Справа № 752/7784/23 Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І.
Провадження № 22-ц/811/1051/24 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.

з участю представника ТзОВ «Олком-Лізинг» - Манзенка Р.А., представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Льові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 27 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» про визнання договору недійсним та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» про визнання договору недійсним та стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 19 грудня 2018 року між ним та ТзОВ «Олком-Лізинг» укладено договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого останній зобов`язався передати йому у власність квартиру АДРЕСА_1 за визначену договором суму 560 000 грн. без ПДВ.

Того ж дня він здійснив оплату в розмірі 298 000 грн., що підтверджується відповідною квитанцією, та передав 11 500 доларів США (що еквівалентно 320 251,35 грн. згідно з офіційним курсом НБУ станом на 19 грудня 2018), про що свідчить розписка директора ТОВ «Олком-Лізинг» ОСОБА_3

20 грудня 2018 року відповідач передав позивачу вищевказану квартиру відповідно до акту приймання-передачі. Проте, рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 28 травня 2021 року скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Олком-Лізинг», скасовано рішення про реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_1 , витребувано в останнього на користь ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в рівних частинах по 1/2 цієї квартири.

Враховуючи те, що рішенням суду встановлено, що він є добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_1 та у ТОВ «Олком-Лізинг» було відсутнє як право на реєстрацію вказаної квартири за собою, так і право на її відчуження, вважав, що укладений між ним та відповідачем договір купівлі-продажу квартири від 19 грудня 2018 року підлягає визнанню недійсним, а отримані ТОВ «Олком-Лізинг» від нього кошти на виконання умов договору купівлі-продажу поверненню останньому.

Просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 19 грудня 2018, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лавриком Я.М., зареєстрованого в реєстрі за №1902 та стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі 298 000 грн. та 11500 доларів США.

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 27 лютого 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» (, адреса місця реєстрації: 01033, м. Київ, вул. Прахових Сім`ї, 58/10) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) грошові кошти в розмірі 560 000 (п`ятсот шістдесят тисяч) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 5 600 (п`ять тисяч шістсот) гривень.

Рішення суду оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг».

В апеляційній скарзі покликаються на те, що факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Наявність оригіналу боргової розписки у позивача (кредитора) свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Схожі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13; від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14.

Вказують, що відповідно до правого висновку викладеного у постанові КЦС ВС від 30 серпня 2022 року у справі № 361/8807/18 розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Зазначають, що не отримувало у борг, як позику грошових коштів від Позивача у розмірі 11 500,00 доларів США, оскільки боргові правовідносини між сторонами спору відсутні.

Стверджують, що з наданої боргової розписки вбачається, що остання не містить жодного формулювання про передачу ОСОБА_1 . Товариству з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» грошових коштів 11 500,00 доларів США у борг, як позику з зобов`язанням їх повернути Відповідачем, а оскільки така розписка не містить даних умов та дати укладення, такий документ не може кваліфікуватись як боргова розписка.

Вказують, що оспорюваний правочин було посвідчено у приватного нотаріуса 19 грудня 2018 року та цією ж датою здійснено реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_1 , Позивач повинен був на виконання п.4 даного договору оплатити Відповідачу 560 000,00 грн. на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в AT КБ «Приватбанк» до 24 грудня 2018 року, що зроблено не було.

Також зазначають, що ОСОБА_1 починаючи з 06 березня 2019 року достеменно знав про порушення свого права, оскільки перебував у статусі Відповідача та за наслідком можливого задоволення віндикаційних вимог до нього міг бути позбавлений права власності на спірну квартиру, тому повинен був користуючись принципом-розумної обачності звернутися до ТзОВ «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» з аналогічними вимогами що і в цій справі, однак раніше і без пропуску строку позовної давності.

Просить рішення Сихівського районного суду міста Львова від 27 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

28 травня 2024 року від позивача ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу ТзОВ «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ». Звертає увагу, що розписка на момент її укладення не була борговим документом, така розписка є фактом передачі коштів, а не фактом їх позики, як це трактує апелянт, а тому посилання на практику ВС в апеляційній скарзі є незрозумілим, оскільки написання даної розписки носить інший характер.

Окрім цього, звертає увагу, що ним було передано суму коштів за квартиру по

АДРЕСА_2 в розмірі 11 тисяч 500 доларів США. В зв?язку з тим, що кошти було передано в безготівковій формі сторонами було погоджено написання розписки повноважним представником відповідача, а саме директором ТОВ «Оком-Лізинг», про передачу таких коштів та зазначено, що жодних претензій до позивача не має, як щодо передачі коштів у безготівковій формі так і те, що кошти передаються в іноземній валюті.

Також звертає увагу на Акт приймання-передачі, де зазначено, що Продавець передав Покупцю всі ключі від квартири, всю наявну технічну документацію, технічний паспорт та документи, підтверджуючі відсутність заборгованості по платежах, тощо. Даним актом представник відповідача підтвердив, що відсутня заборгованість за квартиру та кошти, що ним отримані за квартиру були отримані в повному обсязі.

Щодо термінів позовної давності, наголошує, що даному випадку він не передбачав і не міг передбачити можливість ухвалення судового рішення про витребування майна з чужого незаконного володіння, так як він був добросовісним набувачем прав на квартиру по АДРЕСА_2 , що є предметом оскаржуваного Договору купівлі-продажу. Рішення по вищезазначеній справі було постановлено 28 травня 2021 року, тому ним не пропущено строку на звернення до суду з відповідним позовом.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ТзОВ «Олком-Лізинг» - Манзенка Р.А. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 щодо доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам, виходячи з наступного.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 19 грудня 2018 між ТОВ «Олком-Лізинг» (продавцем), від імені якого діяв директор ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 (покупцем) укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лавриком Я.М., зареєстрований в реєстрі за №1902, за умовами якого продавець зобов`язався передати квартиру АДРЕСА_1 , у власність покупця, а покупець прийняти квартиру і сплатити за неї 560 000 грн. (а.с. 7-8).

Так, зі змісту п. 6 цього договору встановлено, що продавець, серед іншого, ствердив, що на момент укладення такого правочину, квартира не відчужена іншим особам, в спорі та під забороною (арештом) не перебуває, відносно неї не укладено будь-яких договорів з відчуження чи користування з іншими особами, прав щодо цього майна у третіх осіб як в межах, так і за межами України, немає.

Згідно з актом приймання-передачі від 20 грудня 2018 року, складеного та підписаного сторонами, продавець продав, а покупець прийняв вищевказану квартиру. Окрім цього, відповідач передав позивачу всі ключі від квартири, наявну технічну документацію, технічний паспорт та документи, підтверджуючі заборгованість по платежах тощо (а.с. 11).

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 28 травня 2021 року у справі №464/1223/19 (пр. №2/464/443/21), яке набрало законно сили, скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42799236 від 01 вересня 2018 року 12:16:33 приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу - Барбуляк Х.М., яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за ТОВ «Олком-Лізинг»; витребувано в ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в рівних частинах по 1/2 квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з двох житлових кімнат та кухні, загальною площею 44,5 кв.м, житловою площею 27,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); скасовано рішення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Лаврика Я.М., індексний номер 44720855 від 19 грудня 2018 року про реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_1 ; відмовлено у задоволенні позовних вимог про скасування реєстраційного запису приватного нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. № 27728518 від 29 серпня 2018 року 17:40:18 на вищевказану квартиру за ТОВ «Олком-Лізинг» та про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 19 грудня 2018 року, укладеного між ТОВ «Олком-Лізинг» та ОСОБА_1 (а.с. 12-16).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, вказаним рішенням, серед іншого, встановлено, що ТОВ «Олком-Лізинг» не мало права відчужувати спірну квартиру на користь ОСОБА_1 , оскільки оформило право власності на квартиру на підставі рішення, яке судом скасовується. ОСОБА_1 відповідає критерію «добросовісного набувача», оскільки в момент оформлення права власності на спірне майно не знав про його неправомірне відчуження, а відтак такі обставини відповідно до ст. 82 ЦПК України не доказуються у цій справі.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування понесених збитків суму грошових коштів у розмірі 560 000 грн., дійшов висновку, що продана відповідачем за договором купівлі-продажу від 19 грудня 2018 року квартира АДРЕСА_1 , вилучена у позивача на підставі рішення суду від 28 травня 2021 року у справі №464/1223/19, та таким встановлено, що позивач не знав про її неправомірне відчуження, відтак відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу завдані збитки.

З такими висновками колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

У статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 661 ЦК України у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.

У постанові Верховного Суду України від 29 червня 2016 року у справі 6-1376цс16 викладено правовий висновок про те, що статтею 330 ЦК України встановлено, що в разі, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на майно, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу його не можна витребувати в нього; одним із чинників дотримання принципу пропорційності при втручанні у право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації, тому покупець, у якого вилучається майно, не позбавлений можливості порушувати питання про відшкодування завданих збитків на підставі статті 661 ЦК України.

Отже, у разі якщо позов власника про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено, покупець цього майна має право відповідно до статті 661 ЦК України звернутися до суду з вимогою до продавця про відшкодування збитків, завданих вилученням у нього товару за рішенням суду з підстав, що виникли до моменту його продажу.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що встановленим законом способом захисту прав покупця, який не знав і не міг знати про неможливість відчуження майна продавцем, є відшкодування заподіяних йому збитків з підстав, передбачених статтею 661 ЦК України.

Колегія суддів звертає увагу, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 28 травня 2021 року у справі №464/1223/19 було встановлено правовий статус ОСОБА_1 , як добросовісного набувача вищевказаної квартири, даний факт не оспорювався, а тому додаткового визнання не потребував.

Таким чином, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 відповідає критерію «добросовісного набувача» права власності на нерухоме майно, є доведеним, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 560 000 гривень.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що встановленим законом способом захисту прав покупця, який не знав і не міг знати про неможливість відчуження майна продавцем, є відшкодування заподіяних йому збитків з підстав, передбачених статтею 661 ЦК України.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не оплатив відповідачу 560 000,00 грн. на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в AT КБ «Приватбанк» до 24 грудня 2018 року, колегія суддів не бере до уваги з огляду на наступне.

Згідно п. 4 договору купівлі-продажу спірної квартири, укладеного між сторонами 19 грудня 2018 року та нотаріально посвідченого, зазначено те, що продаж квартири здійснюється за 560 000 грн. способом безготівкового перерахування всієї суми на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк» протягом 5 календарних днів з часу нотаріального посвідчення цього договору.

Як встановлено судом першої інстанції, та не спростовано відповідачем, 19 грудня 2018 позивачем ОСОБА_1 здійснено оплату за вищевказаним договором купівлі-продажу в розмірі 298 000 грн. на користь ТОВ «Олком-Лізинг», що підтверджується квитанцією №0.0. від 19 грудня 2018 року (а.с. 9).

Окрім цього, згідно з розписки, складеної директором ОСОБА_3 , останній отримав від ОСОБА_1 11 500 доларів США (еквівалентних 320 251, 35 грн. згідно з офіційним курсом НБУ станом на 19 грудня 2018) як оплату на виконання умов договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 . При цьому, жодних претензій та заперечень з приводу цього він не мав (а.с. 10).

В подальшому, вищевказану квартиру на підставі акту приймання-передачі від 20 грудня 2018 року відповідачем передано позивачу, чим підтверджено факт розрахунку за придбане нерухоме майно.

Згідно зі ст. 81 ЦК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Таким чином, відповідачем не доведено ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції, належними та допустимими доказами невиконання ОСОБА_6 обов`язку здійснити оплату вартості квартири за договором купівлі-продажу квартири.

Разом з тим, колегія звертає увагу, що посилання в апеляційній скарзі на інститут договору позики та на правову природу боргової розписки, є безпідставним та зводяться до помилкового тлумачення скаржником норм діючого законодавства України, так як в даній справі розписка підтверджує лише факт передачі грошей за договором купівлі-продажу квартири від 19 грудня 2018 року, а не факт укладення договору позики.

Разом з тим, відхиляються апеляційним судом і доводи скарги про пропуск позивачем позовної давності, оскільки про порушення свого права ОСОБА_6 дізнався з дня ухвалення Сихівським районним судом м. Львова рішення 28 травня 2021 року, тобто з моменту об`єктивної можливості дізнатись про обставини порушення його права, а не з безпосередньої обізнаності про можливість порушення його прав.

Таким чином, апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 27 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 31 липня 2024 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.