Справа № 373/1312/24
Номер провадження 2/373/686/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

01 серпня 2024 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді Опанасюка І.О.

за участі секретаря Бутович Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому стягнути з відповідача ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 80000,00 грн, наданими йому в позику за договором від 04.07.2023, а також просив стягнути сплачений ним судовий збір.

Позовні вимоги, обґрунтовані тим що 04.07.2023 між сторонами було укладено договір позики, за яким позивач позичив відповідачу грошові кошти в сумі 2000 доларів США, про що 04.07.2023 було складено розписку. Згідно розписки позичені кошти відповідач мав повернути до 30.09.2023. Строк повернення позики сплинув, однак відповідач не виконав перед позивачем своє зобов`язання та не повернув позики. Станом на день подання позову (06.06.2024) курс національної валюти становить: 40,1254 грн за 1 долар США. Таким чином, сума заборгованості відповідача перед позивачем у гривні становить 80250,00 грн.

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав, про суть справи, місце та час судового розгляду повідомлений належним чином.

За таких обставин, з урахуванням думки позивача та у відповідності до положень ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та пояснив, що на прохання відповідача він позичив йому 2000 доларів США. Кошти він передав ОСОБА_2 . Разом з цим був складений і підписаний договір позики. Позичених коштів відповідач не повернув.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідач ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 грошову позику в сумі 2000 доларів США, для власного використання, зі строком повернення до 30 вересня 2023 року включно, про що 04.07.2023 склав боргову розписку, оригінал якої доданий до позову (а.с.3).

Зі змісту вказаного документу боргової розписки, вбачається наявність між сторонами боргових зобов`язань у вигляді договору позики та вбачається факт передачі відповідної суми коштів від позичальника до позикодавця.

В судовому засіданні за клопотанням позивача був допитаний в якості свідка ОСОБА_3 , який підтвердив, що 04.07.2023 був присутній при передачі ОСОБА_4 ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 2000 доларів США в позику. В підтвердження позики, ОСОБА_2 в присутності свідка, власноручно була написана розписка, яку свідок посвідчив своїм підписом.

Норми права, що підлягають застосуванню.

Між сторонами склалися договірні відносини за умовами договору позики, які регулюються нормами Цивільного кодексу України в частині позики (§1.Позика Глави 71), а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позико давець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позико-давцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом абз.1 ч.1, ч.3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В силу ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частко-во або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання забов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність оригінала боргової розписки у позивача (кредитора), свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Зазначений висновок узгоджується із висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 31 жовтня 2018 року № 707/2606/16-ц.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За правилом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Висновки суду.

Вирішуючи спір, суд враховує наявність у позивача оригіналу боргової розписки, зміст якої вказує на отримання відповідачем ОСОБА_2 від позивача грошових коштів в сумі 2000 доларів США, під особисте зобов`язання повернути їх у визначений сторонами строк до 30.09.2023. Наявний у позивача оригінал боргової розписки є доказом того, що зобов`язання відповідач не виконав, а тому розписка (яка долучена до матеріалів судової справи ) залишилась у позикодавця ОСОБА_1 .

Письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладання, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, аргументи позивача щодо наявності у відповідача простроченого грошового зобов`язання за договором позики, оформленого борговою розпискою в розмірі 2000 доларів США є обґрунтовані, а позовні вимоги доведеними.

Станом на 06.06.2024 курс національної валюти відповідно до інформації на офіційному сайті Національного банку України становить 1 долар США = 40,1254 грн.

Таким чином, сума заборгованості відповідача перед позивачем у національній валюті України гривні, становить 80250,00 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат у справі, суд виходить з наступного.

Згідно наявної квитанції, позивачем за подання позову сплачено 1211,20 грн судового збору.

Отже, судовий збір, сплачений позивачем в силу положень ч.1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76- 81, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики, оформленого борговою розпискою від 04.07.2023, в розмірі 80000,00 грн (вісімдесят тисяч гривень 00 копійок) та судовий збір в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачем до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду, а відповідачем з дати постановлення ухвали про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення суду не проголошувалось в силу ч.4 ст. 268 ЦПК України.

Суддя І.О. Опанасюк