Справа № 175/667/24
Провадження № 2/175/129/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"09" липня 2024 р. смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Білоусової О.М.,

за участю секретаря судового засідання Гула А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське в порядку спрощенного позовного провадженя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із позовом до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про відшкодування шкоди. Позов обґрунтовує тим, що постановою серії БАБ №455499 про накладення адміністративного стягнення до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 3400,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2023 зазначену постанову скасовано. Орган поліції ігноруючи факт оскарження постанови, подав постанову до органу ДВС для примусового стягнення штрафу з позивача, в результаті чого позивач був вимушений звератись до правоохоронних органів, органів виконавчої служби та докласти немалих зусиль для поновлення своїх порушених прав. Позивач вважає зазначені дії незаконними та такими, що завдали позивачу матеріальних збитків та моральних страждань, а тому просить стягнути з відповідача, суму моральної шкоди у розмірі 49 700, 00 грн., спричиненої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, та 90 000, 00 грн., спричиненої іншими протиправними діями та бездіяльністю органів Національної поліції. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив задовольнити. В минулому судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, надав пояснення вдповідно до позову.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області повідомлений належним чином (електронний кабінет), подав до суду відзив, в якому зазначив, що проти задоволення позовних вимог заперечує, вважає їх необґрунтованими, просив відмовити у задоволенні позову. В минулому судовому засідані заперечував проти задоволення позовних вимог. Представники відповідачів Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повідомлені належним чином (електронний кабінет), в минулому судовому засідані заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку, судом встановлено наступне.

02.05.2023 року ПОГ СВГ ВП ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області Шаповалом О.В. винесено постанову серії БАБ №455499 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 3400,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.

За змістом вказаної постанови, 01.05.2023 року о 18-00 год. в с. Сурсько-Литовське по вул. Гоголя, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ореl», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи права керування відповідним транспортним засобом, чим порушив вимоги п.п.2.1а ПДР України. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2023 року у справі №175/2173/23 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, ПОГ СВГ ВП Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Шаповала Олександра Вікторовича та скасовано постанову ПОГ СВГ ВП Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Шаповала Олександра Вікторовича серії БАБ No 455499 від 02.05.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн. Державним виконавцем Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 05.06.2023 щодо позивача було відкрито виконавче провадження № 71932894, на підставі постанови серії БАБ №455499 поданої органами поліції 30.05.2023 року. В той же день, 05.06.2023, державним виконавцем була винесена постанова про стягнення виконавчого збору у розмірі 680 грн., постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено загальну суму мінімальних витрат виконавчого провадження 310 грн., а також сума штрафу подвоїлась і становила за матеріалами виконавчого провадження 6800 грн. 14.09.2023 винесена постанова про арешт коштів боржника та накладено арешт на грошові кошти позивача.

Позивач звертався до органу ДВС 13.11.2023 та 20.11.2023 з додаванням засвідченого рішення суду про скасування постанови поліції постановою державного виконавця і лише 30.11.2023 виконавче провадження №71932894 було закінчене, і арешти з коштів позивача були зняті. Зазначені вище обставини, призвели до того, що позивач більше ніж пів року, намагався поновити свої порушенні права, звертаючись до органів поліції та державної виконавчої служби. Протягом часу, позивач відчував душевні та моральні страждання, що виражались на його відносинах із сім`єю, друзями, однокурсниками та односельчанами. Позивач, як студент першого курсу, не міг користуватись своїми коштами, через арешт банківських рахунків, та був вимушений економити на життєвих потребах. Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог. За ч. 6 вищезгаданої статті ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Постановою Верховного Суду у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі N? 569/1799/16-ц викладено правовий висновок про те, що на підставі п. 2 ч. 1 статті 1 Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року по справі № 289/2110/21 про те, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, може свідчити про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше)

Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлюються вимоги щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Так, належними є докази, які містять інформацію про предмет доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Обставини, які можуть бути доведені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими. Це є допустимим доказуванням. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти до висновку про наявність чи відсутність обставин, які входять до предмета доказування. Виходячи з незручностей та негативних наслідків, які були спричинені позивачу, у зв`язку із діями органів поліції, з розумності виваженості та справедливості, суд вважає достатнім відшкодувати позивачу майнову шкоду у розмірі 10 000 грн. Згідно ч. 2 ст. 48 ЦК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Тлумачення 2 ст. 48 ЦК України дозволяє зробити висновок, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяною органом державної влади, їх посадовою або службовою особою є держава як учасник цивільних відносин. При цьому держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого заподіяну шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки ДКСУ чи її територіальний орган не є тим суб`єктом який порушив права чи інтереси позивача. Так, сам факт стягнення коштів із Державного бюджету України не може бути підставою для обов`язкового залучення до участі у справі відповідачем ДКСУ чи її територіального органу. У разі сприйняття подібного підходу до участі у справах про стягнення коштів, відшкодування шкоди завжди необхідно було б щоразу залучати суб`єкта, який здійснює управління рахунком, на якому розміщені грошові кошти відповідача. З урахуванням того, що саме на державу покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, Отже, належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав, відповідносуму шкоди слід стягувати з Державного бюджету України. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019р. у справі № 242/4741/16-ц. Керуючись ст.ст. 22, 48, 82, 1166, 1173, 1174, ЦК України ст.ст. 12, 13, 19, 81, 131, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд ,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про відшкодування шкоди задовольнити частково. В задоволенні іншої частини відмовити. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19.07.2024.

Суддя О. М. Білоусова