ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/275/24 Номер провадження 22-ц/814/2000/24Головуючий у 1-й інстанції Зуб Т.О. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Дряниці Ю.В., Карпушина Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області

на ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 21 лютого 2024 року

за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Жаги Едуарда Григоровича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Жага Е.Г. звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення 51 сесії 8 скликання Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області № 8 від 26.01.2024 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у продовженні дії договору оренди землі від 02.01.2013 року на земельну ділянку площею 14,8483 га, з кадастровим номером :01:002:0657, яка розташована за межами населених пунктів на території Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області є протиправним. Окрім цього, дане рішення було прийняте до закінчення дії договору, оскільки строк дії даного договору оренди землі закінчується 27.02.2024 року, тому воно є передчасним та підлягає скасуванню.

Вказав, що рішення про відмову у продовженні дії договору оренди землі від 02.01.2013 року грунтується на рекомендаціях постійної комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою сільської ради, з метою ефективного та раціонального використання земель. При цьому відповідач не надав пропозицій про зміну до умов договору і не направив заявнику для узгодження відповідне повідомлення у встановлений законом місячний строк.

Одночасно з позовною заявою представником позивача подана заява про забезпечення позову, в обгрунтування якої зазначено, що відповідачем було порушено процедуру, встановлену ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та не визнано його переважне право на поновлення договору оренди землі, також Сенчанською сільською радою не було вказано причини відмови на укладення договору оренди землі на новий строк, тому просить вжити передбачені в ст. 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову, а саме заборонити Сенчанській сільській раді Миргородського району Полтавської області здійснювати будь-які дії спрямовані на розпорядження, зміну цільового призначення, поділ чи об`єднання, передання у власність чи надання в оренду, в тому числі включення до переліку земельних ділянок, право оренди на які підлягає продажу на земельних торгах (аукціоні) та заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вчиняти будь-які дії, спрямовані на реєстрацію права власності та інших речових прав щодо земельної ділянки площею 14,8483 га, з кадастровим номером :01:002:0657, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населених пунктів на території Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області.

Вказав, що невжиття заходів забезпечення позову, до ухвалення рішення у даній справі, істотно ускладнить ефективний захист порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 21 лютого 2024 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Жаги Едуарда Григоровича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області про скасування рішення 51 сесії 8 скликання Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області № 8 від 26.01.2024 року задоволено частково.

Заборонено Сенчанській сільській раді Миргородського району Полтавської області здійснювати реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 14,8483 га, з кадастровим номером :01:002:0657, яка розташована за межами населених пунктів на території Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області.

Не погодившись з даною ухвалою місцевого суду її в апеляційному порядку оскаржила Сенчанська сільська рада Миргородського району Полтавської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а захід забезпечення не є співмірним заявленим позовним вимогам.

Окрім того, просила стягнути з позивача понесені судові витрати.

Відзив на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду в оскаржуваній частині не відповідає зазначеним вимогам закону з огляду на наступне.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову в судовому процесі.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися досуду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 331/1255/17 (провадження № 61-11180св18) зазначено, що «забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення».

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитись зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії».

При оцінці зазначеної співмірності, необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 11 серпня 2022 року у справі № 522/1514/21.

Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі, ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін га інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, то не є її учасниками: можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що предметом позову ОСОБА_1 є скасування рішення сільської ради щодо відмови у продовженні дії договору оренди землі.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, представник ОСОБА_1 адвокат Жага Е.Г. просив заборонити Сенчанській сільській раді Миргородського району Полтавської області здійснювати будь-які дії спрямовані на розпорядження, зміну цільового призначення, поділ чи об`єднання, передання у власність чи надання в оренду, в тому числі включення до переліку земельних ділянок, право оренди на які підлягає продажу на земельних торгах (аукціоні) та заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вчиняти будь-які дії, спрямовані на реєстрацію права власності та інших речових прав щодо спірної земельної ділянки.

Частково задовольняючи дану заяву, суд першої інстанції вказав, що прохання про забезпечення позову в частині заборони державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії, спрямовані на реєстрацію вказаної земельної ділянки, пред`явлена не до учасника справи та виходить за межі заявлених вимог, тому задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про доцільність заборони Сенчанській сільській раді здійснювати реєстраційні дії щодо спірної земельної ділянки.

В свою чергу, заява про забезпечення позову шляхом заборони Сенчанській сільській раді Миргородського району Полтавської області здійснювати будь-які дії спрямовані на розпорядження, зміну цільового призначення, поділ чи об`єднання, передання у власність чи надання в оренду, в тому числі включення до переліку земельних ділянок, право оренди на які підлягає продажу на земельних торгах (аукціоні) судом не задоволена.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 п. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Оскільки на Сенчанську сільську раду, оскаржуваною ухвалою не покладено заборону на розпорядження спірної земельної ділянки, яка належить сільській раді на праві комунальної власності, тому підстави для здійснення забезпечення позову шляхом заборони Сенчанській сільській раді здійснювати реєстраційні дії, з огляду на вищевказані положення законодавства, відсутні.

Невжиття такого заходу забезпечення позову як заборона здійснення реєстраційних дій не ускладнить і не призведе до неможливого виконання судового рішення у разі задоволення позову.

За вказаних обставин, ухвала місцевого суду в оскаржуваній частині підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Заява Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на її користь судового збору у сумі 3028 грн., який сплачений за розгляд справи в суді апеляційної інстанції задоволенню не підлягає, оскільки питання про стягнення судових витрат вирішується при вирішенні питання про закінчення судового провадження, тобто при закритті провадження у справі, залишенні позову без розгляду чи вирішенні спору по суті з ухваленням рішення суду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, ст. 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області задовольнити частково.

Ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 21 лютого 2024 року в частині заборони Сенчанській сільській раді Миргородського району Полтавської області здійснювати реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 14,8483 га, з кадастровим номером :01:002:0657, яка розташована за межами населених пунктів на території Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Жаги Едуарда Григоровича про забезпечення позову в частині заборони Сенчанській сільській раді Миргородського району Полтавської області здійснювати реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 14,8483 га, з кадастровим номером :01:002:0657, яка розташована за межами населених пунктів на території Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області відмовити.

В іншій частині ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 21 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О. Ю. Кузнєцова

Судді Ю. В. Дряниця

Г. Л. Карпушин