ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6325/24
провадження № 4-с/753/49/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2024 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сирбул О.Ф.

за участю секретаря Кушнір А.А.

представника скаржника (боржника) ОСОБА_1

представника стягувача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач - ОСОБА_4 , суд,

встановив:

У березні 2024 року ОСОБА_3 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із скаргою на дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Київ) Кенюк Людмили Василівни,в якій просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця щодо винесення постанови від 21.02.2022 в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 про накладення штрафу на ОСОБА_3 у розмірі 50 % від суми заборгованості по аліментам у розмірі 222 967,60 грн., що складає 111 483,80 грн., визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Київ) Кенюк Людмили Василівни від 21.02.2022 у виконавчому провадження № НОМЕР_1 про накладення штрафу на ОСОБА_3 у розмірі 50 % від суми заборгованості по аліментам у розмірі 222 967,60 грн., що складає 111 483,80 грн.

В обгрунтування скарги зазначив, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.01.2016 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходів) на обох дітей, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 30.11.2015 і до досягнення повноліття кожним із дітей. Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 753/22089/15-ц від 05.02.2016. Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 на підставі виконавчого листа № 753/22089/15-ц від 05.02.2016. У зв`язку з врегулювання між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 питання щодо сплати аліментів на утримання дітей, останньою від свого імені було подано до Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві нотаріально завірену заяву про погашення заборгованості по сплаті аліментів, завершення виконавчого провадження та повернення виконавчого документу від 18.04.2018 № ННВ 860945 посвідченого приватним нотаріусом Вербовським В.М. 20.04.2018 виконавче провадження № НОМЕР_2 було завершено та повернуто виконавчий лист № 753/22089/15 стягувачу. Після врегулювання питання щодо сплати аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 в міру своїх можливостей продовжував на регулярній основі перераховувати ОСОБА_4 кошти на утримання дітей. В грудні 2023 року ОСОБА_3 через застосунок «ДІЯ» отримав сповіщення про те, що на всі його банківські рахунки було накладено арешт в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1. На початку 2022 ОСОБА_4 отримала дублікат виконавчого листа № 753/22089/15 та повторно пред`явила його на виконання до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Київ). Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № НОМЕР_1 було встановлено, що згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 21.02.2022 заступником начальника Дніпровського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Кенюк Людмилою Василівною було нараховано ОСОБА_3 заборгованість зі сплати аліментів за період з листопада 2014 року по січень 2022 року у розмірі 222 967,60 грн. Окрім цього відповідно до постанови про накладення штрафу від 21.02.2022 в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 заступником начальника Дніпровського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Кенюк Людмилою Василівною було накладено штраф на ОСОБА_3 у розмірі 50 % від суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 111 483,80 грн. Заборгованість ОСОБА_3 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 державним виконавцем була нарахована не з дня пред`явлення виконавчого листа до виконання 18.02.2022, з листопада 2014 року, відтак на час винесення державним виконавцем спірної постанови про накладення штрафу від 21.02.2022 заборгованості у боржника в розмірі, що перевищує сумі аліментів за 3 роки не існувало, а тому винесення постанови про накладення штрафу на боржника у розмірі 50 % заборгованості є неправомірною. За таких обставин дії державного виконавця Дніпровського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Кенюк Людмили Василівни щодо винесення постанови від 21.02.2022 про накладення штрафу на ОСОБА_3 в розмірі 50 % від суми заборгованості є неправомірними.

Ухвалою суду від 16.04.2024 скаргу було залишено без руху.

Скаржник належним чином та у встановлений строк усунув вказані недоліки.

Ухвалою суду від 25.04.2024 відкрито провадження по справі.

14.05.2024 надійшли заперечення від стягувача ОСОБА_4 в яких зазначає, що заява про погашення заборгованості була нею подана вимушено під психологічним тиском, звільнившись від психологічного тиску боржника, діючи в найкращих інтересах дітей отримала дублікат виконавчого листа і звернулася до державної виконавчої служби з метою реалізації найкращих інтересів дітей, вважає постанову державного виконавця Дніпровського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Кенюк Людмили Василівнивід 21.02.2022 про накладення штрафу правомірною, оскільки відповідає вимогам законодавства та свідчить про те, що державний виконавець діяла в межах своїх повноважень, просила скаргу залишити без розгляду, а у разі її розгляду відмовити у задоволенні.

Ухвалою суду від 30.05.2024 витребувано з Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Київ) копію матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1.

24.06.2024 на виконання вимог ухвали суду від 30.05.2024 з Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Київ) надійшла копія матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Представник скаржника в судовому засіданні надала пояснення, в яких вимоги скарги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник стягувача у судовому засіданні надала пояснення в яких заперечувала щодо скарги, зазначила, що дії скаржника свідчать про визнання свого обов`язку платити аліменти, просила залишити скаргу без розгляду, оскільки строк на звернення до суду пропущено скаржником, а у разі розгляду скарги по суті - відмовити у задоволенні.

Державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як визначено ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як передбачено ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; в інших передбачених законом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи скаржник не отримував оскаржувану постанову 21.02.20022, а представник скаржника з матеріалами виконавчого провадження № НОМЕР_1 ознайомилась 20.03.2024, тому суд дійшов висновку про звернення скаржника до суду у визначений процесуальним законодавством строк.

Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.01.2016 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/2 частини всії видів заробітку (доходів) на обох дітей, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 30.11.2015 і до досягнення повноліття кожним із дітей.

Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 753/22089/15-ц від 05.02.2016 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/2 частини всії видів заробітку (доходів) на обох дітей, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 30.11.2015 і до досягнення повноліття кожним із дітей.

Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 на підставі виконавчого листа № 753/22089/15-ц від 05.02.2016.

18.04.2018 стягувачем ОСОБА_4 подано до Дніпровського районного відділлу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві нотаріально завірену заяву № ННВ 860945, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вербовським В.М. про погашення заборгованості по сплаті аліментів, завершення виконавчого провадження та повернення виконавчого документу.

20.04.2018 головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коломієць Інною Миколаївною винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2021 року ОСОБА_4 отримала дублікат виконавчого листа № 753/22089/15 від 12.01.2022.

18 лютого 2022 року ОСОБА_4 повторно звернулася з заявою про примусове виконання рішення суду та пред`явила дублікат виконавчого листа № 753/22089/15 на виконання до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Київ).

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1 заступником начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кенюк Л.В. винесено наступні постанови: 21.02.2022 постанова про відкриття виконавчого провадження, 21.02.2022 постанова про арешт майна боржника, 21.02.2022 постанова про накладення штрафу на ОСОБА_3 у розмірі 50 % від суми заборгованості по аліментам у розмірі 222 967,60 грн., що складає 111 483,80 грн., 13.07.2023 постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, 13.07.2023 постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, 21.08.2023 постанова про звернення стягнення на заробітку плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, 31.01.2024 постанова про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом п. 16 ч. 3 ст. 18 Закону Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 3 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

28 серпня 2018 року набрав чинності Закон України від 3 липня 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», яким доповнено ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» ч. 14 наступного змісту:

«За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу».

Пунктом 8 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, визначено, що виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до пункту 7 розділу I цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» ч. 4 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» викладено в такій редакції: «Строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року, справа № 2610/27695/2012, провадження № 14-37цс21, зазначила, що не вважається зворотною дією застосування закону або іншого нормативно-правового акта щодо триваючих правових відносин, якщо цей акт застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (це так звана безпосередня дія).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», який набрав чинності 28 серпня 2018 року, посилено відповідальність за несвоєчасну сплату аліментів, зокрема, запроваджено нарахування штрафів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за рік (20 відсотків суми несплачених аліментів), за два роки (30 відсотків суми несплачених аліментів), за три роки (50 відсотків суми несплачених аліментів).

Положення абзацу третього частини чотирнадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачають накладення штрафу у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів у певному розмірі, який дорівнює сумі відповідних платежів за три роки. Тобто зазначена норма права містить вказівку на суму заборгованості, за якої виникають підстави для накладення штрафу на боржника, а не на період її виникнення.

Відповідно до частини третьої статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом, й такі спори вирішуються за правилами цивільного судочинства.

Із змісту скарги випливає, що скаржник заперечує наявність заборгованості за аліментами, оскільки платив аліменти на утримання дітей на регулярній основі.

Для застосування ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» суд має встановити наявність такої заборгованості на час винесення постанови про накладення штрафу та суму, з якою пов`язано визначення розміру штрафу.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП № НОМЕР_1 станом на 21.02.2022 у ОСОБА_3 наявна заборгованість зі сплати аліментів за період з 30.11.2014 по 01.02.2022 становить 222 967,60 грн.

Разом з тим, 18.04.2018 стягувачем ОСОБА_4 подано до Дніпровського районного відділлу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві нотаріально завірену заяву, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вербовським В.М., зареєстрована у реєстрі за № 163 про погашення заборгованості по сплаті аліментів, завершення виконавчого провадження та повернення виконавчого документу.

Посилання стягувача в запереченнях на скаргу, що заява від 18.04.2018 була підписана не за особистим бажанням, а під психологічним тиском, вчиненим боржником над нею, методом шантажування під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження та судом не беруться до уваги.

20.04.2018 головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коломієць І.М. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

У січні 2022 року ОСОБА_4 отримала дублікат виконавчого листа та пред`явила його до виконання до Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 21.02.2022 заступником начальника Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кенюк Л.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

В матеріалах виконавчого провадження № НОМЕР_1 наявна виписка по рахунку ОСОБА_3 в період з 09.02.2016 по 31.01.2022 з якої вбачається систематичний переказ коштів на платіжну карту ОСОБА_4 .

Також, слід зазначити, що згідно розрахунку заборгованості боржника зі сплати аліментів, її розмір станом на 21.02.2022 року становить 222 967,60 грн., також до розрахунку заборгованості державним виконавцем включений період, починаючи з 30 листопада 2014 року по 01 лютого 2022 року.

Суд, звертає увагу, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.01.2016 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дітей, починаючи з 30 листопада 2015 року, а не з 30 листопада 2014 року.

Приписами статті 58 Конституції України, визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

За змістом чч. 1, 2 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Зважаючи на встановлене ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України правило, застосувати цей закон до заборгованості боржника з метою накладення штрафу, передбаченого новою ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець міг лише з 28.08.2018 року.

Також, суд звертає увагу, що в розрахунку заборгованості, на підставі якої державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу включений період заборгованості, що виник до дати набрання чинності законом № 2475-VIII.

Отже, державним виконавцем невірно застосовано положення статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», а тому оскаржувана постанова від 21.02.2022 про накладення на ОСОБА_3 штрафу підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 447-451 ЦПК України, Закон України «Про виконавче провадження», Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач - ОСОБА_4 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кенюк Людмили Василівни щодо винесення постанови від 21.02.2022 в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 про накладення штрафу на ОСОБА_3 в розмірі 50% від суми заборгованості по аліментам в розмірі 222967,60 грн., що складає 111 483,80 грн.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кенюк Людмили Василівни про накладення штрафу від 21.02.2022 у виконавчому провадження № НОМЕР_1 про накладення штрафу на ОСОБА_3 в розмірі 50% від суми заборгованості по аліментам в розмірі 222967,60 грн., що складає 111 483,80 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадяти днів.

Повний текст ухвали складено 31.07.2024.

Суддя: