Провадження № 2/369/2513/24
РІШЕННЯ

Іменем України

02.07.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Янченка А.В., при секретарі судового засідання Кубарській Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною частковою власністю, і припинення права спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2023 року представник ОСОБА_3 , адвокат Цурка Н.О. звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просить суд:

- поділити в натурі житловий будинок з надвірними та господарсько-побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ,

- поділити в натурі земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:039:5045 площею 0,2370 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що є у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступним чином:

- виділити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) земельну ділянку площею 0,1185 га (1185,0 кв.м.), кадастровий номер :03:247:0051, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) відповідно до схеми поділу земельної ділянки відповідно долученому додатку № 3 до матеріалів справи будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 1526/04-2023 від 24.04.2023 року, яка проходить по точках: 6-7-8-9-10-11-12-13-14-15-16-17-18-19-20-21-22-23-24-6, зі сторонами: 8,2м-5,0м-41,35м-11,6м-26,61м-42,79м-7,08м-4,32м-7,55м-3,58м-17,63м-2,42м-3,0м-лінія проходить по лінії поділу прибудови (літ. «б1») та житлового будинку (літ. «Б»)-0,15м-4,7м-1,01м-21,69м-64,44м.

- виділити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) земельну ділянку площею 0,1185 га (1185,0 кв.м.), кадастровий номер :03:247:0051, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) відповідно до схеми поділу земельної ділянки відповідно долученому додатку № 3 до матеріалів справи будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 1526/04-2023 від 24.04.2023 року, яка проходить по точках 1-2-3-4-5-6-24-23-22-21-20-19-18-17-16-15-14-1, зі сторонами: 35,96м-6,04м-56,31м-27,53м-9,64м-64,44м-21,69м-1,01м-4,7м-0,15м-лінія проходить по лінії поділу житлового будинку (літ. «Б») та прибудови (літ. «б1»)-3,0м-2,42м-17,63м-3,58м-7,55м-5,79м, в тому числі ділянку площею 5,8 кв.м (0,00058 га), що на схемі позначена під № 2-1 (зображена блакитним кольором), яка проходить по точках: 20-21-22-23-25-26-20, зі сторонами: 0,15м-4,7м-1,01м-1,15м-5,7м-0,85 пропонується надати з обмеженим використанням для забезпечення співвласника № 1 можливістю доступу, обслуговування та поточного ремонту прибудови (літ. «б2») відповідно до п.6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019.

припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:039:5045 площею 0,2370 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що є у спільній частковій власності наступним чином:

здійснити розподіл судових витрат.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 на підставі договору міни від 08.02.2023 року є власником частини житлового будинку (літ. «Б») загальною площею 58,7 кв.м, у тому числі житловою площею 38,6 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та частини земельної ділянки з кадастровим номером :01:039:5045 площею 0,2370 га.

Іншим співвласником частини зазначеного житлового будинку та земельної ділянки є ОСОБА_2 .

Оскільки, спільне використання майна не є можливим, всі пропозиції та неодноразові звернення з проханням здійснити добровільно спільний розподіл майна Відповідачем ігнорується, фактично здійснюються з боку перешкоди для можливості користування належним Позивачеві майном.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.11.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.05.2024 року було закрито підготовче провадження у справі № 369/16947/23 та призначено справу до розгляду по суті.

Станом на дату розгляду справи по суті на адресу суду відзиву від відповідача не надходило.

Представником позивача адвокатом Цуркою Н.О. подано заяву про розгляд справи без участі за наявними в матеріалами справи документами. Позовні вимоги підтримала, просила їх задовільнити.

Відповідач у судове засідання 02.07.2024 року не з`явився, причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового розгляду справи повідомлявся належним чином.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України, ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Судом встановлено, що позивач є співвласником житлового будинку (літ. «Б») загальною площею 58,7 кв.м, у тому числі житловою площею 38,6 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки з кадастровим номером :01:039:5045 площею 0,2370 га, що підтверджується Договором міни від 08.02.2023 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Делікатною Л.М. та зареєстровано в реєстрі за № 36.

Іншим співвласником частини зазначеного житлового будинку та земельної ділянки є відповідач- ОСОБА_2 .

Спір між сторонами виник у зв`язку з тим, що спільне використання майна не є можливим, всі пропозиції та неодноразові звернення з проханням здійснити добровільно спільний розподіл майна відповідачем ігнорується, фактично здійснюються з боку перешкоди для можливості користування належним позивачеві майном.

В результаті такої поведінки Відповідача Позивач змушений звернутися до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до висновку експерта від 24.04.2023 року № 1526/04-2023 за результатами проведення будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи надано відповідь про технічну можливість здійснення поділу житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за умови відступу від часток співвласників та вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва.

Згідно вимог ч. 1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується верховенством права. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до ч.1,2 статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Враховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах норм чинного законодавства, які позивачі не порушують, частка позивачів в спільній частковій власності має окремий вихід, при цьому не порушуються права інших співвласників, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 367 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Згідно п.6.Постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 04.10.91 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183,358,364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Положеннями п.1.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 N 55, (надалі - Інструкція), встановлено, що Поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (додаток 2). Пунктом 3.3. Інструкції встановлено, що за відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку.

Згідно висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 19.12.2018 року у справі № 1301/362/2012 системний аналіз статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України та статей 319, 358 Цивільного кодексу України всі громадяни є рівними у своїх правах, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Судом встановлено, що позивач є власником частки домоволодіння з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно висновку експерта № 1526/04-2023 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 24.04.2023 року, запропоновано три варіанти поділу житлового будинку та господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 з відхиленням від ідеальних часток співвласників по площі в житловому будинку і по вартості споруд, з зазначенням компенсації.

За висновком судового експерта висновком за результатами проведення будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи існує технічна можливість виділення кожній зі сторін самостійних і відособлених об`єктів нерухомості на виділ яких сторони мають право відповідно до норм чинного законодавства, при чому із даних технічного паспорту на житловий будинок садибного типу, вбачається, що сам поділ належного сторонам на праві спільної часткової власності житлового будинку з надвірними спорудами можливий таким чином, щоб кожному з них була виділена та частина садиби, яка перебуває у їхньому індивідуальному користуванні.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Найбільш зручним, наближеним до фактичного порядку користування, що склався у співвласників та таким, що забезпечує зручне користування та експлуатацію будинку та його частинами є варіант №1 запропонований судовим експертом. Варіант 1 поділу житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 розроблений з відхиленням від ідеальних часток співвласників по площі в житловому будинку і по вартості споруд. За встановленим варіантом поділу, відступ від ідеальних часток становить:
в одиницях площі житлового будинку:
- для співвласника № 1 ( частки) - на 0,45 кв.м більше;
- для співвласника № 2 ( частки) - на 0,45 кв.м менше.
в одиницях ринкової вартості житлового будинку:
- для співвласника № 1 ( частки) - на 156 195 грн. більше;
- для співвласника № 2 ( частки) - на 156 195 грн. менше.

Схема поділу житлового будинку по АДРЕСА_1 згідно варіанту № 1 , зображена в додатку № 2 висновку.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.

За результатами варіанту № 1 поділу, вбачається, що позивач зобов`язується компенсувати відповідачеві 156 195 грн. вартості 0,45 кв.м. житлового будинку.

Відповідно до ч. 3 ст. 415 ЦК України особа, до якої перейшло право власності на будівлі (споруди), набуває право користування земельною ділянкою на тих же умовах і тому ж обсязі, що й попередній власник будівлі (споруди).

Згідно вимог ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача ).

Оскільки, частина домоволодіння та надвірних будівель перейшли у власність позивача на законних підставах, до нього перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розташована належна частина домоволодіння.

Під поділом (порядком користування) земельної ділянки слід розуміти її розподіл у відповідності до часток (ідеальних та наближених до ідеальних) співвласників / користувачів для здійснення права власності/користування.

Варіанти поділу (встановлення порядку користування) земельної ділянки повинні максимально забезпечувати однакові умови для співвласників з урахуванням їх часток, бути наближеними до фактичного порядку користування, якщо такий склався і забезпечує однакові умови, та забезпечувати зручне користування і експлуатацію поліпшеннями, що розташовані на земельній ділянці, по можливості виключати ділянки спільного користування.

Максимальне забезпечення однакових умов для співвласників передбачає відсутність будь-яких переваг при поділі (встановленні порядку користування) земельної ділянки для одного із співвласників, по можливості пропорційний поділ фасадної (з вулиці) частини земельної ділянки, а також ділянок, що використовуються під сад, огород тощо, забезпечення однакових умов проходу або заїзду на земельні ділянки, що виділяються співвласниками, врахування рельєфу та інших особливостей земельної ділянки при її поділі для кожного з співвласників.

При неможливості поділу (встановлення порядку користування) земельної ділянки без встановлення ділянок спільного користування, такі ділянки спільного користування повинні бути мінімально достатні за площею, зручними для користування.

Ділянка спільного користування встановлюється виходячи з рівності часток (не залежно від ідеальних часток) між всіма співвласниками, яким виділяється в користування дана ділянка.

Поділ (порядок користування) земельної ділянки обов`язково повинен враховувати поділ (порядок користування) поліпшень (будівель, споруд тощо), які розташовані на даній земельній ділянці та перебувають у власності (користуванні) співвласників. Тобто, якщо визначена в натурі частина житлового будинку, або господарська будівля (гараж, погреб тощо) перебуває у власності (користуванні) першого співвласника, то земельна ділянка під цією частиною будинку та господарською будівлею надається в користування саме першому співвласнику із забезпеченням при цьому належних умов користування (забезпечення проходами, заїздами, виходами з будівель на прилеглу ділянку тощо) та експлуатації (можливістю проведення технічного огляду та ремонту) даних будівель відповідно до вимог нормативних документів.

Відповідно до висновку експерта, поділ земельної ділянки кадастровим номером :01:039:5045 площею 0,2370 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до вимог нормативно-правових актів та часток співвласників, вбачається технічно можливим.

При цьому, експерт приходить до висновку, що здійснити поділ земельної ділянки з кадастровим номером :01:039:5045 площею 0,2370 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 можливо у шести різних варіантах поділу.

Таким чином, вбачається, можливості поділу будинковолодіння і земельної ділянки, на якій воно розташоване, оскільки запропоновані судовим експертом варіанти поділу будинковолодіння здійснено з урахуванням житлових та нежитлових приміщень і господарських споруд, які фактично перебувають у власності сторін та визначив їх реальні частки з урахуванням здійснених ними прибудов і переобладнання, які вплинули на зміну належних сторонам за правовстановлюючими документами ідеальним часткам. Запропоновані експертом варіанти поділу земельної ділянки здійснено з урахуванням усталеного між співвласниками порядку користування та можливістю доступу Позивача до належногойому будинковолодіння для його обслуговування.

Жоден з запропонованих висновком експерта варіантів поділу не порушує прав відповідача на земельну ділянку, розмір якої відповідає первісним часткам співвласників у домоволодіння на момент перетворення спільної сумісної власності у спільну часткову.

Варіант 1 є найбільш зручним для позивача та відповідача поділу земельної ділянки з кадастровим номером :01:039:5045 площею 0,2370 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

З наведеного у сукупності вбачається, що майно, яке належить сторонам по справі на праві спільної часткової власності фактично поділене, має окремі входи, використовується сторонами як окремі приміщення, протягом тривалого часу сторони користуються належною їм часткою, однак частини нерухомого майна в окрему одиницю не виділені.

Можливість поділу належного сторонам майна підтверджується відповідним експертним висновком, а тому заявлені позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження, є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами по справі та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст ст. 317, 319, 321, 355, 356, 364, 367, 370, 372, 377 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 81, 141, 265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною частковою власністю, і припинення права спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна -задовольнити.

Виділити в натурі та визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право особистої приватної власності на частину в житловому будинку житловий будинок з надвірними та господарсько-побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 за першим варіантом Висновку № 1526/04-2023 від 24.04.2023 року судової будівельно-технічної експертизи та земельно-технічної експертизи у складі: кухні № 2-1 (площею 8,4 кв.м); житлової кімнати № 2-2 (площею 20,6 кв.м); душу № 2-3 (площею 0,8 кв.м); ганку (літ. «б4»); погреб (літ. «Е1»); вбиральні (літ. «Л»); погребу (літ. «Н»); 53/100 частини огорожі; воріт з хвірткою «№2»; колодязя «№3»; вигрібної ями «№4»;вимощення «І»;

Припинити право спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними та господарсько-побутовими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) 156 195 грн. 00 коп. компенсації вартості 0,45 кв.м. житлового будинку що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Виділити в натурі та визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право особистої приватної власності на земельну ділянку площею 0,1185 га (1185,0 кв.м.), кадастровий номер :03:247:0051, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) відповідно до схеми поділу земельної ділянки відповідно долученому додатку № 3 до матеріалів справи будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 1526/04-2023 від 24.04.2023 року, яка проходить по точках: 6-7-8-9-10-11-12-13-14-15-16-17-18-19-20-21-22-23-24-6, зі сторонами: 8,2м-5,0м-41,35м-11,6м-26,61м-42,79м-7,08м-4,32м-7,55м-3,58м-17,63м-2,42м-3,0м-лінія проходить по лінії поділу прибудови (літ. «б1») та житлового будинку (літ. «Б»)-0,15м-4,7м-1,01м-21,69м-64,44м, відповідно до схеми поділу земельної ділянки відповідно долученому додатку № 3 до матеріалів справи будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 1526/04-2023 від 24.04.2023 року.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:039:5045 площею 0,2370 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 4 997 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення судуне було вручено удень його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено: 31.07.2024 року.

Суддя А.В. Янченко