УХВАЛА

01 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 953/2500/23

провадження № 61-9047ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 31 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності на квартиру, що була придбана під час шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

19 червня 2024 року ОСОБА_1 , через засоби поштового зв`язку, подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 31 січня 2024 року в указаній вище справі.

Ухвалою Верховного Суду від 26 червня 2024 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та встановлено заявникові строк для усунення її недоліків, зокрема, зазначення відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету, доплати судового збору.

Копію вказаної ухвали отримано ОСОБА_1 - 18 липня 2024 року особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 43242/0/233-24 від 23 липня 2024 року.

29 липня 2024 року, на виконання вимог ухвали, до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків касаційної скарги, до якої долучено уточнену редакцію касаційної скарги, яка містить відомості щодо відсутності у заявника електронного кабінету. Також заявником зазначено про те, що судовий збір сплачено ним у належному розмірі, з розрахунку вартості квартири у розмірі 276 000,00 грн.

Проаналізувавши надані на усунення недоліків матеріали на відповідність вимогам частини другої статті 392 ЦПК України, Верховний Суд дійшов висновку, що недоліки касаційної скарги заявником усунуто не у повному обсязі.

На обґрунтування сплаченого розміру судового збору в сумі 5 520,00 грн заявником зазначено про те, що судом розглянуто спір з урахуванням ціни позову 276 000,00 грн та сплаченого при поданні позову судового збору позивачем.

Зі змісту положень пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України вбачається, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна. Якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

При цьому суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.

Отже судовий збір повинен бути сплачений з розрахунку вартості квартири станом саме на дату подання позову - квітень 2023 року. Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що вартість спірної квартири станом на 2012 рік становила 272 000 грн (еквівалент 34 000 доларів США), станом на травень 2023 року вартість спірної квартири становить 1 168 627 грн.

Доказів на підтвердження того, що станом на квітень 2023 року вартість спірної квартири за адресою: АДРЕСА_1 становить 276 000 грн матеріали касаційної скарги та оскаржувані судові рішення не містять.

Визначаючи в ухвалі про недоліки розмір судового збору, суд виходив з вартості квартири станом на травень 2023 року - 1 168 627 грн, що найбільш відповідає дійсній вартості спірного майна на момент пред`явлення позову.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 усунув недоліки касаційної скарги частково та не надав доказів доплати судового збору, така скарга підлягає поверненню заявнику.

Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 31 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності на квартиру, що була придбана під час шлюбу вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров