Справа № 495/9337/23
№ провадження 2/495/357/2024
УХВАЛА

про відмову у задоволені заяви

"26" липня 2024 р. м. Білгород - Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Ульвіс К.Є.

особисто позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському Одеської області заяву представника позивача адвоката Сластнікової Г.О. про визнання зловживання процесуальними правами стороною відповідача по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування в особі Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

представника позивача адвоката Сластнікової Г.О.,

представника відповідача адвоката Оснач О.А.

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Білгород - Дністровського міськрайонного суду знаходиться вищевказана цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування в особі Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 11.09.2023 року відкрито провадження у справі.

26 липня 2024 року від представника позивача надійшла заява про визнання зловживання стороною відповідача процесуальними правами та вжиття заходів процесуального примусу, відповідно до якої просить суд визнати дії адвоката відповідача ОСОБА_3 , що полягають в чисельних перенесеннях розгляду справи 23 листопада 2023 року, 11 січня 2024 року, 04 квітня 2024 року та 22 липня 2024 року, без підстав та надання суду доказів зайнятості адвоката зловживанням процесуальними правами з боку представника учасника справи, спрямованим на затягування судового розгляду справи; визнати бездіяльність ОСОБА_2 , яка полягає в повному ігнорування судового процесу зловживання процесуальними правами з боку відповідача; вжити заходів процесуального примусу у вигляді штрафу за ставкою 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб відносно відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката Оснач Олени Анатоліївни за зловживанням ними процесуальними правами.

Мотивами подання даної заяви є те, що на виконання ухвали суду від 24 червня 2024 року про задоволення заяви про виклик до суду та з`ясування думки дитини позивачка забезпечила участь психолога, дитини, адвоката та позивача в режимі офлайн, приїхавши з міста Одеса (місця реєстрації та фактичного мешкання позивачки та її дитини) до м. Білгород-Дністровський, а саме: до приміщення суду.

Виконати ухвалу суду від 24.06.2024 року в інший спосіб (шляхом участі в режимі відеоконференції) було неможливо, оскільки ані дитина, ані психолог не мають ЕЦП, КЕП або іншого цифрового електронного підпису, відповідно, не можуть бути зареєстровані в системі ВКЗ, отже, їхня участь можлива виключно в форматі відвідування суду.

Відповідно до інформації, розміщеної на сайтах прогнозу погоди, 22.07.2024 року в Одесі та по області була температура повітря +30° С, про що свідчить скрін-шот, що додається.

Приблизно об 11.00 годині на мобільний телефон позивачки надійшов дзвінок від корпусу судді Прийомової О.Ю., з якого позивачка дізналася, що щойно (за три години до слухання) через канцелярію суду зареєстровано клопотання адвоката відповідача про перенесення розгляду справи на іншу дату без додатків.

Позивачка та її адвокат повідомили телефонувавшего про те, що вони вже виїхали та знаходяться на трасі, на що отримали відповідь: «Добре. Їдьте.».

Подолавши відстань в 100 км в один кінець, хвилюючись всю дорогу та опановуючи свої страхи, дитина, виїхавши з дому об 10.30 год., дісталася приміщення суду об 14.00 год., проте, судове засідання не відбулося через задоволення судом клопотання адвоката відповідача без додатків про перенесення розгляду справи на іншу дату.

Представника позивача під час вирішення питання щодо заявленого клопотання про перенос розгляду справи на іншу дату, висловилася та зробила усні зауваження щодо неможливості перенесення розгляду справи на іншу дату, зокрема, через ??те, що перенос справи з боку відповідача заявлений вже вчетверте.

Всі ці рази сторона відповідача звертається до суду із вигаданими та штучно створеними перепонами для участі у справі, не надаючи суду доказів, на які посилається адвокат в своїх заявах про перенесення; позивачка доклала максимальних зусиль (відпросилася на роботі, організувала психолога для допиту дитини, відірвала дитину від звичних занять, організувала та оплатила витрати, пов`язані із явкою до суду, в тому числі, послуги водія) задля виконання ухвали суду від 24 червня 2024 р. про задоволення заяви про виклик до суду та з`ясування думки дитини; від відповідача безпосередньо жодного разу не надходило клопотання про розгляд справи без його участі, або про перенос розгляду справи, на жодне засідання батько дитини не з`явився.

Будучи обізнаним про свої права та обов`язки, відповідачу достеменно було відомо про те, що його дитина з`явилася до суду, щоб бути заслуханою, але навіть ця обставина не вплинула на рішення відповідача щодо прийняття участі в судовому процесі.

Нажаль, ці аргументи не знайшли підтримки з боку суду.

В судовому засіданні 22.07.2024 року було вирішено задовольнити клопотання представника відповідача без додатків з вигаданих підстав про перенесення розгляду справи на іншу дату.

Докази зайнятості адвоката суду по теперішній час не надані.

Відповідач жодного разу за викликом до суду не з`явився, заяв про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило, клопотань про перенесення розгляду справи також.

На підставі викладеного, вона і звернулася з зазначеною заявою до суду.

Представник позивача, позивач у судовому засіданні заяву підтримали та наполягали на її задоволені.

Представник відповідача в ході судового розгляду справи заперечувала проти задоволення заяви, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Причини за яких вона не змогла з`явитися до суду є поважними, оскільки вона терміново надавала допомогу особі, який більш 80 років, про що повідомила суд, ніякого умислу на затягування розгляду справи у неї не було і заяви про відкладення, які надавалися, були виключно з поважних причин, докази на підтвердження поважності неявки до суду нею надані до матеріалів справи.

Вислухавши доводи учасників процесу та матеріали справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Феномен зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав.

Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав.

Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

У ч. 2 ст. 44 ЦПК передбачено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, завідсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч. 4 ст. 44 ЦПК).

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.

У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами 2-5 цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст. 13ЦК).

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин 2-5 ст. 13 цього Кодексу (ч. 3 ст. 16 ЦК).

Тлумачення зазначених норм свідчить, що потрібно розмежовувати зловживання процесуальними правами та зловживання матеріальними (цивільними) правами.

Вказані правові конструкції відрізняються як по суті, так і за правовими наслідками щодо їх застосування судом.

При зловживанні процесуальними правами суд має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання, позов, чи застосувати інші заходи процесуального примусу.

Натомість правовим наслідком зловживання матеріальними (цивільними) правами може бути, зокрема, відмова у захисті цивільного права та інтересу, тобто відмова в позові.

Європейський суд з прав людини застосовує положення, передбачене ч.3ст.35 Європейської Конвенції з прав людини, де вказано, що суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо.

Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі «Миролюбов та інші проти Латвії» (рішення від 15 вересня 2009 року), про зловживання правом у розумінні п.3 ст. 35 Конвенції, мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до Суду, порушує встановлений порядок роботи Суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ.

При цьому, суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65).

Як встановлено з матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 уклав угоду з адвокатом Оснач О.А. 11 січня 2024 року.

Дійсно в той же день 11 січня 2024 року від представника відповідача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.

В той же день представник відповідача ознайомилася з матеріалами справи, отримала копію ухвали, позовну заяву з додатками.

24 січня 2024 року нею до суду наданий відзив на позовні вимоги позивача з додатками.

24 червня 2024 року Ухвалою суду заява представника позивача про прийняття заяви про зміну (доповнення) підстав позову було задоволено; прийнято до розгляду заяву представника позивача про прийняття заяви про зміну (доповнення) підстав позову.

24 червня 2024 року Ухвалою суду задоволено заяву позивача про виклик та з`ясування думки неповнолітньої дитини.

Окрім того, 24 червня 2024 року Ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито та справу призначено до судового розгляду по сутті на 22 липня 2024 рік о 15.00 годині.

В зазначене судове засідання з`явився представник відповідача та надала заяву про можливість закриття підготовчого провадження та призначення справи до її судового розгляду.

В наступне судове засідання, від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки представник не має можливості з`явитися у судове засідання, у зв`язку з терміновим відрядженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексу строку з таких підстав: 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

В судовому засіданні вказане клопотання було розглянуто, задоволено та розгляд справи був відкладений на 26 липня 2024 рік о 14.00 годині.

В судове засідання призначене на 26 липня 2024 року від представника відповідача надійшло клопотання, яким вона просить долучити до матеріалів справи підтверджуючі документи щодо неявки її до суду 22 липня 2024 року та в судовому засіданні повідомила, що термінове відрядження, пов`язане з наданням правової правничої допомоги особі похилого віку, яка проживає у іншій місцевості, про що вона повідомила суд.

Оглянувши та перевіривши доводи сторони позивача з приводу зловживання процесуальними правами відповідачем, представником відповідача, судом не встановлено обставин, які б свідчили про зловживання представником відповідача процесуальними правами.

Згідно із положеннями ст. 144 ЦПК України, одним із видів заходів процесуального примусу є штраф.

За вимогами ст.148 ЦПК України визначено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

У випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У випадку зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд, враховуючи конкретні обставини справи, може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

Вимоги позивача та представника позивача про застосування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу є похідними від основної частини заяви, які в даному разі / без встановлення обставин зловживання відповідачем своїми процесуальними правами/ задоволенню також не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 44, 143, 258, 259, 260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволені заяви представника відповідача адвоката Сластнікової Г.О. про визнання зловживання процесуальними правами стороною відповідача по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування в особі Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Повний текст ухвали суду складений 31 липня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: