Справа № 456/315/24
Провадження № 2/456/461/2024
РІШЕННЯ

іменем України

23 липня 2024 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Марущак У.Т.

з участю представників позивача прокурорів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий справу за позовом Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області до ОСОБА_3 про конфіскацію земельної ділянки сільськогосподарського призначення,

в с т а н о в и в :

Підстава позову (позиція позивача). Перший заступник керівника Стрийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області звернувся до суду з позовом, в якому просить конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області земельну ділянку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платник, податків НОМЕР_1 ) з кадастровим номером :06:035:0052 площею 0,0354 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 (номер відомостей про речове право 7124601, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12). Судові витрати покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та стягнути в користь Львівської обласної прокуратури 2684 гри. сплаченого судового збору. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.11.2023 №352608130, ОСОБА_3 , будучи громадянином російської федерації, на підставі договору дарування, зареєстрованого 25.09.2014 Стрийською державною нотаріальні, конторою в реєстрі за № 3064, набув право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення садівництва з кадастровим номером :06:035:0052 площею 0,0354 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 . 25.09.2014 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :06:035:0052 площею 0,0354 га із цільовим призначенням для ведення садівництва (номер відомостей про речове право 7124601, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12). Згідно із ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.11.2023 №352608130 вбачається, що ОСОБА_3 при реєстрації 25.09.2014 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :06:035:0052 був іноземцем, а саме громадянином російської федерації, мав паспорт громадянина російської федерації серії та номеру НОМЕР_2 , виданого 14.11.2008 ВУФМС росії по ханти-мансійському автономному окрузі югрі в м.Нижньовартовську. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» офіційним документом, який посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує їх право на проживання в Україні є посвідка на постійне або тимчасове проживання. Указані посвідки видаються територіальними органами Державної міграційної служби, центром державного підприємства, що належить до сфери управління Державної міграційної служби, або центром надання адміністративних послуг за місцем проживання іноземця або особи без громадянства, а інформація про таких осіб з 06.06.2012 зазначається в Єдиному державному демографічному реєстрі. Як вбачається з інформації Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області №4601.4.1-12944/46.2-23 від 20.10.2023, громадянин російської федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав дозвіл на імміграцію в Україну 24.09.2016 за № 4638/24, виданий ГУ ДМС у Львівській області, і на підставі цього дозволу документований посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_3 від 16.06.2017 з безстроковим терміном дії. За відомостями відділу обліку та моніторингу про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС у Львівській області, ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з тим, паспортом громадянина України, паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документувався. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Закону України «Про державний земельний кадастр» до Державного земельного кадастру включаються відомості про земельні ділянки, а саме: кадастровий номер, місце розташування, площа, цільове призначення (категорія земель), інформація про її власників. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-023 від 22.09.2023, Стрийською окружною прокуратурою встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :06:035:0052 зареєстрована у Державному земельному кадастрі, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, вид цільового призначення «01.05 Для індивідуального садівництва», право власності належить ОСОБА_3 , податковий номер НОМЕР_1 , реквізити документа, що посвідчує особу -- НОМЕР_2 , виданий ВУФМС росії по ханти-мансійському автономному окрузі - югрі м.Нижньовартовську 14.11.2008, документ, який є підставою для виникнень права - договір дарування №3064 від 25.09.2014, зареєстрований Стрийською державною нотаріальною конторою. Таким чином, земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :06:035:0052, що знаходяться в АДРЕСА_1 на території Стрийської міської територіальної громади, перебуває у власності ОСОБА_3 , який є іноземцем, з 25.09.2014. Разом з тим, окружною прокуратурою виявлено порушення ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України при використанні ОСОБА_3 зазначеної земельної ділянки. Щодо правомірності та пропорційності втручання прокурора у право власності відповідача зазначає наступне. Як вбачається з листа Відділу №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 22.09.2023 № 2836/15-23, яким на запит надано Стрийській окружній прокуратурі витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ- 023 від 22.09.2023, де власником земельної ділянки з кадастровим номером :06:035:0052 із категорії земель сільськогосподарського призначення з 25.09.2014 є іноземець, Головному управлінню Держгеокадастру у Львівській області було відомо про факт набуття у власність іноземцем даної земельної ділянки та її невідчуження протягом року. Враховуючи виявлені порушення та зазначені положення законодавства, керуючись ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», окружною прокуратурою Головному управлінню Держгеокадастру у Львівській області надіслано запит від 13.09.2023 № 14.57/05-42-6390вих-23 та від 05.10.2023 № 14.57/05-42 6999вих-23 про надання інформації щодо вжитих заходів з метою поновлення порушених інтересів держави шляхом припинення права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :06:035:0052. Однак, Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області заходи щодо конфіскації земельної ділянки на користь держави не вжито, а в інформації від 16.10.2023 № 10-13-0.4-335/90-23 на запити від 13.09.2023 № 14.57/05-42-6390вих-23 та від 05.10.2023 № 14.57/05-42-6999вих-23 причиною невжиття заходів визначено відсутність фінансування в необхідному обсязі для сплати судового збору. Враховуючи положення Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, Положення про Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, саме Головне управління Держгеокадасру у Львівській області є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності та в даному випадку, з урахуванням ч. 4 сі. 145 Земельного кодексу України, подання до суду позову про конфіскацію земельної ділянки. Однак вказаним органом позов до суду не подано, а тому наявні всі правові підстави для звернення з вказаним позовом прокурора.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Львівській області в судове засідання, будучи неодноразово належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні прокурори ОСОБА_1 , ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, покликаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Вважають, що незважаючи на те, що власником вказаної земельної ділянки на даний час є інша особа та незважаючи на те, що цільове призначення вказаної земельної ділянки на даний час змінено, є всі підстави, передбачені законом для конфіскації вказаної земельної ділянки у відповідача ОСОБА_3 . При цьому прокурор ОСОБА_2 вважає, що у відповідача не існувало жодних законодавчих обмежень на відчуження земельної ділянки під час розгляду справи в суді, а тому укладена відповідачем угода на стадії розгляду справи судом є законною. При цьому прокурор ОСОБА_1 вказав, що обставин, викладених в позовній заяві на даний час не існує, однак він наполягає на задоволенні позовних вимог. Також прокурор ОСОБА_1 зазначив, що підстав для забезпечення позову на стадії подання позовної заяви не було, оскільки конфіскація земельної ділянки є платною.

Позиція відповідача. 07.03.2024 відповідачем ОСОБА_3 подано на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю предмету позову, покликаючись на таке. Вказує, що він, ОСОБА_3 , насправді, як йому не прикро, є громадянином ненависної йому країни, однак позбутись на даний час цього громадянства не може, через війну. Зазначає, що він народився у 1963 році в місті Стрию у сім`ї українців та стриян. Вчився в школі №5, потім закінчив училище №8 в м. Стрию. Отримавши освіту, працював на Стрийському ВРЗ. Потім служив у Монголії, а після проходження служби повернувся в рідний Стрий, де продовжив працювати на ВРЗ. Згодом влаштувався на роботу у Стрийський м`ясокомбінат, звідки у 1987 році був направлений в м. сургут срср у ковбасний цех для обміну досвідом. Там і залишився, працював, одружився, а після розпаду радянського союзу отримав паспорт громадянина росії. Згодом він зі своєю сім`єю вирішив повернутися проживати на Україну, отримав дозвіл на імміграцію в Україну та посвідку на постійне проживання з безтерміновим терміном дії. В 2014 році він придбав земельну ділянку, яка знаходиться в АДРЕСА_3 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку. На цій земельній ділянці він звів житловий будинок для особистого проживання сім`ї, де і проживає на даний час. Крім цього, 25.09.2014 на підставі договору дарування він набув у власність земельну ділянку кадастровий номер :06:035:0052 площею 0,0354 га, розташовану в АДРЕСА_3 з цільовим призначенням для ведення садівництва. На даний час земельна ділянка кадастровий номер :06:035:0052 площею 0,0354 га, розташована в АДРЕСА_3 з цільовим призначенням для ведення садівництва продана ним ОСОБА_4 , що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 19.02.2024 та витягом з Державного реєстру речових прав №366389846 від 19.02.2024. Відповідно до витягу з містобудівної документації щодо земельної ділянки по АДРЕСА_3 з кадастровим номером :06:035:0052 така функціональна зона визначена за категорією Ж-1, тобто як зона садибної житлової забудови. Інформація про містобудівну документацію - Генеральний план м. Стрий з планом зонування затверджений рішенням сесії Стрийської міської ради від 01.07.2022 №1193. Зона індивідуальної житлової забудови виділена для забезпечення правових умов формування житлових районів низької щільності забудови - окремо стоячих житлових будинків садибного типу і блокованих житлових будинків поверховістю не вище 3-х поверхів з земельними ділянками або зблокованих житлових будинків на сусідніх земельних ділянках, з мінімально дозволеним набором послуг місцевого значення. Висота будинків не вище 12 м. в стінах (що визначається від найнижчої відмітки поверхні землі до закінчення конструктивної частини стін останнього поверху) і не вище 15 м. до гребеня даху. З огляду на викладене відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обгрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 20.09.2021 у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21), прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або спірні питання врегульовано самими сторонами. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Враховуючи вищенаведене, у даних правовідносинах відсутній предмет спору, оскільки він не є власником земельної ділянки з кадастровим номером :06:035:0052 площею 0,0354 га, що по АДРЕСА_3 з цільовим призначенням для ведення садівництва, так як така відчужена ним на користь ОСОБА_4 , відтак провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 повідомив суд про те, що після того, як він отримав ухвалу про відкриття провадження у справі та дізнався про заявлені до нього позовні вимоги, одразу відчужив вказану земельну ділянку і така йому на даний час не належить.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 лютого 2024 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 травня 2024 року в задоволенні заяви позивача Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури І.Нагребного про закриття на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України провадження в справі за позовом Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області до ОСОБА_3 про конфіскацію земельної ділянки сільськогосподарського призначення, відмовлено.

Окремою ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 травня 2024 року доведено до відома Офісу Генерального прокурора України, Львівської обласної прокуратури обставини, зазначені в мотивувальній частині ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 травня 2024 року у справі №456/315/24 про відмову в закритті провадження у справі за позовом Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області до ОСОБА_3 про конфіскацію земельної ділянки сільськогосподарського призначення. Ухвала не набрала законної сили та оскаржена в апеляційному порядку.

17 червня 2024 року прокурором ОСОБА_2 подано клопотання про закриття провадження в справі на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України у зв`язку з відмовою від позову. Зважаючи на те, що прокурором в судовому засіданні не підтверджено право на подання вказаного клопотання, розгляд справи відкладено на 02 липня 2024 року.

18 червня 2024 року прокурором ОСОБА_2 подано заяву про відкликання клопотання про закриття провадження в справі на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України у зв`язку з відмовою від позову.

Протокольною ухвалою суду від 10.07.2024 констатовано факт зловживання прокурором процесуальними правами у зв`язку з чисельними безпідставними клопотаннями, адресованими суду, в задоволенні яких відмовлено, що унеможливило розгляд справи в строки, встановлені законом. При цьому судом зауважено, що прокурор в судовому засіданні констатував відсутність позиції органу прокуратури у цій справі. Наведене слугувало підставою для відкладення розгляду справи, визнання обов`язковою явки в судове засідання Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури та повідомлення уповноважених законом осіб.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.07.2024 за клопотанням позивача закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

Як вбачається з листа заступника начальника Управління Служби безпеки України від 05.09.2023, адресованого керівнику Стрийської окружної прокуратури повідомлено про те, що у власності громадянина рф ОСОБА_3 перебуває земельна ділянка з кадастровим номером :06:035:0052 площею 0,0354 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 . При цьому вказано, що ОСОБА_3 набув земельну ділянку у власність 25.09.2014, що прямо суперечить нормам земельного законодавства та є підставою для конфіскації такої земельної ділянки.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.1 1.2023 №352608130 ОСОБА_3 , будучи громадянином російської федерації, на підставі договору дарування, зареєстрованого 25.09.2014 Стрийською державною нотаріальні, конторою в реєстрі за № 3064, набув право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення садівництва з кадастровим номером :06:035:0052 площею 0,0354 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 .

25.09.2014 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :06:035:0052 площею 0,0354 га із цільовим призначенням для ведення садівництва (номер відомостей про речове право 7124601, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12).

Як вбачається з інформації з Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області №4601.4.1-12944/46.2-23 від 20.10.2023, громадянин російської федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав дозвіл на імміграцію в Україну 24.09.2016 за № 4638/24, виданий ГУ ДМС у Львівській області, і на підставі цього дозволу документований посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_3 від 16.06.2017 з безстроковим терміном дії.

За відомостями відділу обліку та моніторингу про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС у Львівській області, ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-023 від 22.09.2023, земельна ділянка з кадастровим номером :06:035:0052 зареєстрована у Державному земельному кадастрі категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, вид цільового призначення «01.05 Для індивідуального садівництва», право власності належить ОСОБА_3 , податковий номер НОМЕР_1 , реквізити документа, що посвідчує особу -- НОМЕР_2 , виданий ВУФМС росії по ханти-мансійському автономному окрузі - югрі м.Нижньовартовську 14.11.2008, документ, який є підставою для виникнень права - договір дарування № 3064 від 25.09.2014, зареєстрований Стрийською державною нотаріальною конторою.

З матеріалів справи вбачається, що Стрийською окружною прокуратурою Головному управлінню Держгеокадастру у Львівській області надіслано запит від 13.09.2023 № 14.57/05-42-6390вих-23 та від 05.10.2023 № 14.57/05-42 6999вих-23 про надання інформації щодо вжитих заходів з метою поновлення порушених інтересів держави шляхом припинення права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :06:035:0052. Однак, Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області заходи щодо конфіскації земельної ділянки на користь держави не вжито, а в інформації від 16.10.2023 № 10-13-0.4-335/90-23 на запити від 13.09.2023 № 14.57/05-42-6390вих-23 та від 05.10.2023 № 14.57/05-42-6999вих-23 причиною невжиття заходів визначено відсутність фінансування в необхідному обсязі для сплати судового збору.

Згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 19.02.2024 та витягом з Державного реєстру речових прав №366389846 від 19.02.2024, земельна ділянка кадастровий номер :06:035:0052 площею 0,0354 га, розташована в АДРЕСА_3 з цільовим призначенням для ведення садівництва відчужена ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

Згідно інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна земельної ділянки з кадастровим номером :06:035:0052 площею 0,0354 га з цільовим призначенням для ведення садівництва, встановлено, що 19.02.2024 зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , на підставі договору купівлі-продажу № 443, виданого 19.02.2024 Стрийською державною нотаріальною конторою (інформаційна довідка № 369353424 від 12.03.2024).

Відповідно до витягу з містобудівної документації щодо земельної ділянки по АДРЕСА_3 з кадастровим номером :06:035:0052 така функціональна зона визначена за категорією Ж-1, тобто як зона садибної житлової забудови. Інформація про містобудівну документацію - Генеральний план м. Стрий з планом зонування, затверджений рішенням сесії Стрийської міської ради від 01.07.2022 №1193.

Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин.

За змістом ст.13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу; аналогічне положення передбачено щодо таких стратегічно важливих об`єктів, як надра, атмосферне повітря, води та ін.

Відповідно до ст.14 Конституції України, ст.373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст.3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Іноземці (особи без громадянства) підпадають під дію національного права, що регулює правовідносини з приводу набуття права власності, з окремими винятками (ст.374 ЦК України). Зокрема, це обмеження права іноземців на отримання у власність земель сільськогосподарського призначення, передбачені ст.22, 81 ЗК України. Землі сільськогосподарського призначення, до яких належать, зокрема, сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища таперелоги), не можуть передаватися у власність іноземним громадянам, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам.

Відповідно до частини другої статті 81 Земельного кодексу України іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.

Згідно із ч. 3 ст. 81 Земельного кодексу України, іноземці та особи без громадянства можуть набувати право власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини.

Відповідно до частини п`ятої статті 22 Земельного кодексу України, набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення.

У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель.

Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.

Згідно із ст. 356 Цивільного кодексу України, до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом.

Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.

Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 4 ст. 145 ЗК України позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.

Оглядом матеріалів справи встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.11.2023 №352608130 ОСОБА_3 , будучи громадянином російської федерації, на підставі договору дарування, зареєстрованого 25.09.2014 Стрийською державною нотаріальною конторою в реєстрі за № 3064, набув право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення садівництва з кадастровим номером :06:035:0052 площею 0,0354 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 .

25.09.2014 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :06:035:0052 площею 0,0354 га із цільовим призначенням для ведення садівництва (номер відомостей про речове право 7124601, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12).

Як вбачається з інформації з Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області №4601.4.1-12944/46.2-23 від 20.10.2023, громадянин російської федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав дозвіл на імміграцію в Україну 24.09.2016 за № 4638/24, виданий ГУ ДМС у Львівській області, і на підставі цього дозволу документований посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_3 від 16.06.2017 з безстроковим терміном дії.

За відомостями відділу обліку та моніторингу про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС у Львівській області, ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-023 від 22.09.2023, Стрийською окружною прокуратурою встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :06:035:0052 зареєстрована у Державному земельному кадастрі категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, вид цільового призначення «01.05 Для індивідуального садівництва», право власності належить ОСОБА_3 , податковий номер НОМЕР_1 , реквізити документа, що посвідчує особу -- НОМЕР_2 , виданий ВУФМС росії по ханти-мансійському автономному окрузі - югрі м.Нижньовартовську 14.11.2008, документ, який є підставою для виникнень права - договір дарування № 3064 від 25.09.2014, зареєстрований Стрийською державною нотаріальною конторою.

З матеріалів справи вбачається, що Стрийською окружною прокуратурою Головному управлінню Держгеокадастру у Львівській області надіслано запит від 13.09.2023 № 14.57/05-42-6390вих-23 та від 05.10.2023 № 14.57/05-42 6999вих-23 про надання інформації щодо вжитих заходів з метою поновлення порушених інтересів держави шляхом припинення права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :06:035:0052. Однак, Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області заходи щодо конфіскації земельної ділянки на користь держави не вжито, а в інформації від 16.10.2023 № 10-13-0.4-335/90-23 на запити від 13.09.2023 № 14.57/05-42-6390вих-23 та від 05.10.2023 № 14.57/05-42-6999вих-23 причиною невжиття заходів визначено відсутність фінансування в необхідному обсязі для сплати судового збору.

Як на підставу для звернення до суду з позовом, прокурор зазначає відсутність у ОСОБА_3 права на набуття земельної ділянки сільськогосподарського призначення, що прямо заборонено законом, а також що ОСОБА_3 , як іноземець, громадянин рф, не виконав обов`язок відчуження земельної ділянки сільськогосподарського призначення протягом року з моменту набуття права власності на неї 25.09.2014.

При цьому відповідач як на поважну причину невиконання вимог ст. 81 ЗК України, покликається на те, що він не був обізнаний з обов`язком відчуження земельної ділянки протягом року з моменту її набуття, що стало тією обставиною, яка унеможливила виконати зобов`язання.

Зважаючи на вказані доводи сторін провадження, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Іноземці (особи без громадянства) підпадають під дію національного права, що регулює правовідносини з приводу набуття права власності, з окремими винятками (ст.374 ЦК України). Зокрема, це обмеження права іноземців на отримання у власність земель сільськогосподарського призначення, передбачені ст.22, 81 ЗК України. Землі сільськогосподарського призначення, до яких належать, зокрема, сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища таперелоги), не можуть передаватися у власність іноземним громадянам, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам.

Норма ч. 4 ст. 81 ЗК України є імперативною, що зобов`язує іноземця здійснити відчуження земельної ділянки сільськогосподарського призначення, а встановлений річний строк є преклюзивним строком.

Крім того, примусове відчуження земельної ділянки здійснюється згідно зі ст. 145 ЗК України, відповідно до якої конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.

Аналіз вище вказаних норм права у їх системному взаємозв`язку дає підстави для висновку, що якщо власник земельної ділянки, який відповідно до закону зобов`язаний відчужити її протягом певного строку, однак не виконав такого обов`язку, то орган, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, звертається до суд з позовом про конфіскацію вказаної земельної ділянки. За насідками розгляду такого позову суд ухвалює рішення про конфіскацію даної земельної ділянки або відмови у її конфіскації. Рішення суду про конфіскацію земельної ділянки в подальшому є підставою для продажу даної земельної ділянки на земельних торгах.

Таким чином, виходячи із змісту права та інтересу, за захистом якого звернувся позивач до суду та характеру його порушення, належним способом захисту у даних спірних правовідносинах на момент подання позову є саме пред`явлення позову та подання вимог позивачем про конфіскацію земельної ділянки.

Виниклі правовідносини унормовані ст.4, 22, 81, 84, 140, 143, 145 ЗК України, вони регламентують порядок і строк відчуження земельної ділянки іноземним громадянином (особою без громадянства), що відраховується з моменту переходу такого права і даний строк є преклюзивним та змінюватися не може.

Одночасно суд констатує, що визначений вищевказаними нормами ЗК України однорічний строк для відчуження земельної ділянки відповідає засаді розумності та є цілком достатнім для виконання іноземним громадянином чи особою без громадянства свого обов`язку.

Так, маючи посвідку на постійне проживання в Україні та мешкаючи в Україні, відповідач мав би бути обізнаний з законодавством держави, в якій проживає. Крім того, згідно зі ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей; незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Власність наділяє особу не лише відповідними правами на володіння, користування, розпорядженням своїм майном, а й зобов`язує (ч.1, 4 ст.319 ЦК України).

Також суд звертає увагу, що приписи ч.4 ст.81 ЗК України є імперативними і превалюють над положеннями п.15 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, якими встановлено заборону купівлі-продажу або іншим способом відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

Констатуючи наявність спору про право, а також наявність правових підстав для звернення прокурора з позовом до суду, суд позбавлений можливості застосувати норми закону, на які прокурор покликається як на підставу для звернення до суду з позовом та ухвалити судове рішення про задоволення позовних вимог, зважаючи на таке.

В судовому засіданні встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 19.02.2024 та витягом з Державного реєстру речових прав №366389846 від 19.02.2024, земельна ділянка кадастровий номер :06:035:0052 площею 0,0354 га, розташована в АДРЕСА_3 з цільовим призначенням для ведення садівництва відчужена ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна земельної ділянки з кадастровим номером :06:035:0052 площею 0,0354 га з цільовим призначенням для ведення садівництва, встановлено, що 19.02.2024 зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , на підставі договору купівлі-продажу № 443, виданого 19.02.2024 Стрийською державною нотаріальною конторою (інформаційна довідка № 369353424 від 12.03.2024).

З наведеного вбачається, що на час розгляду спору по суті та ухвалення судового рішення відповідач ОСОБА_3 є неналежним відповідачем, оскільки не є власником земельної ділянки, власником вказаної земельної ділянки є ОСОБА_4 , яка набула право власності на земельну ділянку під час розгляду справи в суді та цільове призначення вказаної земельної ділянки змінила, однак до участі в справі, незважаючи на чисельні роз`яснення суду позивачем залучена не була.

Одночасно суд зауважує, що вказані обставини виникли під час проведення підготовчого судового провадження, однак прокурором клопотань про залучення до участі в справі співвідповідача або заміну неналежного відповідача, а також про зміну позовних вимог (предмету або підстави позову), незважаючи на роз`яснення суду, на вказаній стадії суду не подано.

З наведеного вбачається, що на час ухвалення судового рішення у справі земельна ділянка з кадастровим номером :06:035:0052 площею 0,0354 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 , яка не є учасникам вказаного судового спору.

При цьому суд зауважує, що ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 травня 2024 року в задоволенні заяви позивача Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури І.Нагребного про закриття на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України провадження в справі за позовом Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області до ОСОБА_3 про конфіскацію земельної ділянки сільськогосподарського призначення, відмовлено. Як на підставу для відмови в задоволенні заяви прокурора про закриття провадження у справі суд вказав на те, що згідно підпункту 1 пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» незавершені нотаріальні дії за зверненням особи, пов`язаної і державою-агресором, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 № 187 Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами України Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації", зупиняються. У разі звернення такої особи за вчиненням нотаріальної дії нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у її вчиненні. При цьому, у вказаній Постанові зазначено про те, що зазначені обмеження діють до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, та не поширюються на звернення юридичних осіб, визначених абзацами шостим і сьомим підпункту 1 пункту 1 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України.Постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 №187 Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації" у підпункті 1 пункту 1 передбачено зокрема, що для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації установити до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на: 1) виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є Російська Федерація або такі особи (далі - особи, пов`язані з державою-агресором): громадяни Російської Федерації, крім тих, що проживають на території України на законних підставах.

Одночасно у підпункті 2 пункту 1 передбачено, що відчуження, передачу в заставу, будь-які інші дії, які мають чи можуть мати наслідком відчуження нерухомого майна, цінних паперів, права участі в юридичній особі (акцій, паїв, часток у статутному капіталі або інших об`єктів цивільних прав, що засвідчують участь в юридичній особі), прав вимоги до боржника у справах про банкрутство (неплатоспроможність), транспортних засобів, повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання Російською Федерацією або особами, пов`язаними з державою-агресором, крім:

безоплатного відчуження/передачі на користь держави Україна;

задоволення вимог Національного банку за наданими кредитами рефінансування з підтримки ліквідності банків;

відчуження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб або уповноваженою особою Фонду майна банку, щодо якого Національним банком прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

відчуження права участі в юридичній особі за наявності рішення Кабінету Міністрів України про погодження такого відчуження.

Окрім цього, вказаною Постановою передбачено, що правочини (у тому числі довіреності), укладені з порушенням мораторію, визначеного пунктом 1 цієї постанови, у тому числі якщо ними передбачається відповідне відчуження у майбутньому, є нікчемними . Нотаріальне посвідчення правочинів, що порушують мораторій, визначений пунктом 1 цієї постанови, забороняється. Державна реєстрація або інше визнання державними органами, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, державними реєстраторами юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, державними реєстраторами речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, особами, які надають публічні (адміністративні) послуги, правочинів, укладених з порушенням мораторію, визначеного пунктом 1 цієї постанови, забороняється.

Зважаючи на наведене, дослідивши необхідні для вирішення заяви матеріали справи, суд вважав, що викладені прокурором у заяві обставини жодним чином не можуть свідчити про відсутність предмета спору, а тому відсутні правові підстави для закриття провадження у справі з підстави, передбаченої п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з чим клопотання про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.

Вказана ухвала суду набрала законної сили.

При цьому суд зауважує, що незважаючи на наведені вище обставини, які виникли в ході судового розгляду справи, прокурор наполягає на задоволенні позовних вимог, хоча вказує, що обставин, які викладені в позовній заяві на час розгляду справи в суді не існує.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина 1 статті 16 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

При цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд звертається до правової позиції, викладеної в пункті 13 постанови від 14.08.2018 у справі 908/2212/17, в пункті 7.3 постанови від 16.04.2019 у справі № 910/1570/18 та в пункті 8.2 постанови від 30.07.2019 у справі № 910/9958/18.

Разом з цим обрання особою неналежного способу захисту порушеного права в судовому порядку, який не відповідає як змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і характеру його порушення, а також не призводить до поновлення порушеного права цієї особи є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду щодо обрання належного способу захисту порушеного права, викладеної в постанові від 27.11.2018 у справі № 905/2260/17 (провадження № 12-173гс18).

У статті 15 ЦК України вказано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

«Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Жодним чином ні Конституція України, ні інші нормативні акти не покладають на особу обов`язок перевіряти законність рішень чи дій органів державної влади чи місцевого самврядування, правомірність яких презюмується у Конституції України.

У Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Конституції України).

Споживач послуг органу місцевого самоврядування обґрунтовано презюмує, що рішення цього органу є законними і такими, що прийняті у межах компетенції.

У справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Захист права власності гарантовано Першим протоколом до Конвенції, відповідно до статті 1 якого кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Позбавлення права власності має бути: здійснене відповідно до закону, необхідним у демократичному суспільстві і спрямованим на досягнення «справедливого балансу» між інтересами суспільства та інтересами заявника.

Право власності та право користування земельною ділянкою набуваються в порядку, визначеному ЗК України, який також передбачає вичерпний перелік підстав для припинення таких прав.

Отже, суди під час розгляду справ, пов`язаних із захистом права власності на землю чи права землекористування, повинні неухильно дотримуватися положень ЗК України щодо підстав для припинення прав на землю та гарантій, встановлених статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, щодо захисту права власності.

Зважаючи на те, що на час розгляду справи по суті відповідач ОСОБА_3 не є власником земельної ділянки з кадастровим номером :06:035:0052 площею 0,0354 га, а питання про законність відчуження ним земельної ділянки ОСОБА_4 , під час розгляду справи судом позивачем не ініціювалося, власник земельної ділянки до участі в справі не залучена, позовних вимог до власника земельної ділянки не заявлено, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області до ОСОБА_3 про конфіскацію земельної ділянки сільськогосподарського призначення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

На підставі наведеного, інші доводи сторін судом не аналізуються та не спростовуються, оскільки на висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову не впливають.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 223, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області до ОСОБА_3 про конфіскацію земельної ділянки сільськогосподарського призначення відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Перший заступник керівника Стрийської окружної прокуратури, , місцезнаходження: 82400, м. Стрий, вул. Шевченка, 89.

Позивач: Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, , місцезнаходження: 79019, м. Львів, вул. Чорновола,4

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4

Повний текст судового рішення

виготовлено 31 липня 2024 року

Головуючий суддя В.Л.Бучківська