Житомирський апеляційний суд
Справа №296/4565/24 Головуючий у 1-й інст. Петровська М. В.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Григорусь Н.Й.,

розглянув у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №296/4565/24 за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ОТП Банк» на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 24 червня 2024 року, постановлену під головуванням судді Петровської М.В в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У травні 2024 року АТ «ОТП Банк» звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором №ML-J01/066/2008 від 07 серпня 2008 року, яка станом на 28 вересня 2023 року становить 228 944,28 грн та судовий збір у розмірі 3 434,16 грн.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 24 червня 2024 року позовну заяву АТ «ОТП Банк» повернуто позивачу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, АТ «ОТП Банк» подало апеляційну скаргу, оскільки вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права. Вказує, що 03 червня 2024 року судом першої інстанції було винесено ухвалу про залишення позовної заяви банку без руху, копію якої банк отримав 13.06.2024 через систему «Електронний суд». Зазначає, що 17.06.2024 банком було виконано вимоги ухвали про залишення позову без руху від 03.06.2024 та сплачено судовий збір у розмірі 3 434,16 грн. Стверджує, що банк 18.06.2024 цінним листом направив квитанцію про оплату судового збору з описом вкладення, проте суд першої інстанції 24.06.2024 виніс ухвалу про повернення банку позовної заяви. Враховуючи вищевикладене просить скасувати ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 24 червня 2024 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1, 2 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року закріплено принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист та доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вимоги щодо форми і змісту позовної заяви визначені у статті 175 ЦПК України.

Так, згідно частини 1 статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до положень частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч. 5 ст. 185 ЦПК України).

Чинним законодавством передбачено повернення позовної заяви, якщо у встановлений судом строк позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Повернення позовної заяви - це процесуальна дія, яка припиняє розгляд конкретної позовної заяви на стадії відкриття провадження без вирішення спору по суті, у випадку неможливості її розгляду з підстав, які можуть бути усунуті особою, яка звернулася до суду.

Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод державою гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини при розгляді справ виходить із того, що, реалізуючи положення Конвенції необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Як вбачається з матеріалів справи, що 15 травня 2024 року АТ «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором №ML-J01/066/2008 від 07 серпня 2008 року у розмірі 228 944,28 грн та судові витрати у розмірі 3 434,16 грн.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 03 червня 2024 року позовну заяву АТ «ОТП Банк» було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом надання до суду доказів на підтвердження сплати судового збору в розмірі 3 434,16 грн.

Вказану вище ухвалу суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху було направлено АТ «ОТП Банк» в електронному вигляді та доставлено до електронного кабінету - 13.06.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 24 червня 2024 року позовну заяву АТ «ОТП Банк» повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що позивач у встановлений судом строк, і станом на момент винесення ухвали, вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху від 03 червня 2024 року не виконав, недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не усунуто.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що позивач отримав копію ухвали про залишення позову без руху від 03 червня 2024 року в електронному кабінеті 13 червня 2024 року, п`ятий день виконання ухвали суду від 03 червня 2024 року припадав на 18 червня 2024 року.

Згідно платіжного доручення № від 17.06.2024 банк сплатив судовий збір за подачу позову у розмірі 3434,16 грн 17 червня 2024 року.

Відповідно до відмітки АТ «Укрпошта» на описі вкладення у цінний лист від 18.06.2024 слідує, що банк 18 червня 2024 року направив до Корольовського районного суду м. Житомира заяву про усунення недоліків по справі №296/4565/24, платіжне доручення № від 17.06.2024 та інформацію про надходження ухвали від 03.06.2024 по справі №296/4565/24.

Таким чином, сплативши 17 червня 2024 року на виконання ухвали суду суму судового збору та направивши на адресу суду квитанцію про сплату судового збору засобами поштового зв`язку 18 червня 2024 року, позивач виконав вимоги ухвали суду у повному обсязі у передбачені законом та ухвалою суду терміни.

Згідно ч. 6 ст. 124 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Судом першої інстанції постановлено ухвалу про повернення позовної заяви 24 червня 2024 року без урахування віддаленості місця знаходження позивача, який скористався передбаченим процесуальним законом правом надіслати засобами поштового зв`язку у наданий судом строк документи, що стосуються усунення недоліків позовної заяви.

Наведене суд першої інстанції не врахував та дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви позивачеві з підстав не усунення недоліків позовної заяви та невиконання вимог ухвали про залишення позову без руху, що призвело до помилкового вирішення питання про повернення позовної заяви та не забезпечення у визначений законом спосіб доступу до правосуддя.

При цьому, апеляційний суд приймає до увагу усталену пракриту ЄСПЛ, згідно якої право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).

Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя, що кореспондується із положеннями статті 4 ЦПК України, з огляду на які, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: - неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; - недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; - невідповідність висновків суду обставинам справи; - порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню на підставі ст. 379 ЦПК України з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ОТП Банк» задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 24 червня 2024 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді