Дата документу 08.07.2024
Справа № 334/4483/22
Провадження № 2/334/73/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року місто Запоріжжя

Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Коломаренко К.А.,

при секретарі Цілінко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», філія Запорізьке обласне управління

про відшкодування моральної шкоди,

за участі: представника відповідача Гнідої Ю.В. (діє в порядку самопредставництва), представника третьої особи Тихонова В.В. ( в режимі відеоконференції) -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду міста Запоріжжя із позовом до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро), Головного управління державної казначейської служби України у Запорізькій області, третя особа: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», філія Запорізьке обласне управління, про відшкодування моральної шкоди, в якому просить стягнути з держави Україна в особі Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) заподіяну моральну шкоду в розмірі 598 250,00 грн. на користь ОСОБА_1 ; зобов`язати Державну казначейську службу України як центральний орган виконавчої влади, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, списати 598 250,00 грн. з казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначив, що 20.07.2021 року державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно_Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Дніпро)Грінберг Юліанною Миколаївною була винесена постанова про зняття арешту з коштів, виконавче провадження №57212121. В цій постанові державним виконавцем в п.2 вказано, що копії постанови направити до органу(установи), якому була надіслана постанова про арешт коштів боржника та сторонам виконавчого провадження. Як з`ясувалось в подальшому, державний виконавець Грінберг Ю.М., ніяких копій цієї постанови нікому не направляла, а ще й вводила позивача в оману тим, що надавала йому недостовірну інформацію про те, що вона арешти зняла і це приватний виконавець Проценко Д.Ю. у всьому винен. Позивач звернувся до приватного виконавця Проценко Д.Ю. і той пояснив що він зняв усі арешти. Позивач знову звернувся до державного виконавця Грінберг Ю.М., але вона пояснила що вона всі арешти зняла. Позивач звернувся до АТ «Державний ощадний банк України» і там йому пояснили, що арешти накладено виконавчою службою. Позивач неодноразово звертався зі скаргою до Міністерства юстиції України, Урядової уповноваженої з прав людей з інвалідністю, АТ «Державний ощадний банк України», Дніпровського відділу державної виконавчої служби, до гарячої урядової телефонної лінії 15-45 і нарешті, дякуючи Уповноваженому з прав осіб з інвалідністю ОСОБА_2 прийшла відповідь 04.01.2022 року від АТ «Ощадбанк» від 31.12.2021 року №и/5-A/2113/6440/2021, в якій вказано, що на рахунок, відкритий на ім`я позивача, накладено арешт на підставі постанови про арешт Хортицького ВДВС від 15.01.2021 р. за ВП №57212121. 06.01.2022 року позивач звернувся з заявою до Дніпровського ВДВС, а саме до державного виконавця Грінберг Ю.М. В заяві, до якої була додана відповідь від АТ «Ощадбанк», позивач вказав, що це саме державний виконавець ОСОБА_3 своїми діями та бездіяльністю винна в тому, що у позивача чотири місяці заблоковані пенсійний та соціальний рахунки і він у зв`язку з цим, як людина з інвалідністю внаслідок війни позбавлений можливості отримувати пенсійні виплати і залишився без будь-яких засобів до існування. 18.01.2022 року позивач знову звернувся до Урядової уповноваженої з прав осіб з інвалідністю та до Дніпровського ВДВС і АТ «Ощадбанк» зі зверненням в якому вказав, що він з жовтня 2021 року позбавлений пенсії та соціальних виплат,залишився без засобів до існування та лікування,що життєво необхідних ліків в нього вже обмаль, та він змушений приймати медпрепарати не так, як призначено лікарем, а в меншій дозировці щоб хоч так «підтримувати» свій стан, а інші препарати не приймав взагалі, бо на їх придбання немає коштів. Також в своєму звернені позивач вказав,що його життю існує пряма загроза, а психічний стан стає загрозливим як для нього так і до оточуючих його людей. Позивач,як особа з інвалідністю внаслідок війни, також проходить лікування в КНП «Обласному клінічному закладі з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради і йому потрібно щодня приймати препарат «Міасер», коштів на придбання якого у позивача вже немає, а безкоштовно як раніше його вже не видають. За рецептами лікаря психіатра №008360 від 08.12.2021р. та №010947 від 18.01.2022р. позивач не міг придбати виписані ліки тому що в нього на це були відсутні кошти. 15.01.2022 року позивач разом з державним виконавцем ОСОБА_3 прибули до відділення АТ «Ощадбанк», але позивачу викликали швидку та його повезли в лікарню і тому позивач не знає про що державний виконавець там домовилась і що робила, але 25.01.2022 року арешти з пенсійного та соціального рахунків були зняті, згідно листа банку від 28.01.2022 року № 107.12-10/17/374/2022-07/с. Таким чином, позивач, чотири місяці був вимушений порушувати призначення лікарів та приймати медичні препарати в меншій дозировці,а інші не приймати взагалі, бо в нього не було коштів на їх придбання, що призвело до погіршення стану здоров`я,а саме: на фоні психо-емоційних переживань 09.10.2021 року о 12:27 у позивача погіршився стан здоров`я і він був вимушений викликати швидку де йому надали медичну допомогу, але 11.10.2021 року стан здоров`я погіршився ще значніше і медичну допомогу вже надавали в стаціонарному відділенні КНП «Міська лікарня N?9; бігаючи по інстанціях, маючи психоемоційні нагрузки 13 10 2021 року позивач ургентно поступив на лікування в КНП «Міська лікарня №4» кардіологічне відділення,де окрім раніше встановлених йому діагнозів з`явилось ще й негоспітальна правостороння пневмонія 3 категорії. Значно погіршились і інші діагнози, а саме: персистуюча форма фібриляції передсердь переросла в постійну форму фібриляції передсердь, тобто раніше серце іноді зривалось з ритму, а тепер стало постійно робити в такому режимі. 22.10.2022 року позивач був виписаний з лікарні на амбулаторне лікування до сімейного лікаря, на якому пробув до 01.11. 2022 року. 24 листопада 2021 року у зв`язку з різким погіршенням здоров`я на МСЕК позивачу була встановлена безстрокова 3 група інвалідності - де фізичні або психоемоційні нагрузки заборонені. Тобто до цього позивач ще мав шанс на одужання, але після встановлення постійної форми фібриляції передсердь у позивача вже немає цього шансу. Далі позивач постійно був змушений звертатися за медичною та психіатричною допомогою до медичних закладів(додається). Та 19.12.2021 року йому знову ургентно надавалась медична допомога в стаціонарному відділені КНП «Міська лікарня №9». 24 лютого 2022 року після початку війни, а для позивача Батьківщина та її захист найголовніше в житті, як обмежено придатний в військовий час звернувся до військкомату, йому обіцяли підшукати місце, де б він міг знадобитись, але 20.06.2022 року позивач був визнаний ВЛК повністю непридатним та 20.06.2022 року був знятий назавжди з військового обліку і все це саме через погіршення стану здоров`я в результаті дій та бездіяльності державного виконавця ОСОБА_3 . Позивач найголовніше своє свято 14.10.2021 року - День Захисника України, Новий рік та Різдво разом з усім народом не святкував, бо в нього через державного виконавця ОСОБА_3 на святкування та ліки бракувало коштів, а психоемоційний стан був пригнічений, що і призвело до непоправних змін в стані здоров`я позивача. Розмір моральної шкоди позивач визначає в розмірі 598 250 грн. Держава Україна виплачує одноразову грошову допомогу (компенсацію) інвалідам війни 3 групи у розмірі 250 прожиткових мінімумів. Оскільки з 01.01.2022 грн. було встановлено прожитковий мінімум 2393 грн. то множенням на 250 і є сума 598 250 грн., оскільки позивач є інвалідом 3 гр. внаслідок війни безстроково, учасником бойових дій АТО та ООС.

Ухвалою суду від 13.10.2022 року відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі та призначено підготовче засідання на 08.11.2022 року, визначено сторонам строк для подання заяв по суті спору (т.1 а.с.65).

04.11.2022 року на електронну пошту суду (04.11.2022 року засобами поштового зв`язку повторно) від Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), за підписом державного виконавця Зуб Д.В., надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначає, що на виконання Хортицького ВДВС м. Запоріжжя перебувало ВП №5721212, відкрите постановою від 14.09.2018 року. 18.12.2018 року Хортицьким ВДВС м. Запоріжжя винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору витрат виконавчого провадження, штрафів 70 893,36 гривень. 18.02.2019 року Хортицьким ВДВС м. Запоріжжя винесено постанову про передачу ВП №57212121 до Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя, оскільки у Дніпровському ВДВС вже перебували відкриті виконавчі провадження стосовно боржника ОСОБА_1 16.07.2021 року до Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя надійшла заява від ТОВ «Вердикт Капітал» про повернення виконавчого документа без виконання на підставі п.1 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження». 20.07.2021 року Дніпровським ВДВС м. Запоріжжя винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану, у зв`язку з цим, 20.07.2021 року була винесена постанова про зняття арешту з коштів боржника ОСОБА_1 , що була підписана електронним цифровим підписом. Також постанова була направлена АТ «Ощадбанк» та згідно матеріалів виконавчого провадження не поверталась. Згідно матеріалів виконавчого провадження стало відомо, що боржник за час перебування виконавчого провадження на виконанні та за весь час арешту коштів на його рахунках, довідного разу не звернувся до ВДВС з заяво про зняття арешту з коштів та не надав підтвердження про спеціальний статус його рахунків. Також, державним виконавцем особисто 26.01.2022 року було направлено вимогу з проханням надати звіт про виконання постанови про зняття арешту з коштів боржника ОСОБА_1 (т.1 а.с.88-105, 114-127).

04.11.2022 року через канцелярію суду від Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, за підписом начальника Старосельського Е., надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить винести судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Зазначають, що до повноважень Головного управління не належить відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових та службових осіб (т.1 а.с.106-113).

07.11.2022 року від позивача ОСОБА_1 через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, в якій він просить задовольнити позов в повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що державний виконавець не роз`яснював позивачу ані прав, ані обов`язків. Жодного підтвердження, що постанова про зняття арешту коштів від 20.07.2021 року була направлена до АТ «Ощадбанк» в день її внесення, копія реєстру поштового відправлення не додана до відзиву, проте долучено роздруківку, з якої вбачається, що 12.01.2022 року по ВП №57212121 до АТ «Ощадбанк» було направлено якесь відправлення. Жодного підтвердження, що державним виконавцем особисто повторно доставлено до обласного відділення АТ «Ощадбанк» та коли саме це було немає. Жодних підтверджень направлення позивачу будь-яких документів немає. Згідно листа ПФУ м. Київ від 08.02.2022 року вбачається, що станом на 08.02.2022 року ВП№57212121 від 20.07.2021 року не закрито і пенсійний фонд проводить утримання з пенсії позивача за цим провадженням. Щодо вимоги державного виконавця від 26.01.2022 року, то взагалі незрозуміло від кого щось вимагає виконавець, так як отримувач вимоги не вказаний і підтвердження направки вимоги немає. Позивач з початку жовтня 2021 року з`ясував у державного виконавця ОСОБА_3 про арешт і вона пояснювала, що всі арешти зняла, а потім з`ясувалось, що вона нічого нікому не направляла. Вина державного виконавця Грінберг Ю.М. повністю доведена відзивом, направленим до суду державним виконавцем Дариною Зуб (т.1 а.с.128-145).

08.11.2022 року за клопотанням представника відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області підготовче засідання відкладене для подання заперечень на вручений позивачем в підготовчому засіданні відповідь на відзив. Підготовче засідання відкладено на 30.11.2022 року.

15.11.2022 року на електронну пошту суду (15.11.2022 року засобами поштового зв`язку повторно) від Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), за підписом державного виконавця Зуб Д.В., надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких державний виконавець просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначила, що 20.07.2021 року винесено постанову про зняття арешту з коштів боржника та направлено до АТ «Ощадбанк» за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г, про що свідчить реєстр рекомендованих поштових відправлень № 863. Вказана постанова повторно 12.01.2022 року направлено рекомендованим листом до АТ «Ощадбанк» в м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г. Згідно тексту позовної заяви позивач підтверджує, що 15.01.2021 року він та державний виконавець прибули до відділення АТ «Ощадбанк» у м. Запоріжжі, тоді державним виконавцем особисто постанова була передана фахівцю банку (т.1 а.с.154-165).

15.11.2022 року на електронну пошту суду від державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Зуб Д.В. надійшли підтвердження направлення заперечення на відповідь на відзив сторонам (т.1 а.с.166-168).

22.11.2022 року від позивача ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надійшла відповідь на заперечення, в якій позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що заперечення та доводи відповідача не підтверджені документально, оскільки письмові доказ на підтвердження доводів відповідача не долучено до матеріалів справи, зокрема реєстри відправки, примірник постанови про зняття арешту з коштів боржника з відміткою АТ «Ощадбанк» про отримання. Таким чином, своїми неправомірними діями а бездіяльністю державний виконавець Грінберг Ю.М. залишили позивача без засобів існування та лікування, що призвело до погіршення стану здоров`я позивача та нанесення йому душевних, фізичних і моральних страждань(т.1 а.с.169-174).

29.11.2022 року на електронну пошту суду (30.11.2022 року засобами поштового зв`язку повторно) від представника АТ «Ощадбанк» - адвоката Тихонова В.В. надійшли пояснення по справі, в яких представник просить позов ОСОБА_1 залишити без задоволення. В обґрунтування зазначає, що 22.10.2018 року ОСОБА_1 в ТВБВ 10007/0265 філії Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 . В подальшому, 31.01.2022 між ОСОБА_1 та АТ «Ощадбанк» в особі ТВБВ 10007/0265 філії Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» було підписано заяву про розірвання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та/або закриття рахунку, у зв`язку з чи, рахунок №7031 закрито. 21.01.2019 року на адресу АТ «Ощадбанк» від державного виконавця Каменських І.Є. надійшла та була прийнята до виконання постанова ВП №57212121 про арешт коштів боржника від 15.01.2019 року. Згідно постанови про арешт коштів боржника від 15.01.2019, державним виконавцем Хортицького відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Каменських I.Є., при примусовому виконанні виконавчого листа №2/0825/1171/2012 виданого 27.03.2013 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк», та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафа 70 893,36 грн. 12.10.2021 на адресу АТ «Ощадбанк» (м. Київ, вул. Госпітальна, 12Г) від приватного виконавця Проценко Д.Ю. надійшла, та була прийнята до виконання, постанова ВП №66980173) про арешт коштів боржника від 01.10.2021. Згідно зі змістом постанови про арешт коштів боржника від 01.10.2021, приватним виконавцем виконавчого округу Запорізькій області Проценком Д.Ю., при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/0825/1171/2012 виданого 27.03.2013 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафу 78 973,37 грн. 08.11.2022 на адресу АТ «Ощадбанк» (м. Київ, вул. Госпітальна, 12Г) від приватного виконавця Проценко Д.Ю. надійшла, та була прийнята до виконання, постанова (ВП № 66980173) про зняття арешту з коштів боржника від 01.11.2021.Як вбачається із змісту постанови про зняття арешту з коштів боржника від 01.11.2021, приватним виконавцем виконавчого округу Запорізькій області Проценком Д.Ю. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/0825/1171/2012 виданого 27.03.2013 в зв`язку з надходженням заяви стягувача про повернення виконавчого документу на підставі п. 1 ч. 1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» знято арешт з усіх рахунків, що належать боржнику ОСОБА_1 . 24.01.2022 на адресу АТ «Ощадбанк» (мг. Київ, вул. Госпітальна, 12Г) від державного виконавця Грінберг Ю.М. надійшла та була прийнята до виконання постанова ВП № 572/2/21 про зняття арешту з коштів боржника від 20.07.2021. Згідно змісту постанови про зняття арешту з коштів боржника від 20.07.2021. державним виконавцем Дніпровського відлілу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Грінберг Ю.М., при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/0825/1171/2012 виданого 27.03.2013, у зв`язку з надходженням заяви стягувача від 16.07.2021 року № 10314/18.23-36 про повернення виконавчого документу стягувачу, знято арешт з усіх рахунків, що належать боржнику ОСОБА_1 . Про зняття арешту з рахунку Банком у зв`язку з отриманням постанови про зняття арешту з коштів боржника від 20.07.2021 року повідомлено позивача листом від 28.01.2022 року. Щодо відшкодування шкоди зазначено, що саме позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Враховуючи відсутність правового обґрунтування правомірності заявлених вимог та обґрунтування їх розміру, просять відмовити в задоволенні вимог.(т.1 а.с.176-189).

30.11.2022 року через канцелярію суду надійшла уточнена позовна заява, яка за клопотанням позивача ОСОБА_1 (який просив позов розглядати в редакції первинної позовної заяви) в підготовчому засіданні 01.02.2023 року протокольною ухвалою залишена без розгляду, ухвалено розгляд справи проводити за вимогами первісної позовної заяви (т.1 а.с. 201-216).

30.11.2022 підготовче засідання відкладено до 10.01.2023 за клопотанням позивача у зв`язку з необхідністю отримання безоплатної правової допомоги та бажання прийняття участі в судовому засіданні, користуючись послугами адвоката.

10.01.2023 року від державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Зуб Д.В. надійшов відзив на позовну заяву (т. 2 а.с. 1-7), 30.01.2023 року від Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву (т. 2 а.с. 22-27), 31.01.2023 року від державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Зуб Д.В. надійшли заперечення проти позовних вимог (т. 2 а.с.43-47). Вказані заяви по суті спору суд не бере до уваги, оскільки вони стосуються поданої позивачем 30.11.2022 року уточненої позовної заяви, яка в підготовчому засіданні 01.02.2023 року протокольною ухвалою залишена без розгляду

10.01.2023 року через систему «Електронний суд» від представника АТ «Ощадбанк» - адвоката Тихонова В.В. надійшла заява про підтвердження повноважень представника, до якої долучено довіреність №19/3-02/384 від 26.12.2022 року (т.2 а.с.14-16).

10.01.2023 за клопотанням представника позивача адвоката Радостєвої М.В. підготовче засідання відкладено до 01.02.2023 для ознайомлення представника позивача з матеріалами справи.

Ухвалою суду від 01.02.2023 року клопотання позивача та представника відповідача про витребування доказів задоволено. Витребувано у Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» інформацію та документи: копії заяв ОСОБА_1 , з якими він звертався на адресу АТ «Ощадбанк» 06.01.2022 (заява від 06.01.2022 з додатками на 4 аркушах) та 11.01.2022 (заява від 10.01.2022 з додатками на 3 аркушах) з копіями доданих документів; довідку про наявність/відсутність обмежень на видаткові операції в період з 23.01.2019 по 25.01.2022 за рахунком, відкритим на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в АТ «Ощадбанк»; виписку по рахункам за період з 23.01.2019 по 25.01.2022, відкритим на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в АТ «Ощадбанк», з зазначенням цільового призначення коштів, що надходили на рахунки (т.2 а.с. 60, 62-63). Оголошено перерву в підготовчому засіданні до 07.03.2023 для отримання витребуваних доказів.

08.02.2023 року через канцелярію суду від позивача ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про відшкодування моральної шкоди, яка в підготовчому засіданні 07.03.2023 року повернута позивачу без розгляду, оскільки не підписана жодною особою (т.2 а.с. 65-78).

06.03.2023 року від Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли заперечення проти позовних вимог (т. 2 а.с. 99-103), 06.03.2023 року на електронну пошту суду від Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли підтвердження направлення заперечення проти позовних вимог сторонам, 23.03.2023 року від позивача надійшла відповідь на заперечення( тт.2 а.с.141-152), 04.05.2023 року від Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли заперечення проти позовних вимог (т. 2 а.с. 196-201), 26.05.2023 року від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на заперечення (т. 3 а.с. 4-8). Вказані заяви по суті спору суд не приймає до уваги, оскільки вони стосуються уточненої позовної заяви, поданої позивачем 08.02.2023 року, яка в підготовчому засіданні 07.03.2023 року повернута позивачу без розгляду.

07.03.2023 у зв`язку з ненаданням витребуваних доказів оголошено перерву в підготовчому засіданні до 11.04.2023.

13.03.2023 від третьої особи АТ «Ощадбанк» надійшли документи на виконання ухвали суду від 01.02.2023 (т. 2 а.с. 130-140).

11.04.2023 за клопотанням учасників процесу оголошено перерву в підготовчому засіданні до 08.05.2023 для ознайомлення учасників з матеріалами, які надійшли на виконання ухвали суду.

08.05.2023 у зв`язку з масовим обстрілом території України та оголошенням повітряної тривоги у місті Запоріжжі підготовче засідання не відбулось та відкладене на 01.06.2023.

01.06.2023 року через канцелярію суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про відмову від позовних вимог до ГУ Державної казначейської служби України у Запорізькій області про зобов`язання списати з казначейського рахунку 598 250,00 гривень на користь позивача (т. 3 а.с. 37) Наслідки відмови від позовних вимог відомі. В підготовчому засіданні оголошено перерву до 30.06.2023 за клопотанням позивача для підготовки клопотання про витребування доказів.

24.06.2023 від позивача надійшла заява про відкладення підготовчого засідання, призначеного на 30.06.2023, у зв`язку з перебуванням позивача на лікуванні.

30.06.2023 підготовче засідання відкладено до 25.07.2023 у зв`язку з неявкою учасників справи.

25.07.2023 підготовче засідання відкладено до 19.09.2023 у зв`язку з неявкою позивача та його представника та неповідомлення суду про причини такої неявки.

16.09.2023 від позивача надійшла заява про відкладення підготовчого засідання, призначеного на 19.09.2023, у зв`язку з перебуванням позивача на лікуванні.

19.09.2023 підготовче засідання відкладено до 11.10.2023 за клопотанням позивача та у зв`язку з неявкою представника позивача.

Ухвалою суду від 11.10.2023 року прийнято відмову позивача ОСОБА_1 від позовних вимог в частині зобов`язання ГУ Державної казначейської служби України у Запорізькій області списати з казначейського рахунку 598 250,00 гривень на користь позивача, закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 06.11.2023.

06.11.2023 судове засідання відкладено до 30.11.2023 у зв`язку з неявкою в судове засідання позивача та його представника.

30.11.2023 судове засідання відкладено до 15.01.2024 у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання позивача та його представника.

15.01.2024 в судовому засіданні розпочато розгляд справи по суті, оголошено позовну заяву, заслухані пояснення сторін, оголошено перерву в дослідженні письмових доказів до 08.02.2024.

08.02.2024 за клопотанням представника позивача судове засідання відкладено до 11.03.2024.

08.02.2024 о 12:58 (після закінчення судового засідання) від позивача надійшло клопотання пр. відкладення судового засідання.

11.03.2024 судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого у справі в нарадчій кімнаті для винесення вироку у кримінальному провадженні.

25.03.2024 за клопотанням представника позивача для повторного виклику позивача для дачі особистих пояснень судове засідання відкладено до 24.04.2024.

24.04.2024 в судовому засіданні заслухані особисті пояснення позивача, продовжено дослідження письмових доказів, за клопотанням представника відповідача оголошено перерву в судовому засіданні до 04.06.2024.

03.05.2024 року від Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли додаткові пояснення, за підписом ОСОБА_4 , в яких зазначено, що відповідач документально довів, що банк безпідставно наклав арешт на кошти ОСОБА_1 09.11.2021 року. Білоус на момент накладення банком арешту в листопаді 2021 року вже не мав статусу боржника, а інформація про нього у відповідному реєстрі була відсутньою. Про накладення арешту на рахунки боржника 09.11.2021 року банк письмово не повідомив належним чином орган ДВС, постанову про арешт коштів боржника якого виконував, встановлюючи обмеження користування коштами ОСОБА_1 , чим порушив Порядок виконання надавачами платіжних послуг заходів щодо арешту коштів на рахунках платника. Суперечливою є позиція банку щодо правомірності накладення арешту на кошти ОСОБА_1 в листопаді 2021 року. Суперечливість полягає у тому, що згідно листа за підписом заступника голови правління Ощадбанк постанова державного виконавця про накладення арешту в 2019 році вже була виконана банком. Двічі накладення арешту на один і той самий рахунок боржника за постановою державного виконавця від однієї і тієї ж дати в різні проміжки часу є неможливим. Між такими подіями необхідна наявність факту зняття арешту. Наразі позиція представника банку на погляд відповідача є нічим іншим як намагання ввести суд в оману щодо правомірності та законності дій банку. Також представник відповідача просила долучити до матеріалів справи докази, витребувані ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.02.2023 року у АТ «Державний ощадній банк України», а саме: довідку про наявність/відсутність обмежень на видаткові операції в період з 23.01.2019 по 25.01.2022 за рахунками, відкритими на ім`я ОСОБА_1 в АТ «Ощадбанк»; довідку з АТ «Ощадбанк» щодо дати відкриття та наявних рахунків позивача; Лист АТ «Ощадбанк» від 04.04.2019 року №46-07/2589 про наявні арешті на розрахункові рахунки боржника; виписка АТ «ощадбанк» у період починаючи з липня 2021 року про відомості щодо зняття готівкових коштів позивачем з рахунків в АТ «Ощадбанк»; виписку з ЄДРЮО, ФОПТГФ, лист від 29.04.2024 ОСОБА_1 та АТ «Ощадбанк», докази відправки.

04.06.2024 в судовому засіданні продовжено дослідження письмових доказів, за клопотанням представника третьої особи судове засідання відкладено до 08.07.2024 для ознайомлення його з матеріалами справи для подання додаткових пояснень по дослідженим судом доказам.

В судове засідання 08.07.2024 позивач та його представник не з`явились, згідно поданої представником позивача адвокатом Радостєвою М.В. заяви від 07.07.2024 просить розгляд справи проводити без участі позивача та його представника, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 просила в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки з наданих відповідачем, а також третьою особою доказів можливо встановити, що арешт з рахунків позивача був знятий в липні 2021 року одразу після винесення постанови державного виконавця про зняття арешту з коштів боржника, оскільки з цього часу позивач користувався особистими коштами без обмежень. З огляду на те, що про виконання ухвали про арешт коштів банк повідомив 04.04.2019 виконавчу службу, а зняв їх в липня 2021 року, то підстав накладати арешт повторно в жовтні 2021 року не було жодних. Також зазначила, що на підтвердження своєчасного направлення постанови про зняття арешту з коштів боржника свідчить реєстр відправлень та результати перевірки за скаргою позивача. Тому вважає, що діями державного виконавця не спричинено шкоди позивачу.

Представник третьої особи - ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову з огляду на заперечення третьої особи, наявні в матеріалах справи, оскільки вважає, що позивачу шкоди не завдано.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступного висновку

Судом встановлено, що на виконанні в Дніпровському ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) перебувало виконавче провадження №57212121 на підставі виконавчого листа виданого 27.03.2013 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за кредитним договором у розмірі 64 084,88 грн., стягувач ТОВ «Вердикт капітал», у якому постановою про арешт коштів боржника від 15.01.2019 державним виконавцем Хортицького ВДВС міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках № НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк» та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 208). Постановою державного виконавця Грінберг Юліанною Миколаївною від 20.07.2021 року виконавчий документ повернуто стягувачу та постановою від 20.07.2021 року знято арешт з усіх рахунків, що належать боржнику ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 95-96, 98-99).

Згідно супровідного листа від 20.07.2021 постанову від 20.07.2021 про зняття арешту з коштів направлено державним виконавцем на адресу боржника ОСОБА_1 та АТ «Ощадбанк» - для виконання та до відома (т. 1 а.с. 97).

За повідомленням АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 від 09.12.2021 №107.12-10/200/6093/2021-07с банком повідомлено ОСОБА_1 про те, що стосовно рахунків ОСОБА_1 в АТ «Ощадбанк» банк отримав 2 постанови про арешт коштів боржника згідно ВП, а саме: 23.01.2019 арешт на суму 70 893,36 грн згідно постанови про арешт коштів боржника ВП №57212121 від 15.01.2019, в/л №2/0825/1171/2012, виданий 27.03.2013 Хортицьким ВДВС м. Запоріжжя; 13.10.2021 арешт на суму 78 979,37 грн згідно постанови про арешт коштів боржника ВП №669880173 від 01.10.2021, в/л2/0825/1171/2012 від 27.03.2013, видана приватним виконавцем виконавчого округу в Запорізькій області Проценко Д.Ю. в межах суми на всі рахунки. 09.11.2021 списано арешт по ВП№66980173 від 01.10.2021 згідно постанови про зняття арешту з коштів ВП№66980173 від 01.11.2021. станом на 09.12.2021 рахунок заблоковано у зв`язку з невиконанням зобов`язань та непогашенням заборгованості згідно постанови про арешт коштів боржника ВП №57212121 від 15.01.2019, в/л №2/0825/1171/2012, виданий 27.03.2013 Хортицьким ВДВС м. Запоріжжя в межах суми 70 893,36 (т. 1 а.с.21).

За повідомленням АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 від 31.12.2021 №н/5-17/2113/6440/2021-09/с ОСОБА_1 повідомлено, що на рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_1 накладено арешт на підставі постанови про арешт Хортицького ВДВС від 15.01.2021 за №57212121 (т. 1 а.с. 23-24).

28.01.2022 за вих. №107.12-10/17/374/2022-07/с АТ «Ощадбанк» повідомив ОСОБА_1 про те, що 25.01.2022 списано арешт по ВП №57212121 від 15.01.2019 згідно постанови про зняття арешту з коштів ВП№57212121 від 20.07.2021 (т. 1 а.с. 28).

В обґрунтування позовних вимог про стягнення моральної шкоди позивач посилається на те, що державний виконавець ОСОБА_3 своєчасно не направила копій постанови про зняття арешту з коштів від 20.07.2021 та вводила позивача в оману тим, що надавала йому недостовірну інформацію про те, що вона арешти зняла, чим позивачу спричинено моральну шкоду.

Конституція України у ст. 56 проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відшкодування шкоди, завданої органом державної влади та посадовою або службовою особою органу державної влади, передбачені статтями 1173, 1174 ЦК України.

Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до статті 1174 цього ж Кодексу шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вона заподіяна, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, ст. ст. 1173,1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності.

Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18).

Відповідно до положень ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. На відміну від позивача, відповідач - це особа, яка, на думку позивача порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам необхідно виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою, тоді належним відповідачем у справі є держава Україна, як учасник цивільних відносин.

Вказаний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18), від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (провадження 14-515цс19), у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 202/6457/16-ц (провадження № 61-26176св18), від 06 лютого 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (провадження № 61-18697св18), від 28 жовтня 2020 року у справі № 610/3221/19 (провадження № 61-9875св20).

Відповідно до пунктів 63, 64 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 641/8857/17 (провадження № 14-514цс19) у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11 (провадження № 12-161гс18) (пункт 6.22), від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц (провадження № 14-316цс19) (пункт 33), від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц (провадження № 14-447цс19) (пункт 28)).

Отже, належним відповідачем у цій справі є держава, яка повинна брати участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади (дії якого призвели до завдання позивачу шкоди).

Враховуючи наведене, Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) є належними відповідачами у справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №570/3439/16-ц зроблено правовий висновок про те, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 також вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Згідно з статтею 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі Постанова №4), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральні страждання в Україні встановлюються наступними засобами: показаннями свідків; поясненнями сторін і третіх осіб; речовими доказами; письмовими доказами, висновками експертів.

Відповідно до п.5 Постанова №4 обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Згідно правової позиції Верховного Суду викладеної у постановах від 24.04.2020 у справі №818/607/17 та від 10.04.2019 у справі №464/3789/17 - не всі негативні емоції досягають рівня страждань або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органам державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставини справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

У правовій позиції Великої Палати Верховного Суду викладеній у постанові від 25.03.2020 №641/8857/17 вказано на обов`язок позивача належним чином обґрунтувати та довести належними та допустимими доказами протиправність дій працівників правоохоронних орган, фактів заподіяння йому такої шкоди, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідачів та виною останніх в її заподіянні, а також зазначити чим позивач керується при розрахунку завданої йому моральної шкоди.

В постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №580/1617/19 зазначено, що факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами, в іншому випадку вимоги є необґрунтованими.

Так, відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України підставою для захисту прав (охоронюваних законом інтересів) є їх порушення, невизнання або оспорювання. Отже, задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин наявності в нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорювання) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

У відповідності до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України, обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Наведені норми процесуального права позивачами не дотримано, доказів, які б підтверджували наявність складових для відшкодування моральної шкоди, суду також не надано.

Крім того, у своїх позовних вимогах позивач просить суд стягнути шкоду, завдану йому, на його переконання, державним виконавцем, в розмірі 598 250,00 гривень на користь позивача, при цьому доказів на підтвердження заподіяння моральної шкоди у такому розмірі, як і доказів причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та діяннями відповідача, позивач не надав, хоча відповідно до ст. 81 ЦПК України це є його процесуальним обов`язком.

При цьому, судом досліджено реєстр рекомендованих відправлень (т. 2 а.с. 236), з якого вбачається, що постанову про зняття арешту з коштів боржника від 20.07.2021 було направлено державним виконавцем за адресою АДРЕСА_1 на адресу АТ «Ощадбанк» (згідно поштового відправлення №863).

Аналогічну інформацію державним виконавцем надано начальникові управління забезпечення примусового виконання рішення у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства (м. Дніпро) на виконання доручення №БІ-13597778/03-40 при розгляді звернення ОСОБА_1 від 05.01.2022, яке за результатами дослідження відповідних матеріалів залишено без розгляду (т. 2 а.с. 234-235, 237).

Про виконання ухвали про зняття арешту з рахунку свідчить і виписка з рахунку ОСОБА_1 , відкритого в АТ «Ощадбанк», з якої вбачається, що 23.01.2019 було накладено арешт на рахунок ОСОБА_1 на суму 70 893,36 грн. При цьому, під час дії арешту на рахунку на суми, які зараховувались на карту одразу накладався арешт, зокрема 19.01.2019 відбулось безготівкове зарахування пенсії в сумі 236,13 грн. на рахунок ОСОБА_1 і наступна транзакція накладення арешту на вказану суму; 13.02.2019 зарахування пенсії в сумі 423,77 грн., в той же день арешт на вказану суму; 14.02.2019 зарахування пенсії 1000,00 грн, в той же день арешт на вказану суму (т. 3 а.с. 172).

Про накладення арешту на рахунки боржника ОСОБА_1 . АТ «Ощадбанк повідомив Хортицький відділ ДВС міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 04.04.2019 (отримано ДВС 23.04.2019) (т. 3 а.с. 176).

Як пояснив представник третьої особи в судовому засіданні зняття арешту з рахунку окремою операцією не проводиться та у виписці по рахунку не відображається.

Разом з тим з виписки по рахунку вбачається, що з 21.07.2021 день, наступний після винесення постанови про зняття арешту з коштів, позивач вільно без обмежень користується грошовими коштами, розміщеними на його рахунку, що побіжно свідчить про те, що станом на липень 2021 року арешт з його рахунку було знято (т. 2 а.с. 231-235; т. 3 а.с. 177-182).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу, на свій розсуд розпорядився своїми правами та обов`язками щодо обрання способу захисту, предмету та вимог позову, збирання доказів.

Також позивачем долучено до матеріалів справи документи, які стосуються виконавчого провадження №67230616, 66342645, 36036129, 48961420, дій приватного виконавця Проценка Д.Ю. які не є предметом спору у справі, що розглядається судом, тому до їх оцінки суд не вдається.

Аналогічно суд не приймає до уваги наданий представником відповідача в якості доказу лист АТ "Ощадбанк" від 28.05.2024 №46/12-06/62891/2024, оскільки викладені в ньому обставини не стосуються періоду, в якому відбувались події, які стали предметом позову.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі Ващенко проти України (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності та взаємозв`язку вбачається, що державним виконавцем Грінберг Ю.М. своєчасно направлено постанову про зняття арешту з коштів боржника до АТ Ощадбанк для виконання, тому позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Суд, вирішуючи питання судових витрат керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та ч. 6 ст. 141 ЦПК України, згідно якої якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 3-13, 141,193, 235, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», філія Запорізьке обласне управління, про відшкодування моральної шкоди, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Коломаренко К. А.