Справа № 204/2463/24
Провадження № 2/204/2020/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Карнаух В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивач просив: припинити стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , щомісяця, за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2014 року по цивільній справі № 204/203/14-ц (провадження № 2/204/861/14); змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2014 року по цивільній справі № 204/203/14-ц (провадження № 2/204/861/14) на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 щомісячно на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу), але не більше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказує на те, що позивач та відповідач з 28 квітня 2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2014 року по справі № 204/202/14-ц було розірвано. Від подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час розірвання шлюбу діти проживали з дружиною. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2014 року по справі № 204/203/14-ц було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця починаючи з 17 січня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Аліменти стягуються до теперішнього часу, виконавче провадження № 46643056. Старший син ОСОБА_3 має важку розумову відсталість та інвалідність групи «А», що підтверджує медичний висновок № 26 від 10 грудня 2014 року. Як виявилось, відповідно до довідки від КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» ДОР» № 9 від 12 січня 2024 року, старший син перебуває в будинку-інтернат на повному державному забезпеченні з 29 квітня 2017 року та не проживає з матір`ю. Отже, відповідач (матір дитини), з якою проживали двоє неповнолітніх сина на час розірвання шлюбу та винесення судом рішення про стягнення аліментів, згодом передала старшого сина до дитячого будинку-інтернату на повне державне забезпечення у зв`язку з тяжким станом здоров`я сина. Наразі мати дитини не витрачає отримані нею аліменти на старшого сина ОСОБА_3 , а використовує їх у власних цілях, оскільки дитина мешкає в будинку інтернаті та знаходиться на повному державному забезпеченні, а тому вважає, що позивач повинен бути частково звільнений від сплати аліментів на користь відповідача. Позивач згоден сплачувати аліменти на утримання сина в разі пред`явлення до нього позову дитячим будинком-інтернатом та/або в добровільному порядку. На даний час син - ОСОБА_3 з відповідачем разом не проживає, на її утриманні не перебуває. Позивач є військовослужбовцем Збройних Сил України, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , був призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 у лютому 2023 року. Під час проходження військової служби отримав поранення та погіршення стану здоров`я. Позивач є інвалідом 3 групи, загальне захворювання по зору (відсутність лівого ока), інвалідність надано довічно. Отже, на даний час стан здоров`я позивача суттєво змінився в гіршу сторону у зв`язку із інвалідністю 3 групи, втратою ока, а також отриманими пораненнями, у зв`язку з чим у нього немає змоги сплачувати аліменти у розмірі 1/3 від суми всього отриманого доходу на дитину ОСОБА_4 , при цьому в цій позовній заяві позивач не уникає сплати аліментів, а просить їх зменшити до 1/4. Враховуючи, що дитина - ОСОБА_3 , на якого стягуються аліменти, проживає в КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» ДОР» та знаходиться на повному державному утриманні з 29 квітня 2017 року, а мати дитини (отримувач аліментів) не утримує її (у т.ч. і за рахунок аліментів), вважає, що наявні підстави для звільнення позивача від сплати аліментів на користь відповідача на утримання дитини ОСОБА_3 , які стягуються за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпро від 18 лютого 2014 року по цивільній справі № 20/203/14-ц. Крім цього, у зв`язку з суттєвим погіршенням здоров`я позивача, значним витратам на лікування та ліки, зменшення аліментів на дитину - ОСОБА_4 до 1/4 буде створювати можливість для позивача у постійних виплатах на дитину без затримки таких та утворення боргів із сплати аліментів. У зв`язку з викладеним, позивач звертається до суду з даним позовом.

23 липня 2024 року від представника відповідача ОСОБА_5 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі з огляду на наступне. Позивач є працездатною особою та проходить службу в Збройних Силах України, має регулярний та постійний дохід, що дає йому можливість утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідач ОСОБА_2 відповідно до довідки МСЕК № 135 від 29 січня 2024 року є інвалідом 1Б групи за загальним захворюванням з ураження органів та є особою, що потребує стороннього регулярного постійного догляду. На утриманні відповідача знаходиться син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який згідно медичного висновку № 156 від 09 серпня 2022 року хворіє на легку розумову відсталість з порушенням зору, мови та поведінки. Щодо старшого сина, то він дійсно знаходиться в спеціалізованому дитячому будинку-інтернаті, де йому надається професійна медична допомога у зв`язку із тяжким вродженим психічним захворюванням. Аліменти, що стягуються з позивача у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, йдуть на забезпечення обох дітей самими необхідними речами, ліками та продуктами харчування. Відповідач не має змоги самостійно працювати та забезпечувати спільних з позивачем дітей в силу вищезазначеної встановленої групи інвалідності, пов`язаної з отриманою травмою відповідно до довідки № 74389 від 02 липня 2019 року. Також зазначає, що обов`язком обох батьків є утримання своїх неповнолітніх дітей. Відповідач самостійно піклується про обох спільних з позивачем дітей. ОСОБА_4 проживає разом з відповідачем, а що стосується ОСОБА_3 , то відповідач регулярно додатково за власні кошти здійснює купівлю необхідних ліків, одягу, розвиваючих матеріалів та всього, що її просить вислати дитячий будинок - інтернат. Таким чином у випадку задоволення позовної заяви позивача та зменшення розміру стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_3 , відповідач не зможе забезпечувати його навіть самими необхідними речами, оскільки у неї самої самостійного фінансового доходу немає ніякого, окрім пенсії по інвалідності, яка вся іде на купівлю медичних препаратів для самого відповідача. З огляду на викладене вказану позовну заяву вважає необґрунтованою.

Позивач в судове засідання не з`явився, від його представника ОСОБА_6 до суду надійшла заява, в якій він просив проводити розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, від її представника ОСОБА_5 до суду надійшла заява, в якій він просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 28 квітня 2007 року Красногвардійським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, актовий запис № 253, який було розірвано рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2014 року по справі № 204/202/14-ц, яке міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/37765066.

Від подружнього життя у сторін народилось двоє спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 30 жовтня 2007 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1000 (а.с. 10); ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 18 листопада 2009 року Красногардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1172 (а.с. 11). У вказаних свідоцтвах про народження батьками дітей зазначені позивач та відповідач.

Після припинення між сторонами шлюбних відносин та розірвання шлюбу неповнолітні діти сторін залишились проживати з матір`ю - ОСОБА_2 .

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2014 року по справі № 204/203/14-ц було частково задоволено позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання його синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь матері дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , починаючи стягнення з 17 січня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття, допустивши по справі негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн. В решті заявлених позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено (а.с. 12-15).

03 березня 2014 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська по справі № 204/203/14-ц було видано виконавчий лист (а.с. 22).

Як зазначав у позовній заяві позивач та не заперечувала у відзиві на позовну заяву відповідач, на теперішній час вищевказаний виконавчий лист по справі № 204/203/14-ц щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей перебуває на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби.

Згідно ч. 1 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються цим кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

У статті8 СК України визначено, що якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 18 Сімейного кодексу України способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Аналогічне положення закріплене також у п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України, якою визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення.

Звертаючись у березні 2024 року до суду з даним позовом, ОСОБА_1 , зокрема, просив припинити стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на те, що на теперішній час останній проживає не з відповідачем ОСОБА_2 , а у зв`язку з важкою розумовою відсталістю перебуває в будинку-інтернаті на державному забезпеченні.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим і індивідуальним.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником, або перебуває у навчальному або у лікувальному закладі.

Згідно з медичним висновком № 26 про дитину інваліда віком до 18 років, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено діагноз важка розумова відсталість, підгрупа «А» (а.с. 17).

Відповідач ОСОБА_2 також є інвалідом першої «Б» групи з 01 грудня 2023 року за загальним захворюванням, інвалідність встановлена до 01 грудня 2026 року, що підтверджується довідкою № 135 до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 567074 від 29 січня 2024 року (а.с. 52-53).

З довідки № 9, виданої КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» ДОР» від 12 січня 2024 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває в КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» ДОР» на повному державному забезпеченні з 29 квітня 2017 року, наказ № 119 від 29 квітня 2017 року (а.с. 16).

За таких обставин суд вважає встановленим, що на підставі рішення суду з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання сина на користь матері ОСОБА_2 , яка разом з дитиною на теперішній час не проживає, влаштувала дитину до дитячого будинку-інтернату де дитина перебуває на повному державному забезпеченні, що на переконання суду свідчить про те, що встановлені законом підстави для стягнення аліментів на користь того з батьків, з ким проживає дитина, припинили існувати.

Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь матері аліментів на утримання дитини, оскільки відбулися зміни в сімейному стані одержувача аліментів, внаслідок чого дитина припинила проживати разом з матір`ю.

При цьому суд зазначає, що за виниклих між сторонами обставин, заклад в якому перебуває дитина, не позбавлений можливості звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів як з одного з батьків дитини, так і з обох батьків.

Беручи до уваги встановлені обставини суд приходить до переконливого висновку про наявність передбачених законом підстав для припинення стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2014 року по справі № 204/203/14-ц, а отже позовні вимоги ОСОБА_7 в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зміну (зменшення) розміру аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2014 року по справі № 204/203/14-ц, суд виходить з наступного.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 також просив змінити (зменшити) розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2014 року по цивільній справі № 204/203/14-ц (провадження № 2/204/861/14) на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 щомісячно на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу), але не більше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 має 3 групу інвалідності за загальним захворюванням по зору, довічно, що підтверджується його пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим 07 червня 2018 року Пенсійним фондом України (а.с. 19).

Крім того, у зв`язку з проходженням військової служби позивач ОСОБА_1 отримав травму. У довідці № 167 військово-лікарської комісії від 21 лютого 2024 року зазначено, що 21 лютого 2024 року ВЛК КНП КМР «МЛШМД» м. Кам`янське було проведено медичний огляд ОСОБА_1 та встановлено діагноз: м`якотканна пухлина нижньої третини лівого стегна по внутрішній поверхні, м`язова грижа нижньої третини лівого стегна з порушенням функції пересування в значній мірі, потребує лікування (реабілітації) (а.с. 18). У Виписці № 744/82 із медичної карти стаціонарного хворого зазначено, що ОСОБА_1 рекомендовано, зокрема, нагляд реабілітолога, травматолога, ЛФК 2-й п-д, пересування за допомогою милиць з дозованим навантаженням та ліву нижню кінцівку, запобігання мікротравм та фізичних перенавантажень (а.с. 20-21).

Неповнолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також встановлено діагноз легка розумова відсталість із порушенням зору, мови та поведінки, що підтверджується медичним висновком № 156 про дитину інваліда віком до 18 років від 09 серпня 2022 року (а.с. 55-56).

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Водночас, аналізуючи надані стороною позивача докази, суд вважає встановленим та доведеним факт погіршення стану здоров`я позивача у порівнянні зі станом його здоров`я на момент ухвалення 18 лютого 2014 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська рішення по справі № 204/203/14-ц, а тому суд приходить до переконання, що справедливим та об`єктивним розміром стягнення аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , буде 1/4 частина з усіх видів його заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно.

Також суд враховує той факт, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2014 року по справі № 204/203/14-ц аліменти були стягнуті у розмірі 1/3 частини заробітку позивача на утримання двох малолітніх дітей, однак на теперішній час у зв`язку з задоволенням позовних вимог про припиненням стягнення аліментів на утримання старшого сина ОСОБА_3 , достатній та необхідний розмір аліментів для утримання молодшого сина ОСОБА_4 має бути визначений судом з урахуванням зазначених обставин.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Беручи до уваги викладене, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2014 року по справі № 204/203/14-ц слід зменшити з 1/3 до 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дати набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 , що на думку суду буде справедливим та об`єктивним розміром з урахуванням встановлених у справі обставин та приписів діючого законодавства, а отже позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають задоволенню.

Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 7, 8, 18, 180, 182, 183, 192 СК України, та керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 81, 82, 141, 142, 170, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів задовольнити.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2014 року по справі № 204/203/14-ц.

Зменшити розмір аліментів, встановлений рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2014 року по справі № 204/203/14-ц, та стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дати набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Л. Черкез