Справа №295/5671/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.,

за участю секретаря Лайчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачів солідарно, в рівних частках, на його користь завдану майнову шкоду в сумі 6605, 36 грн та моральну (немайнову) шкоду в розмірі 100000, 00 грн.

В обґрунтування вимог вказано, що 01.01.2019 відповідачі вчинили щодо позивача кримінальні правопорушення: ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ст. 296 ч. 2 КК України, ОСОБА_2 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 296 та ч. 1 ст. 186 КК України.

В рамках кримінального провадження за фактом вчинення відповідачами згадуваних кримінальних правопорушень, що розглядалося Богунським районним судом м. Житомира, позивачем був заявлений до обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 цивільний позов про стягнення з останніх на його користь, солідарно, майнової шкоди в сумі 6605, 36 грн. та моральної (немайнової) шкоди в розмірі 100 000 грн.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 25.01.2024 кримінальне провадження по обвинуваченню відповідачів закрите в зв`язку із звільненням останніх від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, а цивільний позов позивача залишено без розгляду.

Внаслідок спричинення відповідачами ОСОБА_1 тілесних ушкоджень останній перебував на стаціонарному і амбулаторному лікуванні, придбавав ліки, продукти для посиленого харчування, на що витратив власних коштів в сумі 6605 грн. 36 коп.

Крім цього, неправомірними діями відповідачів позивачу завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, розмір яких ОСОБА_1 визначив в сумі 100000, 00 грн.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 07.05.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін (а.с. 46).

Представник позивача подав до суду заяву, в якій розгляд справи просив проводити без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного рішення.

Від відповідачів відзиву на позовну заяву не надходило, клопотань про продовження/поновлення строку для надання відзиву не надходило. Копію ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви з додатками було направлено відповідачам в порядку, визначеному ЦПК України, однак позовна заява з додатками повернулися до суду не врученими адресатам за закінченням терміну зберігання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Зі змісту ухвали Богунського районого суду м.Житомира від 25.01.2024 в справі № 295/6590/19 вбачається, що 01.01.2019 року близько 07 год. 00 хв., ОСОБА_3 разом з ОСОБА_2 , проходячи поблизу будинку АДРЕСА_1 , де зустріли раніше їм незнайомих ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , після чого ОСОБА_3 задів плечем ОСОБА_1 , в ході чого у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 раптово виник спільний злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку шляхом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

ОСОБА_3 наблизився до позивача та наніс один удар ногою в область тулубу. В цей момент ОСОБА_2 підійшов до ОСОБА_5 та наніс близько чотирьох ударів кулаками обох рук в область тулубу і голови та близько двох ударів ногою в область голови потерпілого, від чого останній впав на землю.

В подальшому, ОСОБА_2 , утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення злочину залишив та в подальшому розпорядилися, викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 7000 грн. 00 коп. та ОСОБА_4 матеріальної шкоди на суму 2871 грн. 90 коп.

Таким чином, ОСОБА_2 спільно із ОСОБА_3 спричинили ОСОБА_4 тілесні ушкодження ОСОБА_1 у вигляді синця в навколо-орбітальній ділянці зліва, синець в скроневій ділянці зліва, синці на вушній раковині лівого вуха, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 25.01.2024 у справі №295/6590/19 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження № 0000023 від 02.01.2019 - закрито. Цією ж ухвалою цивільний позов ОСОБА_1 , заявлений в рамках вказаного кримінального провадження, залишено без розгляду (а.с. 11-13).

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Факт спричинення позивачу тілесних ушкоджень підтверджується висновком експерта №614 від 19.02.2019, консультативними висновками спеціаліста №6, консультативним висновком спеціалістів від 02.01.2019 та 03.01.2019, протоколом рентгенологічного дослідження від 01.02.2019, консультативним висновком спеціаліста від 01.02.2019, листком непрацездатності про перебування на стаціонарному лікуванні з 22.01.2019 по 30.01.2019, довідкою від 30.01.2019 (а.с. 24-33).

Перебування позивача на стаціонарному лікуванні у стоматологічному відділенні було пов`язане з лікуванням закритого перелому кістки на обличчі, який був отриманий в результаті побиття відповідачами виявлений після рентгенологічного дослідження. В зв`язку з вказаними тілесними ушкодженнями позивач перебував і на амбулаторному лікуванні.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

У відповідності з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно із статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Тобто збитками є фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені особою, або які мають бути нею зроблені, та упущену вигоду. При цьому, вказані витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням порушеного права особи, а саме, без здійснення таких витрат є неможливим відновлення порушеного права особою.

Для відповідальності у деліктних правовідносинах має бути наявний склад цивільного правопорушення: шкода; протиправна поведінка особи; причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою; вина особи.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Позивач зазначив, що на його переконання, відповідачі повинні нести солідарну відповідальність перед ним.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що внаслідок спричинення позивачу тілесних ушкоджень останній перебував на стаціонарному і амбулаторному лікуванні, придбавав рекомендовані йому лікарями ліки, продукти для посиленого харчування, що підтверджується фіскальними чеками (а.с. 15-23), проте чекаи про придбання продуктів харчування містять відомості про придбання товарів, які відносяться до побутових, тому вказану вимогу суд задовольняє частково в сумі 6302,88 грн.

Приписами статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Крім того, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

У пункті 5 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

В обґрунтування позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, розмір якої позивачем визначено в сумі 100000, 00 грн, ОСОБА_1 зазначив, що неправомірними суспільно-небезпечними спільними діями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позивачу завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті, як потерпілого: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; фіксованість уваги на проблемі одужання та правової реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності.

В момент отримання тілесних ушкоджень, позивач, як потерпілий, переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоров`я та життя. Наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, насторога, невпевненість в собі, тривога з приводу майбутнього. Внаслідок обставин отримання тілесних ушкоджень, позивач тривалий час і дотепер відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою винуватців, переживає щодо своєї соціальної репутації, відношення родини та близьких до скоєного, стрес та страх.Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. ОСОБА_1 тривалий час перебував на стаціонарному і амбулаторному лікуванні. Будучи студентом 1 курсу навчання для отримання освітнього ступеня «бакалавр» факультету економіки і менеджменту спеціальності «економіка» Житомирського державного технологічного університету денної форми навчання, одночасно по договору працював в ТОВ «Бі Стафф». В результаті вчинених відносно нього злочинів тривалий час не міг працювати і виконувати покладені на нього обов`язки, в зв`язку з чим змушений був звільнитися з роботи (припинити договірні відносини). Вказані обставини підтверджуються довідкою №79 Житомирського державного технологічного університету, договором №09/11, довідкою про склад сім`ї №31 (а.с. 34-37). Не міг відвідувати навчання в учбовому закладі.

Суд вважає, що вказані обставини спричиняли позивачу моральні переживання і страждання.

Судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» («J. K. AND OTHERS v. SWEDEN») зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд враховує характер та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, при цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості та стягує з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача 80000,00 грн. моральної шкоди.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь держави судовий збір.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1190 ЦК України, ст. ст. 12, 76, 77, 81, 89, 141, 258, 259, 280, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 6302,88 грн ( шість тисяч триста дві )матеріальної шкоди та 80000,00 грн ( вісімдесят тисяч) моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь держави 1211, 00 грн. судового збору, а саме по 605,50 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 29 липня 2024 року.

Суддя Л.М. Чішман