Справа № 307/2602/24
Провадження № 2/307/627/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Стецюк М.Д., секретар судового засідання Цех Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Сергет Володимир Володимирович звернулася до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.Мотивуючи вимоги тим, що позивачка проживала з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2017 року до червня 2018 року. В період їх спільного проживання у сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні та вихованні. 07 листопада 2018 року Тячівським районним судом Закарпатської області було ухвалено рішення по справі № 307/2914/18. Вказаним рішенням позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 27 вересня 2018 року. Також вказаним рішенням було встановлено, що відповідач ухиляється від участі в житті та вихованні дитини, позивачка самостійно виховує дитину, відповідач працює за кордоном, однак не має постійного місця роботи, його доходи містять мінливий характер. На сьогоднішній день позивач вважає за можливе та необхідне звернутись до суду із позовом про зміну розміру аліментів та стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки від всіх доходів відповідача, щомісячно, з моменту подання вказаного позову. Зміна розміру аліментів з твердої грошової суми в розмірі 2000 грн. на 1/4 частки від всіх доходів відповідача, щомісячно має більш повноцінно забезпечити реалізацію права дитини на утримання від другого з батьків, що не забезпечується сумою в розмірі 2000 грн. у зв`язку із зміною економічної ситуації в країні, постійного збільшення рівня інфляції та збільшення рівня середньомісячної заробітної плати в Україні, що також впливає на загальне здороження вартості життя, збільшення цін на товари та послуги, а й відповідно й на можливість забезпечення належного життєвого рівня дитини. Оскільки аліменти з відповідача вже стягується за рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області по справі № 307/2914/18 від 07 листопада 2018 року позивач не може звернутись до суду із заявою про видачу судового наказу, але має право звернутись із позовом про зміну розміру аліментів.

Враховуючи викладене, просить змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області по справі № 307/2914/18 від 07 листопада 2018 року та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходу (заробітку) до повноліття дитини, починаючи з 14 червня 2024 року, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

28 червня 2024 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області позовну заяву залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків вказаних згідно ухвали суду.

01 липня 2024 року, на виконання вказаної ухвали суду, представником позивача усунуто недоліки позовної заяви.

01 липня 2024 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористався.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, згідно поданої представником позивачки заяви, просив розглянути справу без участі позивачки та її представника та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, згідно поданої представником відповідача заяви, просив розглянути справу без участі відповідача та його представника. Зазначив, що відповідач ОСОБА_2 позов визнає та не заперечує проти його задоволення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 07 листопада 2018 року, яке набрало законної сили 07 грудня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньою дитини: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 27 вересня 2018 року (а.с.14-15).

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 вбачається, що позивачка зареєстрували шлюб 04 листопада 2021 року у виконавчому комітеті Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської області, за актовим записом №65, та після реєстрації шлюбу прізвище позивачки змінено з « ОСОБА_8 » на ОСОБА_9 » (а.с.13).

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Із правової позиції, яка міститься у постанові Верховного Суду України у справі № 6-143цс-13 від 5 лютого 2014 року, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Правилами ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Також, частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Як роз`яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, при визначенні розміру аліментів, враховуючи всі наведені обставини, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та змінити спосіб стягнення аліментів, а саме стягувати з відповідача на користь позивачки, аліменти на утримання їхньої малолітньої доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Оскільки позивачка, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Змінити розмір аліментів, шляхом зміни способу їх стягнення та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення нею повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості про учасників справи:

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель: НОМЕР_3 жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя М.Д.Стецюк