ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/907/24 Номер провадження 22-ц/814/2292/24Головуючий у 1-й інстанції Шатілова Л.Г. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Пікуля В.П., Панченка О.О.,

за участю секретаря судового засідання Сальної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 березня 2024 року

у справі за поданням державного виконавця Миргородського ВДВС у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Міщанін Тетяни Миколаївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи ОСОБА_1 , стягувач Головне управлення ДПС у Полтавській області

УСТАНОВИВ:

короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

19.03.2024 до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшло подання державного виконавця Миргородського ВДВС у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Міщанін Т.В. про тимчасове обмеження боржника у виконавчому провадженні № 6638453 - ОСОБА_1 , у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа громадянина України для виїзду за кордон до виконання нею зобов`язань за виконавчим листом № 816/3513/14, виданим 02.12.2014 Полтавським окружним адміністративним судом про стягнення 212 415,00 грн податкового боргу.

Подання обґрунтовано тим, що в межах відкритого 05.08.2021 виконавчого провадження № 6638453 з примусового виконання виконавчого листа № 816/3513/14, виданого 02.12.2014 Полтавським окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь Миргородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області 212 415,00 грн податкового боргу, боржником до теперішнього часу борг не погашено (залишок заборгованості становить 209 497,94 грн), декларацію про доходи та майно до виконавчої служби боржник не подавала, на виклик державного виконавця з`явився представник боржниці, який повідомив, що боржник борг сплачувати не буде, оскільки немає коштів. Також, державним виконавцем зазначено, що боржник отримує дохід у вигляді пенсії, однак на період дії воєнного стану в Україні звернення стягнення на дохід припинено; нерухоме майно, що зареєстроване за боржницею 9/25 частин нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває в податковій заставі. Будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду боржником не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного, керуючись п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України, державний виконавець прохала подання задовольнити.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 березня 2024 року подання державного виконавця Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Міщанін Т.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи ОСОБА_1 - задоволено.

Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, громадянці України фізичній особі боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 , до виконання боржником своїх зобов`язань за виконавчим листом № 816/3513/14, виданим 02.12.2014 Полтавським окружним адміністративним судом про стягнення 212 415,00 грн податкового боргу.

короткий зміст вимог апеляційної скарги; узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу;

Із вказаною ухвалою не погодилась боржник ОСОБА_1 та оскаржила її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі прохала ухвалу місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні подання державного виконавця у повному обсязі.

Вважає, що вищевказана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вона майже через два роки дізналась про відкриття виконавчого провадження, не отримувала від державного виконавця жодної поштової кореспонденції, в тому числі, і виклик державного виконавця від 11.10.2023.

Суд повинен був насамперед з`ясувати всі обставини щодо наявності саме факту ухилення боржника від виконання рішення. Державним виконавцем взагалі не було обґрунтовано, яким чином застосування до неї обмеження у праві виїзду за межі України буде сприяти виконанню рішення суду; матеріалами справи не доведено, а судом не перевірено дійсного факту її ухилення від виконання зобов`язання, покладеного на неї рішенням суду.

Дійсно, вона періодично перетинає кордон України, оскільки у зв`язку з погіршенням стану здоров`я потребує лікування та проходження певного медичного обстеження за кордоном, а саме в державі Ізраїль, які були проведені зокрема у 2022-2023 роках, що підтверджується висновками медичного обстеження клініки «Еліша» м. Хайфа (оригінал та скрін перекладу додається). Тобто, необхідність виїзду за межі України обумовлена не обставинами ухилення від виконання рішення суду, а станом її здоров`я та необхідністю проходження відповідного огляду та лікування у медичних закладах за межами України. У свою чергу, накладене обтяження порушує її право користуватися будь-якими заходами, що дозволяють досягти найкращого стану здоров`я, порушують право на доступність медичних послуг, яких вона потребує за станом здоров`я саме в державі Ізраїль.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 прохала суд розглянути апеляційну скарги за її відсутності.

узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи;

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Щодо встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, з якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Місцевим судом установлено, що на примусовому виконанні державного виконавця Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Міщанін Т.М. перебуває виконавче провадження ВП № 66384535 з примусового виконання виконавчого листа № 816/3513/14, виданого 02 грудня 2014 року Полтавським окружним адміністративним судом про стягнення з фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 суму податкового боргу по податку на додану вартість у розмірі 212 414 грн.

В обґрунтування подання державний виконавець зазначала, що рішення суду боржником ОСОБА_1 не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання боржником не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконавцем 11.10.2023 на адресу боржника надсилався виклик щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклик не з`явилася, про причини неявки не повідомила. Натомість до відділу з`явився її представник за довіреністю ОСОБА_2 , та повідомив, що у боржниці відсутні кошти для сплати боргу.

Під час виконання вищевказаного виконавчого документа державним виконавцем встановлено, що за боржником ОСОБА_1 на праві власності зареєстровано нерухоме майно, а саме: 9/25 частини нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , яке перебуває в податковій заставі.

ОСОБА_1 одержує доходи у виді пенсії в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області, однак відповідно до пункту 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХЗ припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації).

На запити виконавця Державною прикордонною службою України 27.10.2023 та 18.03.2024 повідомлено про те, що ОСОБА_1 неодноразово перетинала державний кордон України, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , виданий 24.10.2017, орган, що видав - 5332.

Задовольняючи подання державного виконавця про обмеження боржниці ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, місцевий суд виходив з того, що невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Державним виконавцем вжито усіх можливих заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», однак рішення суду боржником до даного часу не виконується, що підтверджується матеріалам, доданими до подання. Обмеження у праві виїзду за кордон, за вищенаведених обставин є справедливим обмеженням, воно носить тимчасовий характер та є дієвою юридичною санкцією, яка зумовить припинення нехтування своїми обов`язками та змусить боржника віднайти способи для принаймні часткового виконання рішення суду. Крім того, боржниці роз`яснено, що за її вмотивованою заявою суд може скасувати дане тимчасове обмеження.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень в Україні покладено на Державну виконавчу службу, а порядок виконання визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно із ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема, п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право державного виконавця звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Про ухилення боржника від добровільного виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; за рішеннями майнового характеру неподання виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларації про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; своєчасно не з`являтися на вимогу виконавця; не надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Тобто, ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.09.2014 у справі № 816/3513/14, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Миргородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області 212 415,00 грн податкового боргу, набрало законної сили 18.11.2014.

02.12.2014 на виконання вказаного рішення суду Полтавським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист. (а.с. 3)

05.08.2021 державним виконавцем Миргородського ВДВС було відкрито виконавче провадження № 6638453 з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 6638453 від 05.08.2021 було надіслано боржнику ОСОБА_1 за вих № 18550/18551 від 05.08.2021 за адресою, вказаною у виконавчому документі: АДРЕСА_2 (а.с. 4), що є адресою мешкання ОСОБА_1 , яку також зазначено нею в апеляційній скарзі.

Доводи ОСОБА_1 про її необізнаність про відкрите виконавче провадження спростовуються наявним у матеріалах справи Актом державного виконавця від 26.10.2023 (а.с. 5, зворотня сторона аркуша), відповідно до якого на виклик державного виконавця від 11.10.2023 № 53786 на 26.10.2023 (а.с. 5), направленого за адресою проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , до виконавчої служби з`явився її представник ОСОБА_3 , який повідомив державному виконавцю, що його довірителька борг сплачувати не буде, оскільки немає коштів.

Факт представницьких правовідносин з гр. ОСОБА_3 не заперечувався ОСОБА_1 і жодних аргументів з цього приводу її апеляційна скарга не містить.

Така обізнаність представника ОСОБА_1 свідчить про те, що сама ОСОБА_1 не могла не знати про відкрите відносно неї виконавче провадження та про обов`язок з`явитись на виклик державного виконавця, надати відомості про доходи, довідку про склад сім`ї та наявне у власності майно, майнові права тощо.

ОСОБА_1 не заперечувала, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.09.2014 у справі № 816/3513/14 до теперішнього часу нею добровільно не виконане.

Причини невиконання судового рішення ОСОБА_1 не обґрунтовувала в апеляційній скарзі об`єктивними обставинами та не довела перед судом, що вчиняла дії, направлені на виконання/часткове виконання рішення суду.

Примусове стягнення з доходу ОСОБА_1 (пенсії) було припинено у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, однак, вона не була позбавлена можливості за власної ініціативи здійснювати погашення боргу за рахунок отримуваного доходу, однак доказів вчинення таких дій не надала.

Маючи у власності нерухоме майно (9/25 частин нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ), що перебуває у податковій заставі стягувача, ОСОБА_1 не повідомляла, що вона зверталась до стягувача або державного виконавця із заявою про реалізацію заставного майна в рахунок погашення боргу.

Сам факт неодноразового перетинання ОСОБА_1 державного кордону України після ухвалення судового рішення 23.09.2014, що виконується, а саме: 25.11.2022 (виїзд), 01.07.2023 (в`їзд), 25.08.2023 (виїзд), 20.02.2024 (в`їзд), не є самостійною підставою для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України за поданням державного виконавця. Підставою для такого обмеження є саме факт ухилення боржника від виконання судового рішення, яке тривалий час залишається невиконаним, попри вчинення державним виконавцем всіх необхідних виконавчих дій. Саме на боржника покладено обов`язок довести, що він не ухилявся від виконання, а навпаки вчиняв всі залежні від нього дії з виконання судового рішення, або з об`єктивних причин не міг виконати його.

В межах розгляду судом подання державного виконавця про встановлення боржнику тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не підлягають з`ясуванню обставини з яких саме підстав боржник виїзджав за межі України. Доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

ОСОБА_1 до апеляційної скарги не додала жодного доказу на підтвердження того факту, що вона вчиняла дії на погашення боргу та не ухилялась від виконання рішення, про наявність якого була обізнана з 2014 року, зокрема, частково сплачувала кошти, повідомляла державного виконавця про свій майновий стан.

Висновок місцевого суду про наявність підстав обмеження ОСОБА_1 , як боржника у виконавчому провадженні, у праві виїзду за межі України, є вірним та не спростований доводами апеляційної скарги.

Встановивши бездіяльність боржника, що свідчить про ухилення від виконання судового рішення, місцевий суд ухвалив вірне рішення про задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання боржником своїх зобов`язань за виконавчим документом № 816/3513/14.

Таке обмеження не є порушенням права на свободу пересування, гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки є тимчасовим заходом, передбаченим законом (тобто легітимним обмеженням), переслідує легітимну мету гарантування повернення боржником боргу на виконання судового рішення, яке набрало законної сили, що добровільно ним не виконується, та з примусового виконання якого існує відкрите виконавче провадження.

висновок за результатом розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

У відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 374, 375 ЦПК України апеляційний суд залишає рішення місцевого суду без змін, якщо воно ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 30 липня 2024 року.

Головуючий суддя Т.В. Одринська

Судді В.П. Пікуль

О.О. Панченко