжної земельної ділянки, права якого порушені, оскільки він є суміжним землекористувачем та багато років використовував спірну земельну ділянку має право вимагати усунення перешкод у користуванні його земельною ділянкою та скасування рішення органу місцевого самоврядування і реєстрації земельної ділянки, так як використовував земельну ділянку з 2000 року. У матеріалах справи наявні докази, які свідчать, що орган місцевого самоврядування незаконно погодив проект землеустрою та незаконно передав ОСОБА_2 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, оскільки на такій є будівля і така по своїй суті не може бути передана для ведення особистого селянського господарства. Крім того, рішенням суду по справі № 309/2112/18 від 15 серпня 2018 року встановлено, що рішення виконавчого комітету Рокосівської сільської ради Хустського району незавершеному будівництвом об`єкту ГРП, в с. Рокосово, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Учасники справи та їх представники у судове за засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчить довідка про доставку їм електронного листа і їх неявка не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України.

Ухвалою Хустського районного суду від 19 березня 2021 року замінено первісного відповідача Рокосівську сільську раду Хустського району належним відповідачем Хустською міською радою.

Встановлено, що рішенням Хустського районного суду від 3 грудня 2013 року визнано, що незавершене будівництвом ГРП (газорозподільний пункт), розташований в урочищі «Модуль» в АДРЕСА_1 , придбано за спільні кошти подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; визнано незакінчене будівництвом (80%) ГРП, розташоване в АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю подружжя « ОСОБА_4 ».

Рішенням Хустського районного суду від 15 серпня 2018 року при вирішенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя визнано за ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_3 на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 0,014га, призначену для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Хустського районного суду від 4 лютого 2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою ст.. 15 ЦПК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, якими надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб або державні й суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або ос порені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову у їх задоволення.

Відповідно до ч 3 ст.12 ч 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

При зверненні у суд із позовом, ОСОБА_1 не довела ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень що надання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,09 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, порушує право користування земельною ділянкою позивачки 0,014 га, яка встановлена їй рішенням суду від 15 серпня 2018 року із цільовим призначенням для обслуговуванням житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована АДРЕСА_2 .

При постановленні рішення суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Рішенням суду першої інстанції та додаткове рішення суду, яке є невід`ємною частиною рішення ф не оскаржено сторонами є законним та обґрунтованим і підстав для зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовуються висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374,375,381-384 ЦПК України, судова колегія

П О С Т А Н О В И ЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду від 23 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 липня 2024 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой