Справа № 643/8005/23
Провадження № 6/643/420/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2024 Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого Скотаря А.Ю., за участю секретаря засідання Ширіної Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 06.11.2023 у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

установив:

ОСОБА_1 (далі Заявниця) звернулась до суду з заявою про розстрочення виконання судового рішення в обґрунтування якої зазначив, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06.11.2023 задоволено позов АТ «КРЕДОБАНК» (далі Банк) до неї та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 25566/2019 від 12.07.2019 станом на 08.05.2023 в розмірі 278313,97 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 241110,04 грн; заборгованість за відсотками 37203,93 грн, а також судовий збір у розмірі 4174,71 грн.

26.06.2024 ОСОБА_1 подано заяву, в якій вона просить розстрочити виконання рішення суду на 12 місяців шляхом сплати Банку загальної заборгованості в сумі 282488,68 грн щомісячними платежами по 23540,00 грн у перші 11 місяців та платежем у 23548,68 грн в останній 12 місяць.

Заява мотивована тим, що через війну в країні, народження у червні 2023 року дитини у неї виникли певні матеріальні складнощі, які зумовили виникнення заборгованості за кредитним договором. З квітня 2024 року вона отримує заробітну плату в розмірі 31151,13 грн в місяць, а з 01.06.2024 її заробітна плата має скласти 43000 грн, що дозволить їй сплачувати заборгованість у запропонований у заяві спосіб.

Від Банку надійшли заперечення на заяву про розстрочення виконання судового рішення, в якій представник Банку зазначив, що дії ОСОБА_1 вказують на намагання уникнути виконання судового рішення. Обставини, які б свідчили про неможливість виконання ОСОБА_1 судового рішення відсутні, натомість остання не тільки не сплачує наявну заборгованість, а й навпаки, зловживаючи своїми процесуальними правами, вчиняє дії, які унеможливлюють стягнення заборгованості.

Так, заявниця оскаржила заочне рішення, проте суд апеляційної інстанції залишив його в силі. Крім того, за її заявою у іншій цивільній справі зупинене виконавче провадження і на теперішній час виконавче провадження не здійснюється. Заходів для погашення заборгованості за рахунок заставленого майна транспортного засобу боржниця у добровільному порядку не вчиняє.

В судове засідання заявниця та заінтересована особа не з`явились, про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, отже їх неявка не є перешкодою для розгляду заяви.

Суд, дослідивши заяву та додані до неї матеріали встановив таке: заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06.11.2023 позов АТ «КРЕДОБАНК» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 25566/2019 від 12.07.2019 станом на 08.05.2023 у розмірі 278313,97 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 241110,04 грн; заборгованість за відсотками 37203,93 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку судовий збір у розмірі 4174,71 грн.

Постановою Харківського апеляційного суду від 23.04.2024 заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 06.11.2023 залишено без змін.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Такі обставини є виключними, тобто такими, що унеможливлюють виконання рішення суду в силу непередбачуваних обставин, що настали під час здійснення виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В заяві ОСОБА_1 зазначає, що певні труднощі, викликані військовою агресією російської федерації та народженням дитини, стали підставою виникнення заборгованості за кредитним договором перед Банком. На вказані обставини як на підставу для розстрочення виконання судового рішення заявниця не посилається, разом з тим посилається на свій матеріальний стан.

Вказані обставини не можна вважати винятковими випадками, які ускладнюють виконання рішення.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» роз`яснено, що при вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках і в розумних межах, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення, наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Крім того, судом обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто, стягувача.

Таким чином, підставою для відстрочення виконання рішення суду є наявність перешкод та конкретних обставин, які унеможливлюють виконання рішення.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Такі висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018 (провадження № 61-40258ав18).

При вирішенні питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду необхідно враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Європейський суд допускає, що тільки за виняткових обставин договірні сторони мають право, зокрема, втручатися у судові провадження з виконання судових рішень, однак таке втручання не повинне спричиняти перешкоди виконанню судового рішення, позбавляти його чинності, безпідставно його відстрочувати або, ще гірше, підривати суть цього рішення (рішення від 28 липня 1999 року у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»).

Враховуючи матеріальний стан боржника, який не можна вважати вкрай складним, наявність заставного майна, реалізація якого дасть можливість повністю чи частково виконати судове рішення, суд дійшов висновку, що заявницею не надано доказів наявності (виникнення) виключних обставин в розумінні ст. 435 ЦПК України, які б давали підстави для відстрочення виконання рішення суду, а наведені заявником підстави не можуть бути визнані такими, що вказують на необхідність відповідного відстрочення.

З огляду на викладене, в задоволенні заяви про відстрочення виконання судового рішення необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 183, 259, 260, 435 ЦПК України, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 06.11.2023 у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» (, місцезнаходження: м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 15-ти днів з моменту її підписання.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Ю. Скотар