Справа № 196/699/23
№ провадження 2-др/196/3/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2024 року смт. Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Бабічевої Л.П.,

за участю секретаря судового засідання Шевченко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Царичанка заяву представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Бойка Юрія Олександровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №196/699/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 11 червня2024 року відмовлено повністю у задоволенні позовуОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

25 липня 2024 року до Царичанського районного суду Дніпропетровської області від представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Бойка Ю.О. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по справі №196/699/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування заяви вказано, що резолютивна частина рішення містить лише відомості про повне найменування сторін, а також відомості про строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження, але відсутні висновки суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог та висновок про розподіл судових витрат.

Просить суд ухвалити (постановити) додаткове рішення по цивільній справі№196/699/23 по всім позовним вимогам щодо кожної з заявлених вимог та зазначити висновок щодо можливості чи неможливості вирішення питання про судові витрати.

Ухвалою судді від 25.07.2024 р. призначено заяву до розгляду без виклику в судове засідання учасників справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи №196/699/23 та заяву про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов таких висновків.

Цивільним процесуальним законом визначено, що після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може сам скасувати або змінити це рішення. Така властивість рішення суду у теорії цивільного процесу отримала назву «незмінність рішення суду». Правило про неможливість скасування або зміни судового рішення судом, який його ухвалив, гарантує стабільність судового рішення та його незмінність.

Цивільний процесуальний закон передбачає випадки, коли суд, що ухвалив судове рішення, має право з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, самостійно виправити його недоліки, пов`язані з його неповнотою, неясністю і неточністю, шляхом ухвалення додаткового рішення.

Згідно із ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Тобто, чинним законодавством визначений вичерпний перелік обставин, за якими може бути ухвалено додаткове рішення. Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених вказаною статтею, і не може змінювати по суті основне рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з позовної заяви та рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 11 червня2024 року, позивачка ОСОБА_1 просила суд ухвалити рішення, яким:

- визнати за нею право на спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 двоюрідної тітки ОСОБА_4 , як за спадкоємцем п`ятої черги у розумінні статті 1265 ЦК України;

- визнати недійсним посвідчений приватним нотаріусом заповіт, складений 07 червня 2017 року від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , у зв`язку зі встановленням, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, як про те йдеться у ст. 1257 ЦК України;

- визнати за нею, як за спадкоємцем п`ятої черги в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 двоюрідної тітки ОСОБА_4 , право власності на таке майно:

1) будинок (житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (Реєстраційний номер майна: 11210728; Загальна площа (кв.м): 39,2, Житлова площа (кв.м): 22,5, Загальна вартість нерухомого майна (грн.): 24788; Форма власності: приватна; Дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 07.11.2007;

2) земельну ділянку площею 6,9114 га з кадастровим номером :01:002:0013 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Бабайківської с/ради Царичанського району Дніпропетровської області (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 56; Номер відомостей про речове право: 21154251);

3) земельну ділянку площею 5,7948 га з кадастровим номером :01:002:0014 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Бабайківської с/ради Царичанського району Дніпропетровської області (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 256; Номер відомостей про речове право: 21159924).

- судові витрати покласти на відповідача.

За результатами розгляду справи 11 червня 2024 року суд ухвалив рішення про відмову повністю у задоволенні позовуОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Відповідно повністю у задоволенні всіх позовних вимог, які заявлені у позові, рішенням суду було відмовлено.

Під час ухвалення рішення суду були розглянуті всі вищезазаначені позовні вимоги позивачки, вказані у позовній заяві. У мотивувальній частині рішення суд зазначив, що суд доходить висновку, що у задоволені позову слід відмовити у повному обсязі.

Отже, заява представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Бойка Ю.О. в частині ухвалення додаткового рішення по всім позовним вимогам щодо кожної з заявлених вимог задоволенню не підлягає.

Щодо заявленої вимоги в частині вирішення питання про судові витрати, то суд зазначає таке.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 , звертаючись з позовною заявою до суду, зазначила в позові, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи відповідає сумі сплаченого судового збору (а.с.8). При подачі позову позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (а.с.1) та у розмірі 4462,23 грн. (а.с. 2).

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено повністю та у мотивувальній частині рішення суд зазначив, що враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, суд вважає, що витрати зі сплати судового збору, понесені позивачкою, відшкодуванню не підлягають (а.с. 193 зворот).

Отже, суд не вбачає підстав для ухвалення додаткового рішення і в частині вирішення питання про судові витрати.

З огляду на викладене, суд зазначає, що оскільки рішення від 11 червня 2024 року було ухвалено щодо всіх заявлених позовних вимог, про що зазначено у рішенні суду, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю і відповідно понесені позивачкою судові витрати відшкодуванню не підлягають, а тому відсутні підстави, передбачені ч. 1 ст. 270 ЦПК України, для ухвалення додаткового рішення.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відмову в прийнятті додаткового рішення за заявою представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Бойка Юрія Олександровича.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 260, 261, 270, 353, 354ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У прийнятті додаткового рішення за заявою представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Бойка Юрія Олександровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №196/699/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом,- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Л.П. Бабічева