П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2024 року м. Київ

Справа № 757/8929/22-ц

Провадження: № 22-ц/824/2181/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Верланова С. М., Нежури В. А.

секретар Сакалош Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

на рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 серпня 2023 року та додаткове рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 листопада 2023 року, ухвалені під головуванням судді Хайнацького Є. С.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Комунального концерну «Центр комунального сервісу», про захист прав споживачів, визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії,

у с т а н о в и в:

В листопаді 2023 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_2 , позивач) звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Сумлінно оплачує всі рахунки за спожиту теплову енергію та централізоване опалення його квартири.

З 01 травня 2018 року виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води є Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі по тексту - КП «Київтеплоенерго», відповідач).

Починаючи з грудня 2019 року позивачу надходять рахунки-повідомлення на оплату послуг з централізованого опалення з урахуванням сум перерахунку (коригування) за централізоване опалення, зокрема, з грудня 2019 року по жовтень 2021 року, загальна сума таких донарахувань для позивача становить 27 290 грн 82 коп.

Окрім того, з липня 2021 року відповідач почав нараховувати три проценти річних та інфляційні втрати на суму заборгованості, що станом на дату подання цього позову до суду становить: 382 грн 20 коп. - три проценти річних, 914 грн 45 коп. - інфляційні втрати.

На звернення та запити відповідач та третя особа відповідей не дають, не надають кількісні показники спожитої теплової енергії в квартирі позивача за кожен розрахунковий період, показники теплової енергії, витрачені на опалення місць загального користування, тощо.

Вказував, що нарахування позивачу за послугу з централізованого опалення проводились як для приміщення, що не оснащене вузлом розподільного обліку.Відповідач неправомірно застосував Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджену наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 28 грудня 2018 року за № 1502/32954 (далі по тексту - Методика № 315), при проведенні перерахунку до договорів, укладених до 01 травня 2019 року, оскільки її застосування можливо лише при переході на нові договірні відносини між споживачем та виконавцем комунальної послуги.

Вважав, що виставлення рахунків-повідомлень та вимог оплати за спожиту теплову енергію в такому об`ємі, який фактично не споживала квартира позивача, дискримінує його права як споживача послуги з централізованого опалення та ставить у нерівне становище перед споживачами, у яких встановлені квартирні лічильники тепла. Перерахунок (коригування) плати за централізоване опалення у квартирі позивача та нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат проведено незаконно, з порушенням норм чинного законодавства, порушує права та законні інтереси позивача як споживача послуг.

За викладених обставин, просив:

визнати незаконними дії відповідача щодо здійсненого перерахунку (донарахування) плати за послугу з централізованого опалення по квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності позивачу, за період з жовтня 2019 року по листопад 2021 року у сумі 27 290 грн 82 к. та щодо нарахування 3% річних у розмірі 382 грн 20 коп. та інфляційних втрат у розмірі 914 грн 45 коп.;

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок плати (нарахувань) за послугу з централізованого опалення по вказаній квартирі, власником якої є позивач, за опалювальні періоди 2019-2020 роки та 2020-2021 роки відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі по тексту - Правила № 630), та договорів про надання комунальних послуг, укладених до 01 травня 2019 року, провести відповідні коригування по особовому рахунку позивача та скасувати заборгованість у сумі 27 290 грн 82 коп.;

зобов`язати відповідача скасувати нарахування 3 % річних у розмірі 382 грн 20 коп. та інфляційних втрат у розмірі 914 грн 45 коп. по вищевказаній квартирі, власником якої є позивач.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03 серпня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»: здійснити перерахунок плати (нарахувань) за послугу з централізованого опалення по квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , за опалювальні періоди 2019-2020 роки та 2020-2021 роки відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (які були чинними на час виникнення спірних правовідносин) та договорів про надання комунальних послуг, укладених до 01 травня 2019 року; провести відповідні коригування по особовому рахунку ОСОБА_1 та скасувати заборгованість у сумі 27 290 грн 82 коп.

Зобов`язано Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» скасувати нарахування трьох процентів річних у розмірі 382 грн 20 коп. та інфляційних втрат у розмірі 914 грн 45 коп. по квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 листопада 2023 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Лазорка Юрія Михайловича задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 14 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись із такими судовим рішенням, представники Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення норм процесуального права, просили скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні вимог позивача.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги на рішення суду адвокат Губаненко Ю.П.зазначив, що у період до 31 жовтня 2021 року КП «Київтеплоенерго» під час розрахунку заборгованості позивача за надані послуги керувались Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, та Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року №359.

Так, Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, наказом від 22 листопада 2018 року № 315, затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.

В той же час, абзацом 1 п. 3 розділу VI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього закону (тобто, до 01 травня 2019 року), зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

Окрім того, Північним міжобласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України 24 червня 2021 року надано рекомендації щодо утримання від застосування Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунальних господарства України від 22 листопада 2018 року № 315.

З огляду на вказане, вважав, що договори про надання комунальних послуг, що були укладені до 01 травня 2019 року передбачають застосування положень Правил № 630 та Методики № 359, а відтак відповідачем правомірно проведено відповідний розрахунок заборгованості.

Окрім того, зауважив, що в разі здійснення перерахунку спірної заборгованості на підставі Правил №630, як було зобов`язано здійснити його судом першої інстанції, сума коригування буде збільшена.

Вважав, що розрахунок заборгованості, пені та штрафів був здійснений у відповідності до норм чинного законодавства, а тому підстави для задоволення вимог позивача відсутні.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги на додаткове рішення суду адвокат Коцюба В.О. в інтересах КП «Київтеплоенерго» зазначив, що розмір понесених витрат позивача на професійну правничу допомогу є неспівмірним із складністю справи та розміром задоволених позовних вимог, а також не підтверджений належними доказами. Так, вартість послуг представника позивача є завищено, включає в себе послуги, надання яких не доведено документально та гонорар успіху, який не підлягав компенсації, оскільки вказане не відповідає критерію необхідності.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 21 та 23 лютого 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу на рішення суду від 03 серпня 2023 року адвокат Лазорко Ю.М. в інтересах ОСОБА_1 зауважив, що при проведенні перерахунків заборгованості позивача, відповідачем застосовано нормативні акти, які втратили чинність, а тому висновок суду про необхідність здійснення перерахунку є обґрунтованим. Вважає, що відповідач в апеляційній скарзі наводить суперечливі твердження, а його висновки щодо наявності підстав для нарахування заборгованості є необґрунтованими, оскільки докази правомірності проведених коригувань та донарахувань в матеріалах справи відсутні.

Щодо доводів апеляційної скарги на додаткове рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 листопада 2023 року відмітив, що гонорар адвоката за надання правової допомоги може встановлюватись в фіксованому розмірі та суд не вправі вимагати подання відомостей про загальну кількість витраченого часу. Розмір витрат доведений документально та суд першої інстанції правомірно здійснив їх розподіл.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від адвоката Горбатюк Я.В. в інтересах ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8, том 1).

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27 грудня 2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади м. Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». Підприємство здійснює постачання теплової енергії та надання послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води споживачам у м. Києві з 01 травня 2018 року.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

З 01 травня 2018 року житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в м. Києві надає відповідач на підставі публічного договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води населенню, який був опублікований в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085).

Отже, ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які надає КП «Київтеплоенерго» у зазначеному житловому будинку.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за відсутності в матеріалах справи доказів, які підтверджують наявність у КП «Київтеплоенерго» підстав для здійснення перерахунку обсягу отриманої позивачем послуги з централізованого опалення, таких, наприклад, як акт про встановлення відсутності до серпня 2020 року приладу обліку теплової енергії, з урахуванням доводів відповідача, що в належній позивачу квартирі облік спожитих послуг з централізованого опалення здійснюється індивідуальним засобом обліку теплової енергії та заперечень позивача з посиланням, що до серпня 2020 року він не мав квартирного (індивідуального) засобу обліку теплової енергії, нарахування відповідачем заборгованості за послуги з централізованого опалення в розмірі 27 290 грн 82 коп., а відтак, і нарахування 3 % річних у розмірі 382 грн 20 коп. та інфляційних втрат у розмірі 914 грн 45 коп. є безпідставними.

Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про теплопостачання» державна політика у сфері теплопостачання базується на принципах: зокрема, забезпечення захисту прав та інтересів споживачів; забезпечення впровадження засобів обліку і приладів регулювання споживання теплової енергії.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону Україну «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється відповідно до проектної документації з дотриманням будівельних норм і правил у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Таке оснащення та відповідна проектна документація не потребують видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла комерційного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, операторами зовнішніх інженерних мереж, виконавцями комунальних послуг.

У відповідності до абз. 1 ч. 1 ст. 6 Закону Україну «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обслуговування вузлів комерційного обліку здійснюються оператором зовнішніх інженерних мереж відповідно до цього Закону з урахуванням вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону Україну «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 10 Закону Україну «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку: загальний обсяг теплової енергії, що надходить до індивідуального теплового пункту, зменшується на обсяг теплової енергії, витраченої на приготування гарячої води, визначений на підставі показань відповідних вузлів обліку, а в разі їх відсутності - за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів Українивід 21 липня 2005 року № 630 (Правил № 630) у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.

Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку теплової енергії, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку теплової енергії за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.

За змістом п. 21 Правил № 630 у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. м (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 вказував, що за результатами дій КП «Київтеплоенерго» щодо перерозподілу обсягу теплової енергії, використаної на потреби централізованого опалення будинку в період з грудня 2019 року по жовтень 2021 року, йому здійснено донарахування, зокрема, з урахуванням обсягу теплової енергії, спожитої будинком на потреби ЦО, та зняттям нарахованих Гкал на потреби опалення МЗК. У зв`язку із зазначеним, по належній позивачу квартирі нараховано заборгованість у розмірі 27185 грн 43 коп.

Відповідно до абзацу 3 п. 12 Правил № 630 визначено, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі квартири, не враховуючи витрати теплової енергії юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку. До вказаних витрат додаються оплата за опалення місць загального користування (МЗК) будинку (абз. 2 п. 12 Правил № 630).

Згідно ч.4 ст.11 Закону Україну «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі ненадання у визначений договором строк споживачем виконавцю показань відповідного вузла обліку теплової енергії, для цілей комерційного або розподільного обліку виконавцем комунальної послуги протягом 3 місяців приймається середньодобове споживання таким споживачем відповідної комунальної послуги за попередні 12 місяців (для послуг з теплопостачання - за середнім споживанням попереднього опалювального періоду). У разі відсутності інформації про показання вузлів обліку та/або недопущення споживачем виконавця до відповідного вузла обліку для зняття показань після закінчення 3-місячного строку з дня недопуску, виконавець комунальної послуги зобов`язаний здійснювати розрахунки з такими споживачами як із споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку. Після відновлення надання показань вузлів обліку такими споживачами виконавець відповідної комунальної послуги або інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, зобов`язані провести перерахунок із споживачем, а для вузлів розподільного обліку - з усіма споживачами будівлі.

При цьому відсоток оснащеності квартир конкретного будинку індивідуальними лічильниками теплової енергії може бути різним в кожному розрахунковому періоді, що впливає на зміну алгоритму визначення обсягу теплової енергії на потреби опалення МЗК.

Заперечуючи проти заявлених, ОСОБА_1 , позовних вимог, КП «Київтеплоенерго» зазначало, що через незалежні від нього як постачальника послуги причини упродовж усього періоду нарахувань за послугу з централізованого опалення постійно здійснюються перерахунки вартості послуг з урахуванням нових даних щодо фактичних показань вузлів розподільного обліку теплової енергії відповідно до Закону Україну «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», п. 18 Правил № 630. Після отримання показань вузлів розподільного обліку (квартирних вузлів) теплової енергії по будинку за адресою: АДРЕСА_2 , КП «Київтеплоенерго» здійснювало коригування плати за надану послугу ЦО в наступному розрахунковому періоді шляхом зміни обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається в платіжному документі (квитанції) наступного за здійсненням коригування розрахункового періоду.

Станом на опалювальний період 2019-2020 роки квартира позивача не була обладнана індивідуальним тепловим лічильником, більшість суми коригувань припала саме на зазначений період.

В період опалювального періоду 2020-2021 ОСОБА_1 встановлено та прийнятий на облік індивідуальний вузол обліку, а, отже, нарахування за спожите опалення розраховувалось по квартирі відповідно до показань квартирного засобу обліку + місця загального користування (МЗК) за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі квартири, відповідно до п.12 Правил № 630 та Методики № 315 (в частині нарахувань за МЗК).

Вказані обставини щодо установки та прийняття на облік індивідуального лічильника в квартирі позивача не заперечувались сторонами, а тому, враховуючи положення ч.1 ст.82 ЦПК України, не потребують доказуванню.

КП «Київтеплоенерго» звернуло увагу на те, що за умови здійснення перерахунку нарахувань за опалення МЗК за опалювальні періоди 2019-2020 та 2020-2021 із застосуванням Правил № 630 за оскаржуваним рішенням суду та скасування заборгованості у сумі 27290 грн 82 коп. сума коригування по квартирі позивачки буде значно більшою.

Відповідно до вимог пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

Методика № 359 втратила чинність на підставі Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315 про затвердження Методики № 315, відповідно до статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», пункту 4 ч. 2 статті 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Однак у зв`язку із неможливістю застосування положень Методики № 315 до старих договорів, укладених до 01 травня 2019 року, виконавцем послуг з централізованого опалення використовується положення Методики № 315 тільки в частині щодо визначення обсягу витрат теплової енергії для опалення місць загального користування (МЗК).

При застосуванні Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг № 315, витрати теплової енергії на опалення МЗК визначались як відсоток від загального обсягу споживання теплової енергії будинком, який залежав від кількості поверхів.

Методикою № 359 при розрахунку кількості теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення оплати за їх опалення передбачається розрахунок витрат на опалення МЗК за формулами, у яких врахована наявність квартирних лічильників, опалювальна площа МЗК, теплова потужність системи опалення, температура повітря в приміщенні та середньомісячна температура на вулиці.

У липні 2021 року, на виконання рекомендацій Відділення Антимонопольного комітету України, про запобігання порушення законодавства про захист економічної конкуренції № 60/17 від 24 червня 2021 року по житловим будинкам м. Києва, які частково оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії, КП «Київтеплоенерго» проведено перерозподіл обсягів теплової енергії на опалення місць загального користування (МЗК) за період жовтень 2020 року - квітень 2021 року на підставі Методики № 359.

Здійснено нарахування за опалення для будинків, частково обладнаних квартирними лічильниками тепла, а також здійснено перерахунок за опалення МЗК споживачам, з якими було укладено договори про надання комунальних послуг до 01 травня 2019 року відповідно до Методики № 359.

Отже, в розрахунковому періоді «липень 2021 року» для житлових будинків м. Києва, частково оснащених вузлами розподільного обліку теплової енергії, зокрема, для житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , проведено перерозподіл обсягів теплової енергії на опалення місць загального користування (МЗК) за період жовтень 2020 року - квітень 2021 року у бік зменшення або збільшення залежно від фактичних обсягів споживання тепла, своєчасної передачі показань вузлів розподільного обліку тощо.

Також перерахунок за опалення МЗК за період жовтень 2020 року - квітень 2021 року був зроблений КП «Київтеплоенерго» відповідно до роз`яснень, отриманих КП «Київтеплоенерго» від Міністерства розвитку громад та територій України «На виконання положень Закону України від 09 листопада 2017 року № 2189-УІП «Про житлово-комунальні послуги» та Закону України від 22 червня 2017 року № 2119-УІП «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Відповідно до вказаних рекомендацій КП «Київтеплоенерго» визначено утриматись від застосування Методики № 315 під час розрахунків із споживачами, з якими не укладено договори відповідно до вимог Закону України від 09 листопада 2017 року №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги»; здійснити перерахунки споживачам, з якими були укладені до 01 травня 2019 року договори про надання комунальних послуг, розміру плати за послуги з централізованого опалення відповідно до Методики № 359.

Виконуючи дані вказівки, КП «Київтеплоенерго» відповідно до Закону України «Про захист економічної конкуренції» застосувало надані рекомендації задля недопущення порушення законодавства у сфері захисту економічної конкуренції та використовувало при нарахуванні плати за МЗК Методику № 359.

В свою чергу, ОСОБА_2 не доведено неправильності нарахувань КП «Київтеплоенерго» плати за послугу з централізованого опалення по квартирі позивача за опалювальні періоди 2019-2020 роки та 2020-2021 роки, з урахуванням часу прийняття на облік лічильника.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позивач, тобто, особа, яка подала позов, самостійно визначає порушене, невизнане чи оспорюване право або охоронюваний законом інтерес, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 вказано, що, розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії) (правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19.

Заявляючи позовні вимоги в частині зобов`язання КП «Київтеплоенерго» здійснити перерахунок плати (нарахувань) за послугу з централізованого опалення по квартирі позивача, за опалювальні періоди 2019-2020 роки та 2020-2021 роки відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (які були чинними на час виникнення спірних правовідносин) та договорів про надання комунальних послуг, укладених до 01 травня 2019 року; провести відповідні коригування по особовому рахунку ОСОБА_1 та скасувати заборгованість у сумі 27 290 грн 82 коп. ОСОБА_1 не конкретизовано з чого саме слід виходити, здійснюючи відповідний перерахунок, із застосуванням яких саме ставок, тарифів чи коефіцієнтів, та за який конкретно період.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги в указаній частині суд першої інстанції на указане уваги не звернув.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував, що у зв`язку з встановленням індивідуального лічильника теплопостачання оплату за послуги центрального опалення він має здійснювати виключено в межах показників індивідуального лічильника, однак, колегія суддів вважає, що такі твердження не заслуговують на увагу, оскільки нарахування КП «Київтеплоенерго» за спожите опалення включає суму показників квартирного засобу обліку і місць загального користування за показниками будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваної площі квартири відповідно до Правил № 640 та Методики № 315.

Вимоги про зобов`язання КП «Київтеплоенерго» здійснити перерахунок плати за послугу з централізованого опалення по квартирі за опалювальні періоди 2019-2020 роки та 2020-2021 роки відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, та договорів про надання комунальних послуг, укладених до 01 травня 2019 року, не є ефективним способом захисту порушеного права, оскільки здійснення перерахунку без визначення конкретних критеріїв, КП «Київтеплоенерго» може нарахувати в бік збільшення, ніж була нарахована за спірний період. При цьому, неконкретизовані вимоги можуть призвести до подальших суперечностей у розрахунку заборгованості між сторонами.

А відтак, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про скасування рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 серпня 2023 року з ухваленням у справі нового судового рішення відмову у задоволенні позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 904/8884/21 (провадження № 12-39гс22) зазначено, що: «за загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Подібні висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 925/81/21, від 09 лютого 2022 року у справі № 910/17345/20, від 15 лютого 2023 року у справі № 911/956/17(361/6664/20), від 07 березня 2023 року у справі № 922/3289/21.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 серпня 2023 року у цій справі, то додаткове рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 листопада 2023 року також слід скасувати.

Згідно з вимогами п. п. в) п. 4 ч.1 ст. 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови апеляційного суду зазначається щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Отже, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь КП «Київтеплоенерго» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4465 грн 80 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 серпня 2023 року та додаткове рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 листопада 2023 року скасувати та увалити нове судове рішення про відмову в позові.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (, місцезнаходження: м. Київ, пл. Франка, 5) витрати по оплаті судового збору у розмірі 4465 грн 80 коп. (чотири тисячі чотириста шістдесят п`ять гривень вісімдесят копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 26 липня 2024 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура