Провадження № 2/202/1923/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Мариніна О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Жупій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Караван-Сарай», третя особи, яка не заявляє самостійних вимог Головне управління Державної податкової служби в Донецькій області, про стягнення не виплаченої за період роботи заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

10.09.2021 року до Краматорського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Караван-Сарай» про стягнення заробітної плати, третя особа Головне управління Державної податкової служби в Донецькій області.

Ухвалою суду від 13.09.2021 року справу прийнято до свого провадження, відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 14.03.2022 № 7/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області на Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська та справу передано до визначеного суду.

Ухвалою від 14.05.2024 справу прийнято до свого провадження новим складом суду, розпочато розгляд справи по суті.

Як вбачається з матеріалів, звертаючись у 2021 році до Краматорського міського суду Донецької області із позовною заявою до ТОВ ««Караван-Сарай» про стягнення не виплаченої за період роботи заробітної плати в сумі 2388 грн. 51коп. позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що в період з 16 червня 2020 року по 10 серпня 2020 року позивач працював у ТОВ «Караван-Сарай».

За вказаний період роботи у ТОВ «Караван-Сарай» йому нараховано заробітну плату в загальній сумі 13218 грн. 91 коп., але фактично сплачено заробітну плату в загальній сумі 10830 грн. 40 коп., у зв`язку з чим вважає, що залишилася сума не виплаченої належної заробітної плати за період роботи 2388 грн. 51 коп., які не були виплачені при звільнені.

До початку розгляду справи по суті новим складом суду, представник позивача, в межах наданих йому повноважень, збільшив позовні вимоги, додавши вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, згідно наданого розрахунку 240,43 грн. (середньоденний заробіток позивача)х 621день (загальний період затримки грошового розрахунку при звільненні) =149307 грн., які разом з первісними вимогами просив задовольнити та стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн.

Представник відповідача, надавав відзив на позов, а при розгляді справи новим складом суду письмові пояснення на уточнену позовну заяву згідно яких позовні вимоги не визнав в повному обсязі, пославшись на те, що позивачу за весь час роботи на підприємстві з 15 червня 2020 року по 10 серпня 2020 року було нараховано дохід: в розмірі 13 218 грн. 91 коп. (червень 2020 4613,66 грн, липень 2020 7453,42, серпень 2020 1151, 83 грн.). З цієї суми на підставі ст.ст. 167, 168 ПКУ було утримано та перераховано до бюджету суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 18% та 1,5% військового збору, а всього 19,5 % всього на суму 2388,51 грн. Після утримання обов`язкових податків і зборів із доходу позивача, йому було виплачені наступні суми за червень 2020 року - 3714 грн, за липень 2020 року 6000 грн., за серпень 2020 року 1116, 40 коп., а всього 10830,40 грн., про що він поставив особистий підпис у відомостях про виплату зарплати та не заперечує у позовній заяві. Зазначив, що якщо із суми нарахованого працівнику доходу 13 218 грн. 91 коп. відняти суму, виплачену позивачу 10830,40 грн, то виходить як раз сума утриманих податків і зборів 2388,51 грн., які позивач і просить стягнути з підприємства.

У судові засідання представник відповідача та третьої особи не з`явились, будучі повідомленими про час і місце розгляду справи.

У судовому засіданні 11.06.2024 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав викладених у своїх заявах.

Клопотав про виклик свідка ОСОБА_2 , спеціаліста Головного управління Державної податкової служби в Донецькій області, яке було відхилено судом, через недоцільність.

В подальшому, після оголошення перерви через переривання відео зв`язку, у судове засідання, призначене на 29.07.2024, представник позивача, будучі повідомленим про час і місце розгляду справи до суду не з`явився, клопотань про відкладення, участь в судовому засіданні в режимі відео конференції не подавав.

Зважаючи, що розгляд справи розпочато у судовому засіданні за участі представника позивача, де він був вислуханий, підтримав свої вимоги, обґрунтувавши свої мотиви, суд вважає можливим продовжити розгляд справи за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та надані судом докази, дійшов до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що з 16 червня 2020 року ОСОБА_1 працював у ТОВ «Караван Сарай» згідно трудового договору, укладеного невизначений строк, що підтверджується наказом № 159/20к від 15.06.2020 та відповідним записом у трудовій книжці.

Наказом № 204/20к к від 10.08.2024 на підставі заяви ОСОБА_1 його було звільнено за угодою сторін, відповідно п.1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується також відповідним записом у трудовій книжці.

За період його роботи ОСОБА_1 йому нараховано заробітну плату в загальній сумі 13218 грн. 91 коп., що може бути підтверджено випискою (відомостями) з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків та фактично сплачено заробітну плату в загальній сумі 10830 грн. 40 коп., що може бути підтверджено витягами з відомостей про виплату заробітної плати та видатковим касовим ордером від 06.05.2021р.

Відповідно ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених Законом.

Ставки податку визначені ст. 167 Податкового кодексу України.

Так, згідно п. 167.1 ПКУ ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до 168.1.1. Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності з 01.01.2015, внесено зміни до Податкового кодексу України в частині оподаткування військовим збором.

Відповідно до п. 161 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень ПКУ оподаткування військовим збором подовжено до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України.

Відповідно до підпункту 1.4 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ нарахування, утримання та сплата (перерахування) військового збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 ПКУ, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту (1,5 відсотка від об`єкта оподаткування).

Зокрема, підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПКУ передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника, зобов`язаний утримувати збір із суми такого доходу за його рахунок.

Разом з цим, платник, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити військовий збір з таких доходів (підпункт 168.2.1 пункт 168.2 статті 168 ПКУ).

Підпунктом 1.5 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ передбачено, що відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету згідно зі статті 171 ПКУ з доходів у вигляді заробітної плати, роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника; з інших доходів є податковий агент для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні; платник для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов`язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) збору до бюджету.

Відповідно до підпункту 1.6. пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 ПКУ.

Судом встановлено, що за час роботи на підприємстві з 15 червня 2020 року по 10 серпня 2020 року ОСОБА_1 було нараховано дохід в розмірі 13 218 грн. 91 коп.:

червень 2020 4613,66 грн,

липень 2020 7453,42,

серпень 2020 1151, 83 грн.

Як зазначив представник відповідача, із чим погоджується суд, на виконання вимог ст. ст. 167, 168 ПК України ТОВ «Караван-Сарай», як податковим агентом було утримано та перераховано до бюджету суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 18% та 1,5% військового збору, а всього 19,5 %:

червень 2020 830,46 грн.- ПДФО та 69,20 грн. військовий збір,

липень 2020 1341, 62 грн. - ПДФО та 111, 80 грн. - військовий збір,

серпень 2020 18,15 грн. - ПДФО та 17, 28 грн. - військовий збір, а всього на суму 2388,51 грн.

Після утримання обов`язкових податків і зборів із доходу ОСОБА_1 , йому було виплачено:

за червень 2020 року - 3714 грн,

за липень 2020 року 6000 грн. (1912 грн. аванс та 4088 грн. зарплата та компенсації)

за серпень 2020 року 1116, 40 коп., а всього 10830,40 грн., що підтверджується матеріалами справи та не заперечується позивачем.

Таким чином, спірна сума невиплаченого доходу у розмірі 2388,51 грн. (13218,91 грн 10830,40 грн.) - є сумою утриманих податків і зборів, які ОСОБА_1 , як громадянин України зобов`язаний сплачувати із нарахованого оподатковуваного доходу, а ТОВ «КАРАВАН-САРАЙ», як податковий агент, який нараховував оподатковуваний дохід на користь платника, зобов`язаний був утримати із суми такого доходу за його рахунок, що власне і зробив.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів на підтвердження наявності підстав для звільнення позивача від сплати окремих податків та зборів або звернення до роботодавця ТОВ «Караван-Сарай» із заявою про застосування податкової соціальної пільги та документів, що підтверджують таке право, позивачем не доведено.

Таким чином, оцінюючи докази, надані сторонами, приймаючи до уваги вище викладене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги про стягнення не виплаченої за період роботи заробітної плати задоволенню не підлягають, у зв`язку з чим вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є також є необґрунтованими, оскільки всі суми, які підлягали виплаті, за вирахуванням податків та зборів, були виплачені та отримані ОСОБА_1 , тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Відповідно вимог ст. 141 ЦПК України у зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору та відмови у задоволенні позову, судовий збір віднести на рахунок держави, а у задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу відмовити, поклавши витрати на позивача.

На підставі ст. 161, 167-168 ПК України та керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Караван-Сарай», третя особи, яка не заявляє самостійних вимог Головне управління Державної податкової служби в Донецькій області про стягнення не виплаченої за період роботи заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - відмовити повністю.

Відповідно вимог ст. 141 ЦПК України у зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору та відмови у задоволенні позову, судовий збір віднести на рахунок держави, а витрати на правову допомогу залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 30 липня 2024 року.

Суддя О. В. Маринін