Справа № 212/4560/24
провадження 2/216/2016/24
УХВАЛА

іменем України

про відмову у відкритті провадження у справі

30 липня 2024 року місто Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Цимбалістенко О.В., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до Криворізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області

про визнання незаконним рішення суду, встановлення періоду вимушеного прогулу та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Криворізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про визнання незаконним рішення суду, встановлення періоду вимушеного прогулу та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 травня 2024 року матеріали вказаної цивільної справи передані за підсудністю Центрально-Міському районному суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Розглянувши вищевказану позовну заяву, Суд зазначає наступне.

Щодо територіальної підсудності позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Як вбачається з матеріалів справи позивач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , що відноситься до юрисдикції Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Разом з тим, згідно ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Оскільки ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 травня 2024 рокуматеріали вказаної цивільної справи передані за підсудністю Центрально-Міському районному суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, вказана ухвала позивачем не оскаржена та набрала законної сили, питання про відкриття провадження у справі підлягає вирішенню Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Щодо можливості відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Таким чином, суд до вирішення питання про відкриття провадження у справі має перевірити наявність підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Як вбачається з позовної заяви та доданих документів, позивач звернувся з наступними вимогами.

1.Визнати незаконним рішення Третьогоапеляційного адміністративного суду від 16 червня 2021 в адміністративній справі № 160/8365/20, щодо скасування рішення Дніпровського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 у вказаній адміністративній справі.

2.Встановити період вимушеного прогулу.

3.Стягнути середню заробітну плату за весь період вимушеного прогулу.

Щодо вимоги про визнання незаконною постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2021.

У частині першій статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Разом з тим, порядок оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанови суду апеляційної інстанції постановлених за правилами адміністративного судочинства визначений главою 2 КАС України.

Відповідно до змісту ст. 328 КАС України у разі незгоди учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з вищезазначеною позовною вимогою у даній справі позивач хотів домогтися перегляду рішення апеляційної інстанції. Таке звернення обумовлено незгодою позивача з постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2021 року, про що прямо вказано в його позовній заяві.

Між тим, суд зазначає, що незгода з судовим рішенням може слугувати підставою для його оскарження в апеляційному та касаційному порядку.

Таким чином, позивач не може пред`являти позов про визнання незаконною постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2021, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження вказаної постанови в касаційному порядку. Разом з тим, суд першої інстанції не наділений повноваженнями переглядати процесуальні рішення суду апеляційної інстанції за будьякою формою судочинства.

Виходячи з викладеного, вимога про визнання незаконним рішення Третього апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2021 в адміністративній справі № 160/8365/20, щодо скасування рішення Дніпровського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 у вказаній адміністративній справ не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Щодо вимог про встановлення періоду вимушеного прогулу та стягнення середньої заробітної плати за весь період вимушеного прогулу.

Як вбачається з позовної заяви позивач порушує перед судом питання про встановлення періоду вимушеного прогулу з 07.11.2015 року по 19.07.2019 року та стягнення середньої заробітної плати за вказаний період.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 року в адміністративній справі №804/16289/15 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління МВС України в Дніпропетровській області № 485 о/с від 06.11.2015 року, яким було звільнено старшого сержанта міліції ОСОБА_1 з посади інспектора патрульної служби взводу № 5 батальйону патрульної служби Криворізького міського управління на підставі п.63 з Положення Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів). Поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора патрульної служби взводу № 5 батальйону патрульної служби Криворізького міського управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області з 07.11.2015. Стягнуто з Ліквідаційної комісії Головного управління МВС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу без урахування утримання податків та інших обов`язкових платежів у сумі 67 767, 20 грн.

Дніпропетровським окружним адміністративним судом у рішенні від 19.07.2019 було встановлено, що згідно довідки Криворізького міського управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 12.06.2019 року № 1291 л/к середньомісячне грошове забезпечення ОСОБА_1 за травень-червень 2014 року становить 2 246, 69 грн., середньоденне грошове забезпечення за травень-червень 2014 року 73,66 грн., без урахування утримання податків та обов`язкових платежів.

Також, встановлено, що період вимушеного прогулу позивача з 11.01.2017 по 19 липня 2019 складає 920 календарних днів. Визначено, що період 07.11.2015 року до 10.01.2017 року не відноситься до вимушеного прогулу.

З урахуванням чого розраховано грошове забезпечення ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу без урахування утримання податків та інших обов`язкових платежів, що становить 67 767, 20 грн. (920 календарних днів х 73,66 грн.).

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 року набрало законної сили 11.12.2019 року за наслідками апеляційного перегляду справи.

Отже, під час розгляду справи №804/16289/15 судом вже було вирішено вимоги щодо стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначено розмір середнього заробітку та час вимушеного прогулу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщоє таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Отже, враховуючи той факт, що вимоги позивача про встановлення періоду вимушеного прогулу та стягнення середньої заробітної плати за весь період вимушеного прогулу вже вирішені судовим рішенням у справі №804/16289/15 і це рішення набрало законної сили та є чинним, суддя приходить до висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у даній справі.

У даному випадку відмова у відкритті провадження у справі не може трактуватись як обмеження права на доступ до правосуддя, оскільки позивач вже реалізував своє право на звернення до суду, разом з тим, незгода з судовим рішенням не може слугувати підставою для звернення до суду з новим позовом, оскільки ЦПК України категорично не допускає повторного вирішення судами одних і тих самих вимог.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі за позовними вимогами:

про визнання незаконним рішення Третьогоапеляційного адміністративного суду від 16 червня 2021 в адміністративній справі № 160/8365/20, щодо скасування рішення Дніпровського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 у вказаній адміністративній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України оскільки вказана вимога не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

про встановлення періоду вимушеного прогулу та стягнення середньої заробітної плати за весь період вимушеного прогулу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України оскільки є таке, що набрало законної сили, рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Інших позовних вимог, які підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства позивачем не заявлено.

Керуючись ст. ст. 186, 260 ЦПК Суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Криворізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про визнання незаконним рішення суду, встановлення періоду вимушеного прогулу та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

2. Відповідно до ст. 261 ЦПК дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 30.07.2024 року.

Суддя О.В.ЦИМБАЛІСТЕНКО