Справа № 276/743/24
Провадження по справі №2/276/285/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Бобра Д.О.,

з участю секретаря судового засідання Свиридок А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" заборгованість в розмірі 36000,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 9000,00 грн. та заборгованості за процентами в сумі 27000,00 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 3028,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7100,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 04.05.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" (далі ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ОСОБА_1 (відповідачем) укладено Договір позики №78649592 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». На виконання умов вказаного договору кредиту кредитодавець надав позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 9000,00 грн. строком на 30 днів шляхом перерахування на картковий рахунок, наданий позичальником, а саме № НОМЕР_1 , а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю грошові кошти у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити плату (процент) від суми позики. Проте, позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав та надані кошти не повернув. Представник позивача зазначив, що у період дії договору позичальник заборгованість не погасив, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на дату розрахунку становить 36000,00 грн., що складається із заборгованості за основним боргом - 9000,00 грн. та заборгованості по процентах за користування - 27000,00 грн.

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 9 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

28.06.2024 року від представника відповідача адвоката Войтович Л.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору покласти на позивача, стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 гривень. В обґрунтування заперечень на позов представник зазначив, що надана позивачем копія Договору позики не є належним доказом, оскільки укладення Договору позики між позивачем та відповідачем, оскільки такий договір не може вважатись електронним документом (копією електронного документа), так як не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», зокрема, не містить всіх обов`язкових реквізитів електронного документа, а саме не надано доказів підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору). Крім того, зазначив, що в порушення законодавства за користування кредитними коштами позивачем нараховані відсотки поза межами строку кредитування, хоча зі спливом строку кредитування припинилося і право позивача нараховувати проценти за кредитом. Також представник вказав, що пункт договору про процентну ставку в розмірі 2,5 % в день є кабальними для відповідача та перевищує розумну межу відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, оскільки нараховані проценти в розмірі 27000 грн. становлять 300 % від суми кредиту. Окрім того, представник відповідача зазначив, що відповідач, будучи дружиною військовослужбовця, маючи кредитне зобов`язання, має право на встановлені законодавством пільги, а саме звільнення від сплати відсотків за користування кредитом. У відзиві представник відповідача також зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 9000 грн., а надана позивачем довідка про перерахування коштів не містить даних, які б підтверджували, що рахунок 414949хххххх3738 належить саме відповідачу. Одночасно представник відповідача вказав, що вартість послуг адвоката складає 10000 грн., до яких входить консультування довірителя, визначення правової позиції, складання (написання) відзиву на позовну заяву, а тому витрати на правничу допомогу просить стягнути з позивача на користь відповідача.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові просить розглядати справу без участі позивача та його представників, у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення судом заочного рішення у справі.

Представник відповідача у зв`язку з технічними причинами прийняти участь у судовому засіданні у режимі відео конференції не змогла, подала до суду заяву про проведення судового розгляду без участі відповідача та її представника.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню із слідуючих підстав.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Статтями 1046-1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Судом встановлено, що 04.05.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" (далі кредитор ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ОСОБА_1 (відповідач, позичальник) укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №78649592 (далі Договір). Вказаний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора.

Суд дійшов висновку, що Договір позики, укладений між позивачем та відповідачем, який містить відомості про позичальника, в тому числі, його паспортні дані, ідентифікаційний код, адресу проживання, номер телефону, адресу електронної пошти, та підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що доданий до інших електронних даних цієї особи, містить всі істотні умови договору та є належним та допустимим доказом на підтвердження факту укладання сторонами даного правочину.

Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Згідно наданої позивачем довідки про укладення договору (ідентифікацію), підтверджено ідентифікацію в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" клієнта ОСОБА_1 , сума кредиту за договором № 78649592 від 04.05.2023, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ", становить 9000,00 грн. відповідно до поданої заявки на кредит від 04.05.2023.

Відповідно до умов укладеного між позивачем та відповідачем договору № 78649592 від 04.05.2023 сума позики становить 9000,00 грн., яку 04.05.2023 перераховано на картку отримувача НОМЕР_1 із додатковою інформацією про платіж: ОСОБА_1 , код транзакції 21531, сума 9000,00 грн., дата транзакції 04.05.2023, договір № 78649592, дата договору 04.05.2023, маскований номер картки НОМЕР_1 , що підтверджується листом АТ «ТАСКОМБАНК» від 24.11.2023 №31748/47.1.

Заперечуючи проти заявлених вимог щодо фактичного отримання кредитних коштів, представник відповідача вказав, що довідка про перерахування коштів, надана позивачем, не містить даних, які б підтверджували, що рахунок 414949хххххх3738 належить саме відповідачу.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд приходить до висновку, що позивач надав належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за кредитним договором, а також наявність у відповідача грошового зобов`язання та заборгованості перед позивачем по отриманому кредиту у розмірі 9000 грн. Надані розрахунки та довідки містять всі ознаки первинного документу (реквізити організації, зміст операції, номер договору, контрагента), вказані документи завірені підписами посадових осіб (а.сп. 23-27).

Окрім доводів представника відповідача, жодних доказів на спростування факту отримання грошових коштів від ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" за вищезазначеним кредитним договором та розміру заборгованості суду не надано. Так, відповідач, стверджуючи, що не отримував кредит від ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" не надав суду доказів того, що на його ім`я не видавалася платіжна картка НОМЕР_2 , про яку вказано у листі АТ «ТАСКОМБАНК» від 24.11.2023, та що він не отримував 04.05.2023 року кредитні кошти від ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" на свій рахунок, доступ до якого безпосередньо має відповідач.

За таких обставин, суд вважає вимогу позивача, який є позичальником за Договором щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за договором позики №78649592 від 04.05.2023 за основною сумою боргу в розмірі 9000,00 грн., обґрунтованою та такою, що підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

При цьому, норма абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦПК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосована лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

У постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 Велика Палата Верховного суду дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зважаючи на вище вказане, суд враховує, що зі спливом строку кредитування припинилось і право позивача нараховувати проценти за кредитом.

Згідно з п. п. 1, 2 вище вказаного Договору клієнту ОСОБА_1 надаються грошові кошти (кредит) шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позичальника, у розмірі 9000,00 грн. на строк 30 днів, дата повернення позики (останній день) - 03.06.2023, процентна ставка (базова) /день 2,5% (фіксована). Вказані умови узгоджені сторонами та містяться також у Паспорті споживчого кредиту.

Згідно з п. 4. вказаного договору проценти нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором позики № 78649592 від 04.05.2023, заборгованість за вказаним договором станом на 01.09.2023 складає 36000,00 грн., з яких тіло кредиту складає 9000,00 грн. та 27000,00 грн. - проценти за користування кредитом.

При цьому, суд враховує, що строк кредитування становить 30 днів, починаючи з 04.05.2023 року, й зі спливом строку кредитування припинилось і право позивача нараховувати проценти за кредитом.

В той же час, після спливу визначеного договором строку позики право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, з огляду на положення ст.ст. 1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, про що зазначено вище, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача відсотків по кредиту за період з 04.06.2023 року по 01.09.2023 задоволенню не підлягають.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідач є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 .

Згідно копії військового квитка серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_5 та був призваний на військову службу по мобілізації 23.01.2023 року.

Із копії сповіщення сім`ї №З/2438 від 30.04.2024 року солдат ОСОБА_2 , 1990 р.н., призваний на військову службу 23.01.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , був прикомандирований до військової частини НОМЕР_6 для виконання бойових завдань в зоні бойових дій, зник безвісти 21.04.2024 року під час виконання бойового завдання.

У статті 1, 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Дана пільга поширюється та діє для військовослужбовців з початку (18.03.2014 року) і до закінчення особливого періоду, для резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду. Банки під час дії особливого періоду не мають право нараховувати відсотки, а у випадку нарахування зобов`язані їх списати.

Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі № 521/7927/16-ц.

Національний Банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 р № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 р № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг з наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Таким чином, враховуючи, що відповідачка ОСОБА_1 є дружиною військовослужбовця, то з огляду на положення ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», проценти за користування кредитом за кредитним договором № 78649592 від 04.05.2023 на період перебування її чоловіка на військовій службі, а саме з 23.01.2023 по даний час їй нараховуватися не повинні, а тому позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в сумі 27000,00 грн. задоволенню не підлягає.

Виходячи з викладеного, з відповідача на користь ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» підлягає стягненню заборгованість за договором позики №78649592 від 04.05.2023 у розмірі 9000 гривень 00 копійок, з яких: 9000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу.

Вирішуючи питання стягнення з відповідача судових витрат суд зазначає наступне.

За змістом ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Позивач на підтвердження понесених судових витрат надав суду договір про надання правничої допомоги №03-08/2023, укладений 03.08.2023 між Адвокатським об`єднанням «Правовий діалог» та ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», відповідно до п. 4.1 якого розмір винагороди адвокатського об`єднання за підготовку та направлення однієї позовної заяви становить 7100 грн.

Згідно акту приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №03-08/2023 від 03.08.2023 адвокатським об`єднанням надано послуги зі складання позовної заяви по боржнику ОСОБА_1 , вартість наданих послуг становить 7100 грн.

Враховуючи, що позов задоволено частково (на 25% від заявлених вимог) з відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 1775 грн.

Крім того, встановлено, що 27.06.2024 року між адвокатом Войтович Л.В. та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги №24/248Ф для представлення інтересів відповідача по цивільній справі №276/743/24.

Згідно пункту 3.1. вказаного Договору сторони погодили, що за надання правової допомоги, Клієнт сплачує Адвокату винагороду (гонорар) у розмірі 10000 грн.

Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги №24/248Ф адвокат надав наступні послуги : 1) усна консультація 2000 грн.; складання відзиву 8000 грн.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За таких обставин, при визначенні розміру витрат на правову допомогу судом встановлено, що заявлена відповідачем до стягнення сума витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн. є завищеною та необгрунтованою. Окрім того, справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, спори вказаної категорії є поширеними та не мають особливої складності.

Враховуючи незначну складність справи, розгляд її у порядку спрощеного провадження, обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та часткового задоволення позову (на 25% від заявлених вимог), суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог відповідача про стягнення витрат на правову допомогу та стягнути з позивача на користь відповідача 4500 грн.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позовні вимоги задоволено частково (у розмірі 25%), тому судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені платіжним дорученням, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в сумі 671 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 247, 263-265, 274-282 ЦПК України, ст. 512, 514, 516, 526, 610, 611, 625, 1050, 1079, 1082 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" заборгованість за Договором позики №78649592 від 04.05.2023 в загальному розмірі 9000 (дев`ять тисяч) гривень 00 копійок, з яких: 9000 (дев`ять тисяч) гривень 00 копійок - заборгованість за основною сумою боргу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 671 (шістсот сімдесят одну) гривню.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" витрати на правову допомогу в сумі 1775 (одна тисяча сімсот сімдесят пять) грн.

В задоволенні решти вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ", місцезнаходження: 01010, м. Київ, площа Арсенальна, буд. 1-Б, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_7 .

Повний текст рішення складено 01.08.2024.

Суддя Д.О.Бобер