Провадження № 2/947/2956/24
19.07.2024 року Київський районний суд м. Одеси
у складі головуючого судді Луняченка В.О.,
за участю : секретаря судового засідання Макаренко Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Київської районної адміністрації Одеської міської ради (код ЄДРПОУ 2603264) до ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) про виселення без надання іншого житлового приміщення ,-
З позовом виселення ОСОБА_1 , разом з іншими особами, які самовільно зайняли житлове приміщення з квартири АДРЕСА_1 , яка належить територіальній громаді м.Одеса в особі Одеської міської ради без надання іншого житлового приміщення до суду звернулася Київська районна адміністрація Одеської міської ради.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О..
Ухвалою суду від 12.04.24 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 04.07.2024 закрито підготовче провадження у справі за позовом Київської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 про виселення без надання іншого житлового приміщення та призначено справу до судового розгляду по суті.
З боку представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання за відсутністю представника позивача, заперечень щодо заочного розгляду справи не надходило.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, відомості про що містяться в матеріалах справи.
У визначені строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було.
Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно ст. 145 Конституції України, права місцевого самоврядування захищаються у судовому порядку.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за територіальною громадою м. Одеса в особі Одеської міської ради.
Згідно вимог ст. 19 Конституції України та ч.3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 143 Конституції України територіальна громада міста безпосередньо або через створені ними органи місцевого самоврядування, керує майном, що знаходиться в комунальній власності.
Стаття 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлює, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема, на житловий фонд. До виняткової компетенції органів місцевого самоврядування відносяться правомочності по володінню, користуванню і розпорядженню об`єктами комунальної власності.
Відповідно до п. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів.
Відповідно до статті 18 Житлового кодексу України управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником.
Згідно з Положенням про Київську районну адміністрацію Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 26.04.2017 р. №1934-VII Київська районна адміністрація Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради та створена нею з метою реалізації функцій місцевого самоврядування на території Київського району міста Одеси, згідно із Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Київська районна адміністрація Одеської міської ради підзвітна та підконтрольна Одеській міській раді, підпорядкована міському голові та виконавчому комітету міської ради.
На підставі п.п. 2.4, 2.7. Положення, адміністрація виконує функції уповноваженого органу власника житлового фонду; видає ордери на службові жилі приміщення та жилі приміщення, які перебувають у власності територіальної громади міста; на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради укладає договори найму жилих приміщень та вирішує питання щодо внесення змін до договорів найму жилих приміщень та розподілу звільненого неприватизованого житла, веде квартирний та кооперативний облік громадян району, які потребують поліпшення житлових умов, веде облік осіб, які користуються правом першочергового та позачергового отримання жилих приміщень.
Відповідно до п. 2.13. вказаного Положення до власних повноважень райадміністрації належать повноваження щодо звернення до суду з позовами до фізичних та юридичних осіб, які обмежують права та законні інтереси територіальної громади, та з інших питань в межах своїх повноважень.
Розпорядженням Одеського міського голови від 15.09.2021 №816 затверджено Порядок взаємодії виконавчих органів, комунальних підприємств та установ Одеської міської ради з питань визнання спадщини відумерлою, яким врегульовані питання щодо визнання спадщини відумерлою, зокрема, збору, перевірки та аналізу інформації, судового захисту прав та інтересів територіальної громади м. Одеси, державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, визнані відумерлою спадщиною, їх подальшого обліку та використання
Так, відповідно до п. 4.3. Порядку, копія рішення суду, яке набрало законної сили, та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з відомостями про державну реєстрацію права власності стосовно об`єктів житлового фонду (квартир, їх частин, кімнат у гуртожитку тощо) направляються відповідній районній адміністрації Одеської міської ради із супровідним листом.
Після отримання вказаних документів районна адміністрація Одеської міської ради:
забезпечує огляд відповідних об`єктів на предмет їх відповідності санітарно-гігієнічним та іншим вимогам для визначення можливості їх використання як житла;
у разі безпідставного зайняття об`єкта сторонніми особами, у встановленому законодавством порядку вирішує питання щодо їх виселення;
готує пропозиції Виконавчому комітету Одеської міської ради щодо подальшого розподілу об`єктів житлового фонду.
Районні адміністрації Одеської міської ради забезпечують облік об`єктів житлового фонду, визнаних відумерлою спадщиною, право власності на які зареєстровано за територіальною громадою м. Одеси.
Листом від 25.01.2024 № 01-12/86 Київська районна адміністрація Одеської міської ради просила забезпечити участь представника КП «ЖКС «Чорноморський» ОМР та ОСББ «Глушко 22» під час комісійного обстеження квартири АДРЕСА_2 .
29.01.2024 року за результатами комісійного обстеження, проведеного у складі представників сектору обліку та розподілу житлової площі Київської районної адміністрації Одеської міської ради, юридичного відділу Київської районної адміністрації Одеської міської ради та із залученням представника КП «ЖКС «Чорноморський» ОМР встановлено наступне. Квартира АДРЕСА_2 , яка зареєстрована за територіальною громадою м. Одеса в особі Одеської міської ради, на момент обстеження зачинена. Доступ до квартири відсутній.
Під час попередніх обстежень було встановлено, що в квартирі проживає ОСОБА_1 .
Також у рішенні Київського районного суду м. Одеси від 23.05.2023 року зазначено, витребувати з незаконного володіння квартиру АДРЕСА_3 у ОСОБА_1 .
На дверях квартири АДРЕСА_3 залишено ОСОБА_1 попередження про необхідність звільнення самовільно зайнятого приміщення, у випадку невиконання зазначених вимог Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як виконавчий орган Одеської міської ради буде звертатися до суду.
За результатами обстеження об`єкта комунальної власності територіальної громади міста Одеси за вищевказаною адресою було складено акт обстеження з фотофіксацією.
Таким чином. ОСОБА_1 поживає у квартирі АДРЕСА_3 без належної правової підстави, а саме відсутності ордера на житлову площу в будинку, що в свою чергу свідчить про самовільне зайняття вказаної квартири, а також здійснення нею незаконного користування житловим приміщенням, що є власністю територіальної громади м. Одеса.
Так, стаття 58 ЖК України визначає, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.
У відповідності до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.
Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.
Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.
Згідно зет. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.
З вищевикладеного вбачається, що ОСОБА_1 самовільно зайняте житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , чим порушується право власності та інтереси територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради та унеможливлює реалізацію повноважень райадміністрації в частині здійснення функції щодо розподілу зазначеного
Статтею 1277 ЦК України та статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено що спадщина, визнана судом відумерлою, переходить до комунальної власності територіальної громади (рухоме майно - за місцем відкриття спадщини, нерухоме майно - за місцем його знаходження).
Згідно з ч. 4 ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.
Статтями 317,319 Цивільного кодексу України встановлено, що власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 86 Цивільного кодексу України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав всіх суб`єктів права власності.
За правилами ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до приватного життя та права на житло, передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві.
Навіть якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа вправі сподіватися, що її виселення буде оцінене на предмет пропорційності у контексті відповідних принципів статті 8 Конвенції.
Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року в справі № 447/455/17.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Згідно із частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Враховуючи зазначене, існують всі правові підстави щодо задоволення даного позову та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 158,258,259, 263-265,268,273, 280,287,354 ЦПК України, суд, -
Задовольнити позовні вимоги Київської районної адміністрації Одеської міської ради (код ЄДРПОУ 2603264) до ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) про виселення без надання іншого житлового приміщення.
Виселити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,. НОМЕР_1 ) та інших осіб, які самовільно зайняли житлове приміщення, з квартири АДРЕСА_1 та належить територіальній громаді м.Одеса в особі Одеської міської ради,без надання іншого житлового приміщення.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,. НОМЕР_1 ) на користь Київської районної адміністрації Одеської міської ради (код ЄДРПОУ 2603264) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3028,00 гривень.
Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня оголошення вступної та резолютивної частини.
Заочне рішення може бути переглянуто Київським районним судом м.Одеси за заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після отримання копії рішення відповідачем та - протягом тридцяти з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повне рішення складено 26.07.2024.
Суддя: ЛуняченкоВ.О.