ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6460/24 Справа № 226/651/24 Суддя у 1-й інстанції - Редько Ж.Є. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року м.Кривий Ріг

справа № 226/651/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Зубакової В.П., Тимченко О.О.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідачі Приватне акцiонерне товариство «Шахтоуправлiння «Покровське», Товариство з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження,, апеляційні скарги ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Сакун Віталій Анатолійович, та Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» рішення Димитровського міського суду Донецької області від 08 травня 2024 року, яке ухвалено суддею Редько Ж.Є. у місті Мирнограді Донецької області та повне судове рішення складено 10 травня 2024 року,

УСТАНОВИВ:

В березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акцiонерного товариства «Шахтоуправлiння «Покровське» (надалі ПРАТ «ШУ «Покровське»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» (надалі ТОВ «ШБК») про відшкодування моральної шкоди, отриманої внаслідок трудового каліцтва та професійних захворювань.

Позовна заява мотивована тим, що що з 15 серпня 2005 року по 02 лютого 2014 року він перебував у трудових стосунках із ПРАТ «ШУ «Покровське», звідки був звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України.

Також з 01 серпня 2016 року по 15 лютого 2023 року він працював у ТОВ «ШБК».

Під час трудової діяльності на ПРАТ «ШУ «Покровське» 18 березня 2010 року в нього було трамовано ліве око, про що було складено акт розслідування нещасного випадку Н-5 та акт Н-1 про нещасний випадок. За наслідками травми йому було встановлено діагноз: трофічний кератит, рубець в області лімба с імпрегнацією вугільного пилу, псведоптеригіум лівого ока, що стало причиною зниження та розладу зору.

Під час трудової діяльності у ТОВ «ШБК» позивач підлягав впливу надмірного фізичного навантаження, шуму, пилу в концентраціях, перевищуючих гранично допустимі норми.

Внаслідок важкої праці, запиленості та впливу шуму він отримав професійні захворювання: хронічний бронхіт ІІ-ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пнемовсклероз, ЛН І-ІІ ст. за змішаним типом, пневмоконіоз; хронічно попереково-крижову радікулопатію L5 S1 праворуч в стадії загострення з вираженим статикою-динамічними порушеннями, м`язево-тонічним та больовим синдромами; хронічну двобічну сенсоневральну приглухуватість з легким ступенем зниження слуху ІІ ст.

Вказані захворювання спричиняють йому обмеженість рухів та біль у поперековому відділі хребта, який посилюється при рухах із іррадіацією в праву ногу, оніміння і слабкість у лівій нозі, кашель, переважно сухий з тяжко відділяємим харкотинням, задуху при помірному фізичному навантажені, загальну слабкість, періодичний біль в серці, нестійкий артеріальний тиск, головний біль, печію. Через це він потребує динамічні медичні огляди та спостереження у профпатолога, терапевта, невролога, отоларинголога.

Також йому рекомендовано санаторно-курортне лікування у профільних санаторіях, курси загальнозміцнювальної, відновлювальної, протирецедивної терапії. Йому протипоказана робота в умовах дії пилу, токсичних та подразнюючих речовин, несприятливого мікроклімату, шуму, фізичних навантажень, вимушеної робочої пози.

З 2017 року він лікувався амбулаторно та стаціонарно, методами самолікування та народної медицини, проходив лікування та медичне обстеження у ДУ «Інститут медицини праці НАМН України».

23 червня 2023 року на підприємстві відповідача ТОВ «ШБК» було складено та затверджено акт за формою П-4 розслідування причин виникнення в нього хронічного професійного захворювання.

17 липня 2023 року обласна профпаталогічна МСЕК м. Слов`янська встановила позивачу 65% втрати працездатності безстроково та ІІІ групу інвалідності. З них 10% по травмі 2010 року, та 55% по професійному захворюванню 2023 року.

Отже через отримані травму та професійні захворювання позивачу потрібно докладати зайвих зусиль для постійного проведення реабілітації та лікування його невиліковних хвороб, для підтримання стану його здоров`я хоч би у теперішньому стані та для запобігання його погіршення.

Позивач вважає, що внаслідок ушкодження здоров`я йому заподіяна моральна шкода, оскільки, перебуваючи на лікуванні, він не міг та не зможе вести повноцінний спосіб життя, протягом тривалого часу відчуває фізичні страждання, обумовлені важкістю хвороби, психологічний дискомфорт і значне порушення душевного спокою. Після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення стосунків з оточуючими. Спостерігається критичне ставлення до себе, як до неповноцінного в трудовому відношенні громадянина. Через протипоказання він не може повноцінно здійснювати і побутові роботи, вимушений звертатися за допомогою до сторонніх осіб, що завдає йому додаткових незручностей та витрат. Відповідач використав його трудовий потенціал та викинув його, як відпрацьований матеріал, не захистив його соціально, не забезпечив його аналогічною працею в колективі, не створив умови безпечної праці, порушив санітарні норми та норми охорони праці.

На думку позивача найменша сума, яка може наблизити його до відшкодування моральної шкоди, це 1 000 000 грн. Тому позивач просив суд компенсувати йому за рахунок відповідача ПРАТ «ШУ «Покровське» моральну шкоду, отриману внаслідок трудового каліцтва, в сумі 200 000 грн, та за рахунок відповідача ТОВ «ШБК» моральну шкоду, отриману внаслідок професійних захворювань, в сумі 800 000 грн.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 08 травня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ПРАТ «ШУ «Покровське» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, спричиненої трудовим каліцтвом, 15 000 грн 00 коп без утримання з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті.

Стягнуто з ТОВ «ШБК» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, спричиненої професійними захворюваннями, 70 000 грн 00 коп без утримання з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнуто з ПРАТ «ШУ «Покровське» на користь держави судовий збір у сумі 150 грн 00 коп.

Стягнути з ТОВ «ШБК» на користь держави судовий збір у сумі 700 грн 00 коп.

Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням в частині визначеного розміру моральної шкоди подав апеляційну скаргу, в якій, просить змінити рішення суду першої інстанції, збільшивши розмір моральної шкоди до заявлених у позові вимог, тобто позовних вимог до ТОВ «ШБК» - до 800 000 грн, та позовних вимог до ПРАТ «ШУ «Покровське» - до 200 000 грн без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

При цьому, скаржник зазначає, що визначені судом до відшкодування суми моральної шкоди є значно заниженими та такими, що не відповідають глибині його фізичних та моральних страждань, характеру немайнових втрат та неможливості їх відновлення у майбутньому та іншим обставинам справи. Позивач вважає, що суд першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди не врахував практику Європейського суду з прав людини та практику Верховного Суду України в аналогічних справах.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» в апеляційній скарзі просить змінити оскаржуване судове рішення та зменшити розмір моральної шкоди до 50 000 грн.

Відповідач звертає увагу на те, що шкода позивачеві завдана внаслідок послідовної роботи на декількох підприємствах вугільної галузі, а відтак і розмір має бути розподілений відповідно до стажу роботи позивача на цих підприємствах та ступеню шкідливого впливу (з урахуванням трудового стажу на кожному підприємстві). Вказує, що загальний стаж роботи позивача в шкідливих умовах праці складає 24 років 08 місяців, з них на ТОВ «Шахтобудівельна компанія» - 06 роки 10 місяці. На думку відповідача обґрунтованою сумою моральної шкоди буде 50 000 грн.

Також відповідач ТОВ «Шахтобудівельна компанія» просить змінити рішення суду в частині утримання податків та загальнообов`язкових зборів, відповідно до чинного законодавства України, оскільки що у випадку, коли за судовими рішенням сума відшкодування моральної шкоди, спричиненої життю чи здоров`ю, більша аніж чотирьох кратний розмір мінімальної заробітної плати, то це є доходом, який підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб та військовим збором.

Відзиви на апеляційні скарги не подано.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, що, у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга ТОВ «Шахтобудівельна компанія» - залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових стосунках з ПРАТ «ШУ «Покровське» з 15 серпня 2005 року по 02 лютого 2014 року та з 02 червня 2014 року по 03 листопада 2014 року, працюючи машиністом гірничих виїмкових машин 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті.

Перший раз позивач був звільнений з підприємства на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, другий раз - на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням, що підтверджується записами з трудової книжки позивача.

18 березня 2010 року, о 18.00 год, з ОСОБА_1 при виконання трудових обов`язків у ПРАТ «ШУ «Покровське» стався нещасний випадок, а саме: під час виконання в шахті робіт з виїмки вугілля без захисних окулярів, які були при позивачеві, від шнеку відлетів шматок породи, який вдарив ОСОБА_1 в район лівого ока, спричинивши проникаюче поранення склери лівого ока.

За цим фактом складені акти за формами Н-5 від 22 березня 2010 року розслідування нещасного випадку та Н-1 № 19 від 22 березня 2010 року про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом.

З тексту цих актів вбачається, що причиною нещасного випадку з позивачем стало виконання робіт без засобів індивідуального захисту (захисних окулярів). За висновком комісії особами, що допустили порушення нормативних актів з охорони праці, невиконання яких призвело до нещасного випадку, є ОСОБА_1 , який виконував роботи без захисних окулярів, та гірничий майстер дільниці ОСОБА_2 , який не проконтролював використання засобів індивідуального захисту працівниками своєї ланки.

Стан після отриманої 18 березня 2010 року виробничої травми ОСОБА_1 діагностовано як рубець лімби склери, псевдоптерігіум лівого ока.

За наслідками отриманої травми ОСОБА_1 лікувався та оперувався в ОТЛ м.Донецька, з 09 квітня 2013 року до 11 квітня 2013 року, з 12 серпня 2015 року до 21 серпня 2015 року, з 25 вересня 2017 року до 05 жовтня 2017 року лікувався в офтальмологічному відділенні Красноармійської (Покровської) центральної районної лікарні (виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 5890/571, № 6695/673), 17 жовтня 2017 року позивач звертався до лікаря окуліста зі скаргами на зниження зору лівого ока (записи з медичної картки амбулаторного хворого). При зверненні за медичною допомогою позивач скаржився на зниження зору, світлобоязнь, сльозотечу в лівому оці, протипоказань до праці за основною спеціальністю встановлено не було.

З 01 серпня 2016 року по 15 лютого 2023 року ОСОБА_1 перебував у трудових стосунках з ТОВ «ШБК», працюючи машиністом підземних устаткувань 3 розряду з повним робочим днем на підземних роботах. Був звільнений за п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що підтверджується записами з трудової книжки позивача.

З 25 жовтня 2022 року по 20 жовтня 2022 року ОСОБА_1 лікувався амбулаторно у сімейного лікаря з діагнозом: гострий п/кр радикуліт. У зв`язку з відсутністю ефекту від лікування хворий направлений на госпіталізацію до неврологічного відділення.

Згідно із випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 532-62 ОСОБА_1 з 31 січня 2023 року по 13 лютого 2023 року пройшов стаціонарне лікування в КНП «Мирноградська центральна міська лікарня» у зв`язку із загостренням хронічної вертеброгенної (остеохондроз хребта, протрузія дисків, спондильоз, спондилоартроз) п/кр радикулопатії з вираженим больовим, м`язово-тонічним, правобічним корінцевим синдромами, вираженим порушенням статико-динамічної функції хребта. Позивач поступив зі скаргами на виражений біль у п/кр відділі хребта з іррадіацією у праву нижню кінцівку, оніміння в ній, судомні стягування, утруднення при ходьбі. Згідно із протоколом Лікарсько-експертної комісії № 30 від 13 лютого 2023 року позивачу протипоказана важка фізична праця, праця в підземних умовах, переохолодження, тривала хода, вимушене становище тіла.

Згідно із Інформаційною довідкою про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання, затвердженою начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці 18 травня 2023 року, при виконанні ОСОБА_1 трудових обов`язків були завищені показники важкості та напруженості праці, статичне навантаження, нормативні значення робочої пози, концентрації вуглепородного пилу, з чого зроблено висновок про умови праці машиніста підземних устаткувань ТОВ «ШБК» згідно з «Гігієнічною класифікацією праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкістю та напруженості трудового процесу», затвердженою наказом МОЗ України № 248 від 08 квітня 2014 року, які за важкостю праці віднесені до третього класу третього ступеню; за концентрацією пилу в повітрі робочої зони - до третього класу чотвертого ступеню; за рівнем шуму - до третього класу першого ступеню; за параметрами мікроклімату - до другого (допустимий) класу.

Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 638 ОСОБА_1 з 26 травня 2023 року по 09 червня 2023 року пройшов стаціонарне лікування у клініці професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» .

Згідно із медичним висновком Лікарсько-експертної комісії Державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України» від 31 травня 2023 року № 21/440 у ОСОБА_1 виявлені: хронічна радикулопатія L5 S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху П ст. за класифікацією ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Пневмоконіоз (s/t, 1/1, pi), ЛН І-ІІ (першого-другого) ступеня. Захворювання професійні, встановлені вперше. Підґрунтям для визначення професійної категорії захворювань явились: дані клініко-функціональних обстежень; динаміка захворювань; інформація про умови праці, представлена в інформаційній довідці ОСОБА_1 від 18.05.2023, згідно якої хворий підлягав дії несприятливих виробничих факторів: фізичному навантаженню, параметри якого перевищували допустимі величини, шуму, рівень якого перевищував ГРД, пилу, концентрації якого перевищували ГДК, професійний маршрут. Позивачу протипоказана робота в умовах впливу пилу, токсичних та подразнюючих речовин, несприятливого мікроклімату, фізичного навантаження, вимушеної робочої пози, інтенсивного шуму.

31 травня 2023 року Державна установа «Інститут медицини праці імені Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України» встановила у ОСОБА_1 : хронічну радикулопатію L5, S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічними та больовими синдромами; хронічну двобічну сенсоневральну приглухуватість з легким ступенем зниженням слуху ІІ ступеня; пневмоконіоз, ЛН І-ІІ ступеня захворювання професійні, встановлені вперше.

31 травня 2023 року Клінікою професійних захворювань на адресу ТОВ «ШБК» було спрямоване повідомлення про хронічне професійне захворювання ОСОБА_1 .

За результатами розслідування причин виникнення вказаних хронічних професійних захворювань, що вперше встановлені у позивача ОСОБА_1 , 23 червня 2023 року на підприємстві відповідача ТОВ «ШБК» складено акт за формою П-4, затверджений т.в.о.начальника Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці. У п.12 цього акту зазначено, що загальний стаж роботи ОСОБА_1 24 роки 08 місяців 03 дні, з них за професією машиніста підземних устаткувань в умовах впливу шкідливих факторів 6 років 10 місяців 06 днів у ТОВ «ШБК». У п.17, 18 цього акту зазначено, що професійні захворювання позивача виникли у зв`язку із недосконалістю технологічного процесу на підприємствах вугільної промисловості Донецької області (зокрема, через виділення значних концентрацій пилу, переважно фіброгенної дії, та генерацію виробничого шуму під час роботи технологічного устаткування тощо), недостатньою забезпеченістю засобами індивідуального захисту в пилу (фільтри до протипилових респіраторів) та шуму, виконанням не в повному обсязі протипилових заходів (гідропилопридушення застосовувалось не на всіх ланках технологічного процесу), у зв`язку з недосконалістю технологічного процесу (зокрема, через неможливість застосування засобів малої механізації на всіх ланках технологічного процесу, неможливість автоматизації і механізації певних видів робіт, що б унеможливлювало або зводило до мінімуму важку ручну працю). ОСОБА_1 працював в умовах впливу пилу, переважно фіброгенної дії, концентрація якого перевищувала ГДК, вимушеної робочої пози та значних фізичних навантажень, що перевищували допустимі параметри.

Згідно із довідкою до акту огляду міжрайонної травматологічної МСЕК м.Покровська від 17 липня 2023 року та довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 17 липня 2023 року позивачу первинно безстроково встановлено третю групу інвалідності у зв`язку із професійними захворюваннями та встановлено за сукупністю 65% втрати професійної працездатності, з них: вперше 30% внаслідок хронічної радикулопатії, вперше 15% внаслідок пневмоконіозу, вперше 10% внаслідок хронічної приглухуватості, повторно 10% за травмою від 18 березня 2010 року, з протипоказаннями щодо важкої фізичної праці, вимушеного положення тіла, підземних та шкідливих умов праці та рекомендаціями санаторно-курортного лікування по хронічній радикулопатії та медикаментозного лікування.

Встановивши, що позивач ОСОБА_1 втратив професійну працездатність внаслідок отримання професійних захворювань, у зв`язку з роботою на ТОВ «ШБК» в умовах шкідливих виробничих факторів, що характеризувалися впливом пилу, переважно фіброгенної дії, концентрація якого перевищувала ГДК, вимушеної робочої пози та значних фізичних навантажень, що перевищували допустимі параметри, суд першої інстанції, керуючись вимогами ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, дійшов висновку щодо завдання позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди, у зв`язку з отриманими ним на виробництві відповідача професійними захворюваннями, та обов`язку відповідача ТОВ «ШБК» відшкодувати на користь позивача моральну шкоду, оскільки саме останній є особою, винною в ушкодженні здоров`я позивача на виробництві, яке потягло за собою втрату ним професійної працездатності.

Також суд, встановивши отриманння позивачем травми через небезпечнення умов праці позивача на ПРАТ «ШУ «Покровське», керуючись вимогами ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, дійшов висновку щодо завдання позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди, у зв`язку з отриманим ним трудовим каліцтвом, та обов`язку відповідача ПРАТ «ШУ «Покровське» відшкодувати на користь позивача моральну шкоду, оскільки саме останній є особою, винною в ушкодженні здоров`я позивача на виробництві, яке потягло за собою втрату ним професійної працездатності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом.

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23 червня 2023 року, причинами професійних захворювань позивача є недосконалість технологічного процесу на підприємствах вугільної промисловості Донецької області (зокрема, через виділення значних концентрацій пилу, переважно фіброгенної дії, та генерацію виробничого шуму під час роботи технологічного устаткування тощо), недостатність забезпеченістю засобами індивідуального захисту в пилу (фільтри до протипилових респіраторів) та шуму, виконання не в повному обсязі протипилових заходів (гідропилопридушення застосовувалось не на всіх ланках технологічного процесу), недосконалість технологічного процесу (зокрема, через неможливість застосування засобів малої механізації на всіх ланках технологічного процесу, неможливість автоматизації і механізації певних видів робіт, що б унеможливлювало або зводило до мінімуму важку ручну працю). ОСОБА_1 працював в умовах впливу пилу, переважно фіброгенної дії, концентрація якого перевищувала ГДК, вимушеної робочої пози та значних фізичних навантажень, що перевищували допустимі параметри.

Отже, роботодавець ТОВ «ШБК», під час роботи позивача, допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійні захворювання позивача, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини ТОВ «ШБК», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з ТОВ «ШБК» на кориись позивача у сумі 70 000 грн, суд виходив з обставин отримання шкоди позивачем, наявності фізичних та душевних страждань, їх тривалість, істотність вимушених змін у способі життя позивача, зменшення обсягу трудової діяльності, необхідність проходження курсу лікування, обмеження життєвої активності позивача і необхідності додаткових зусиль для організації свого життя, неможливість відновлення попереднього стану та відсоток втрати ним професійної працездатності.

Щодо отриманої позивачем травми наявність небезпечних умов праці позивача на ПРАТ «ШУ «Покровське» також встановлена актом розслідування нещасного випадку, який трапився з ОСОБА_1 , а висновок МСЕК підтверджує наявність факту спричинення шкоди його здоров`ю, яка привела до фізичних і моральних страждань позивача, та наявність прямого причинного зв`язку між ушкодженням здоров`я та порушенням небезпечних норм праці при виконанні робіт.

Через отриману під час виконання трудових обов`язків травму позивач переніс оперативне втручання, неодноразово лікувався, частково втратив зір, що вплинуло на його професійну працездатність, тобто були порушені його нормальні життєві зв`язки, що вимагало і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з ПРАТ «ШУ «Покровське» на кориись позивача у сумі 15 000 грн, суд виходив з обставин отримання шкоди позивачем, наявності фізичних та душевних страждань, їх тривалість, істотність вимушених змін у способі життя позивача, зменшення обсягу трудової діяльності, необхідність проходження курсу лікування, обмеження життєвої активності позивача і необхідності додаткових зусиль для організації свого життя, неможливість відновлення попереднього стану та відсоток втрати ним професійної працездатності.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, яка підлягає компенсації на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок ТОВ «ШБК» та за рахунок ПРАТ «ШУ «Покровське».

Так, в судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з професійними захворюваннями позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, втратив професійну працездатність у розмірі 55 % та визнаний людиною з інвалідністю ІІІ групи, безстроково. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він періодично проходить лікування, у зв`язку з втратою професійної працездатності він постійно відчуває психологічний дискомфорт, фізичний біль, незважаючи на постійні курси лікування, які дають тимчасове полегшення його стану, відновлення його стану здоров`я у повному обсязі неможливе.

Також судом встановлено, що у зв`язку з отриманням позивачем виробничої травми позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, втратив професійну працездатність у розмірі 10 % та визнаний людиною з інвалідністю ІІІ групи, безстроково.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється на підставі статті 237-1 КЗпП України, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

При цьому, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

Колегія суддів дійшла висновку, що визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди (ТОВ «ШБК» - 70 000 грн, ПРАТ «ШУ «Покровське» 15 000 грн) не відповідає судовій критеріям розумності, виваженості і справедливості у даній ситуації.

Так, колегією суддів встановлено, що позивач зазнав фізичну біль, а також страждання у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я. Лікування позивача вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При визначенні розміру моральної шкоди колегія суддів виходить з наступного: життя і здоров`я людини найвища соціальна цінність, невід`ємні два поняття. Оскільки, якщо втрачене здоров`я, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров`ю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною.

Отже, з урахування того, що позивачу ОСОБА_1 встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 65% (55% - по професійним захворюванням, які отриманимі позивачем в період його роботи у ТОВ «ШБК» та 10 % - трудове каліцтво внаслідок нещасного випадку на ПРАТ «ШУ «Покровське») та визнано людиною з інвалідністю ІІІ групи, безстроково, що безумовно тягне за собою невідворотні зміни, як у професійному, так і у буденному житті позивача, колегія суддів вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, стягнутої з ТОВ «ШБК» і збільшити цей розмір з 70 000 грн до 200 000 грн, та змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, стягнутої з ПРАТ «ШУ «Покровське» і збільшити цей розмір з 15 000 грн до 50 000 грн, що відповідає судовій практиці Великої Палати Верховного Суду при розгляді справи з аналогічними правовідносинами, є розумним, виваженим і справедливим у його ситуації.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача про те, що судом першої інстанції не було враховано при винесенні судового рішення положення Закону України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» ( далі Закон № 466), яким внесено зміни до п.п.164.2.14 а статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23.05.2020 року), колегія суддів зазначає на наступне.

У пункті 163.1 статті 163 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом (пункт 164.1 статті 164 ПК України та підпункт 164.1.1 цього пункту).

Відповідно до пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

У попередній редакції зазначена норма права передбачала, щодо загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Тобто з 23 травня 2020 року пункт «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України доповнено словами «а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом».

Колегія суддів зауважує, що застосування сполучника «а також» підтверджує, що згаданий перелік був доповнений новою нормою права, яка не змінює зміст інших складових частин пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України.

Граматичне та системне тлумачення зазначеного пункту ПК України у чинній редакції дозволяє зробити висновок, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються: 1) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди; 2) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди життю та здоров`ю; 3) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, як до 23 травня 2020 року, так і чинним податковим законодавством передбачається, що стягнуті за рішенням суду суми на відшкодування шкоди життю та здоров`ю не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, що узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 180/377/20 (провадження № 61-1св21).

Крім того, у постанові Верховного Суду від 21 червня 2022 року у справі № 599/645/21 (провадження № 61-18490св21) викладено висновок про застосування нової редакції підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України в частині оподаткування сум відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, що компенсується, зокрема її батькам, згідно з яким такі суми не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платників податку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що сума моральної шкоди, підлягає стягненню без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з чим, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з ТОВ «ШБК» на користь держави та збільшує цей розмірі з 700 грн до 2 000 грн, тобто до одного відсотка від стягнутого розміру моральної шкоди.

Крім того, з відповідача ТОВ «ШБК» на користь держави, підлягає стягненню судовий збір 3 000 грн за подання позивачем апеляційної скарги (2 000 грн х 150%).

У зв`язку з чим, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з ПРАТ «ШУ «Покровське» на користь держави та збільшує цей розмірі з 150 грн до 500 грн, тобто до одного відсотка від стягнутого розміру моральної шкоди.

Крім того, з відповідача ПРАТ «ШУ «Покровське» на користь держави, підлягає стягненню судовий збір 750 грн за подання позивачем апеляційної скарги (500 грн х 150%).

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Сакун Віталій Анатолійович, - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» - залишити без задоволення.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 08 травня 2024 року в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» на користь ОСОБА_1 змінити, збільшивши цей розмір з 70 000 гривень до 200 000 (двісті тисяч) гривень.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 08 травня 2024 року в частині розміру судових витрат, стягнутих з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» на користь держави, змінити, збільшивши цей розмірі з 700 гривень до 2 000 (дві тисячі шістсот) гривень.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 08 травня 2024 року в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Приватного акцiонерного товариства «Шахтоуправлiння «Покровське» на користь ОСОБА_1 змінити, збільшивши цей розмір з 15 000 гривень до 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 08 травня 2024 року в частині розміру судових витрат, стягнутих з Приватного акцiонерного товариства «Шахтоуправлiння «Покровське» на користь держави, змінити, збільшивши цей розмірі з 150 гривень до 500 (п`ятсот) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» за подання апеляційної скарги позивачем на користь держави судовий збір у розмірі 3 000 (три тисячі) гривні.

Стягнути з Приватного акцiонерного товариства «Шахтоуправлiння «Покровське» за подання апеляційної скарги позивачем на користь держави судовий збір у розмірі 750 (сімсот п`ятдесят) гривен.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 липня 2024 року.

Головуючий:

Судді: