КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Марчук О.Л.
Єдиний унікальний номер справи № 362/6597/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 липня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційними скаргами виробничо-комерційного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій» та ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виробничо-комерційного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

встановив:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що за участю належного йому автомобіля під його керуванням та автомобіля під керуванням працівника відповідача відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний йому на праві власності транспортний засіб.

Рішенням суду третю особу у даній справі визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди.

Надалі, страховиком роботодавця особи винної в ДТП у межах ліміту відповідальності було виплачено на користь позивача грошові кошти в сумі 159 404 гривні 46 копійок.

Оцінивши розмір заподіяної їй шкоди, посилаючись на відповідні норми матеріального права, позивач просить стягнути з відповідача працівник якого винен у вчиненні ДТП на свою користь різницю невідшкодованої страховиком матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП в сумі 163 000 гривень 28 копійок, витрати за огляд автомобіля в сумі 2 288 гривень 00 копійок, витрат на експертне дослідження в сумі 4 500 гривень 00 копійок, 3 % річних в сумі 539 гривень 00 копійок та інфляційні втрати в сумі 01 гривня 00 копійок.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з виробничо-комерційного підприємства у форм товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій» на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти в сумі 113 391 (сто тринадцять тисяч триста дев`яносто одна) гривня 20 копійок.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з виробничо-комерційного підприємства у форм товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій» на користь ОСОБА_1 у відшкодування судових витрат грошові кошти в сумі 10 318 (десять тисяч триста вісімнадцять) гривень 38 копійок.

Не погоджуючись із таким рішення суду, відповідач виробничо-комерційного підприємства у форм товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильну оцінку доказів, що мають значення для вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В доводах апеляційної скарги зазначає, що фактичне проведення ремонту автомобіля KIA Optima д.н.з. НОМЕР_1 позивачем має істотне значення для прийняття рішення по справі, оскільки в даному випадку мова йде про суму грошових коштів фактично витрачену на відновлювальний ремонт автомобіля, а не про суму грошових коштів, яка необхідна для проведення ремонтних робіт (на підставі звіту).

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що судом першої інстанції не встановлено, що звіт №01-23/13358 від 11 серпня 2023 року, складений на замовлення АТ «СГ «ТАС» (приватне), не відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Вказує, що висновок судового експерта №2076 від 18 липня 2023 року складений у відповідності до статті 106 ЦПК України, правовим позиціям ВСУ, а також абз. 10 ч. 2 п. 4.12 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 листопада 1998 року №52/5.

Позивач просить скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2024 року і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 8 000 грн.

До Київського апеляційного суду 26 червня 2024 року надійшов відзив від відповідача в якому зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про не використання висновку експерта №2076 від 18 липня 2023 року, оскільки позивачем не наведено та не доведено підстави сумніватись в достовірності первинного звіту.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України (в редакції, чинній на день подачі апеляційної скарги) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є відшкодування шкоди, у загальному розмірі 171 327,28 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Kia» модель «Optima» номерний знак НОМЕР_1 .

За змістом постанови судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Дорошенко В.М. від 20 липня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення № 362/4402/23, встановлено, що 07 липня 2023 о 16 годині 35 хвилин на 57-му кілометрі автодороги Київ - Одеса ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки «Man TGL 12/220» номерний знак НОМЕР_3 в порушення п. 13.1 ПДР України, не обрав безпечного інтервалу руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Kia» модель «Optima» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним й притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії, та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Також судом встановлено, що станом на дату ДТП винна у ДТП особа - ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах із відповідачем у даній справі та виконував свої трудові обов`язки, що підтверджується: наказом (розпорядженням) № 53-к від 25 липня 2017 року про прийняття на роботу ОСОБА_2 у Виробничо-комерційне підприємство у форм товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій» на посаду водія з 26 липня 2017 року; наказом (розпорядженням) № 113 від 06 липня 2023 року про відрядження водія ОСОБА_2 до м. Києва й м. Бровари 07 липня 2023 року з метою доставки товару; подорожнім листом № 186 від 06 липня 2023 року про видачу ОСОБА_2 вантажного автомобіля марки «Man TGL 12.220» номерний знак НОМЕР_3 .

Станом на момент настання дорожньо-транспортної пригодицивільно-правова відповідальність транспортного засобу марки «Man TGL 12.220» номерний знак НОМЕР_3 була застрахована АТ «СГ «Тас» за діючим на дату ДТП полісом добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ/3119378 від 13.10.2022 року.

Згідно із наданим позивачем висновком експерта № 2076 від 18 липня 2023 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Kia» модель «Optima» номерний знак НОМЕР_1 в результаті його пошкодження в ДТП складає 323 999 гривень 28 копійок.

Також, згідно із наданим представником відповідача звітом № 01-23/13358 від 11 серпня 2023 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Kia» модель «Optima» номерний знак НОМЕР_1 в результаті його пошкодження в ДТП складає 272 795 гривень 66 копійок.

Також, із доданих до позову заяви позивача, відповіді страховика відповідача та екрано-копії здійснених платежів вбачається, що страховик відповідача виплатив на користь позивача грошові кошти в сумі 159 404 гривні 46 копійок.

Вказану обставину сторони під час розгляду справи визнали і не оспорили.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування.

Пунктом 1 ч.2 вказаної статті передбачено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено статтею 1166 ЦК України.

Положеннями ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, - п. 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України.

За приписами ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до наведених положень закону шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки.

Як визначено у статті 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Враховуючи викладене, джерелом підвищеної небезпеки, в даному випадку, є службовий транспортний засіб, який експлуатувався працівником виробничо-комерційного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій» в службових цілях.

За сукупності таких умов, за спричинену працівником шкоду, відповідальність має нести його роботодавець, в даному випадку виробничо-комерційне підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій», яке є юридичною особою і може бути стороною у цивільному процесі, - ст. 48 ЦПК України.

В свою чергу відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

В даному випадку, ліміт відповідальності страховика перевищив розмір заподіяної шкоди позивачу внаслідок ДТП.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, як це визначено ст.81 ЦПК України.

Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними, відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

На підтвердження розміру шкоди позивачем надано звіт № 01-23/13358 від 11 серпня 2023 року про оцінку, протокол технічного огляду транспортного засобу №49896 від 14 липня 2023 року, вказані документи відповідають вимогам визначення доказу.

При цьому, позивач у встановленому порядку не спростував оцінки розміру заподіяних збитків, відмовився від підпису у протоколі № 49896 технічного огляду транспортного засобу.

Одночасно, ані у протоколі, ані в інших документах не зафіксовано і не відображено причини такої відмови позивача від підпису.

Відсутні будь-які зауваження чи заперечення позивача як власника автомобіля у протоколі огляду і за змістом звіту.

Колегія суддів перевірила належність та допустимість вказаного звіту і погоджується із висновком суду першої інстанції, що звіт № 01-23/13358 від 11 серпня 2023 року, є належним, допустимим доказом розміру заподіяної матеріальної шкоди, виготовлений та підписаний уповноваженою на це особою, та про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 113 391,20 коп., а дії позивача полягають виключно у використанні документа із більшим розміром вартості відновлювального ремонту автомобіля, без спростування висновків звіту та без правового обґрунтування необхідності здійснення повторного огляду автомобіля і необхідності додаткового здійснення експертного дослідження.

Більше того, відповідно до звіту №01-23/13358 від 11 серпня 2023 року страховик відповідача у межах ліміту відповідальності виплатив на користь позивача грошові кошти в сумі 159 404 гривні 46 копійок на що позивач не заперечував та не оспорював.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача щодо необхідності доведення розміру грошових коштівфактично витрачених на відновлювальний ремонт автомобіля, оскільки судом визнано належними та допустимими докази, які підтверджують заподіяння шкоди позивачу та розмір завданої шкоди, а тому доведення факту проведення ремонту не є обов'язковим для відшкодування шкоди.

Інші доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг позивача та відповідача, відсутні також підстави для стягнення витрат на правову допомогу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги виробничо-комерційного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій» та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова