2-др/465/53/24
У Х В А Л А

Іменем України

24.07.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді - Мартинишин М.О.

з участю секретаря судового засідання - Кондрашин В.Р.

розглянувши у судовому засіданні у м. Львові заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шинжирбаєва М.Т. про ухвалення додаткового рішення у справі №465/10092/23 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ КРЕДИТ-КАПІТАЛ», з участю третіх осіб: приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслава Вікторовича, приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

встановив:

Представникпозивача ОСОБА_1 адвоката Шинжирбаєва М.Т. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №465/10092/23 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ КРЕДИТ-КАПІТАЛ», з участю третіх осіб: приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслава Вікторовича, приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якій просить ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 465/10092/23 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «КредитКапітал» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок та сплачений судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у першій інстанції у розмірі 536 гривень 80 копійок.

На підставі положень ст. 270 ЦПК України, учасники справи не викликались в судове засідання.

У відповідності до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та заяву представника третьої особи, вважає за необхідним відмовити у задоволенні такої заяви, виходячи з наступного.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2023 року у задоволені заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі № 465/10092/23 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», з участю третіх осіб: приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслава Вікторовича, приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 20 травня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задоволено.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2023 року скасовано та ухвалено постанову, якою заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 19 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрованого в реєстрі за № 24678 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в розмірі 9 060,00 грн. в межах виконавчого провадження № 67481272, що знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В`ячеслава Вікторовича.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 06 червня 2024 року відмовити в прийнятті додаткового рішення у справі щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу та судового збору.

Так, статтею 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Наведений перелік підстав, за яких може бути постановлене додаткове рішення, є вичерпним.

Таким чином, ЦПК України передбачено процесуальний інститут додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є засобом усунення недоліків основного рішення, яким вирішено спір по суті позовних вимог за результатами судового розгляду справи, а не прийняття додаткових судових рішень.

Згідно із пунктом 21 постанови Пленум Верховного Суду України, від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» апеляційний суд має право ухвалити додаткове рішення за заявою особи, яка бере участь у справі, або з власної ініціативи в разі, якщо він скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення чи змінив його за наявності підстав, передбачених статтею 220 ЦПК (відповідає статті 270 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яка діє з 15.12.2017 року).

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Порядок розподілу судових витрат визначено у ст.ст. 141-142 ЦПК України.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали; рішення; постанови; судові накази.

Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку закінчується прийняттям постанови (ч. 3, ч. 4 ст. 258 ЦПК України).

У підпунктах б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Як вбачається з резолютивної частини постанови Львівського апеляційного суду від 20 травня 2024 року, скасовуючи ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2023 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову та задовольняючи вимоги заяви ОСОБА_2 забезпечення позову, судом апеляційної інстанції не вирішувалося питання розподілу судових витрат.

Разом з тим, як вбачається із змісту ухвали Львівського апеляційного суду від 06 червня 2024 року, судом апеляційної інстанції вирішувалося питання по прийняття додаткового рішення у даній справі, зокрема щодо стягнення судового збору за подання апеляційної скарги, а не за подання заяви про забезпечення позову.

Водночас, до прийняття постанови Львівським апеляційним судом від 20 травня 2024 року, рішенням Франківського районного суду м. Львова від 09 квітня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за номером №24678 від 19.02.2021 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» грошових коштів у сумі 9 060 гривень таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 073,60 гривень та витрати на професійну правову допомогу в сумі 3 500 гривень.

Враховуючи вищезазначене та те, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задоволено, ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2023 року скасовано та ухвалено постанову, якою заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено, беручи до уваги, щорозгляд справи з ухваленням остаточного рішення в суді першої інстанції на даний час закінчений тавраховуючи вимоги п. 1 ч. 1 ст. 141, ч. 13 ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку пре те, що сплачений судовий збір за подання заяви про забезпечення позову підлягає до розподілу саме апеляційним судом, а відтак відсутні підстави для задоволення заяви представника позивача в частині стягнення судового збору за подання заяви про забезпечення позову судом першої інстанції.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених однією із сторін спору, здійснюється судом за результатами розгляду справи (вирішення спору по суті).

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 905/671/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 910/4862/21 та від 09 лютого 2022 року у справі № 904/4380/21.

Оскільки спір по суті справи судом вирішено та вже стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правову допомогу в сумі 3 500 гривень, а тому немає підстав для задоволення заяви також в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду зазначеної заяви.

За наведених положень закону та встановлених обставин справи підстави для ухвалення додаткового рішення судом першої інстанції за заявою представника позивача відсутні, що зумовлює необхідність відмови в задоволенні даної заяви. Відомості, які б спростовували даний висновок суду, у матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 247, 258 -260, 268, 270, 353, 354 ЦПК України

постановив:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шинжирбаєва М.Т. про ухвалення додаткового рішення у справі №465/10092/23 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ КРЕДИТ-КАПІТАЛ», з участю третіх осіб: приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслава Вікторовича, приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 29.07.2024 року.

Суддя: Мартинишин М.О.