ПОСТАНОВА

Іменем України

01 серпня 2024 року м. Кропивницький

справа № 404/3426/23

провадження № 22-ц/4809/864/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), Карпенка О. Л., Мурашка С. І., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 березня 2024 року у складі головуючого судді Мохонько В. В.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

05.05.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором № /436730 від 13.06.2021 в розмірі 25 105,50 грн., з яких 6 300,00 грн. сума заборгованості за основою сумою боргу, 18 805,50 грн. сума заборгованості за відсотками, за кредитним договором № /699860 від 23.06.2021 року у розмірі 11 707,50 грн. з яких 3 000,00 грн. сума заборгованості за основою сумою боргу, 8 707,50 грн. сума заборгованості за відсотками, за кредитним договором №15150-06/2021 від 23.06.2021 в розмірі 21 822,50 грн., з яких 7 000,00 сума заборгованості за основною сумою боргу, 14 822,50 грн. - сума заборгованості за відсотками, всього 58 635,50 грн. та понесені судові витрати.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 13.06.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № /436730, на підставі чого остання отримала кредит.

Умови договору відповідачка не виконувала, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість на загальну суму 25 105,50 грн.

Між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 19.04.2022 року укладено Договір факторингу № 19042022-Г, за яким ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до ОСОБА_1 по кредитному договору від 13.06.2021.

Крім того, 23.06.2021 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №/699860, на підставі чого остання отримала кредит.

Умови договору відповідачка не виконувала, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість на загальну суму 11 707,50 грн.

Між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 19.04.2022 укладено Договір факторингу № 19042022-Є, за яким ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до ОСОБА_1 по кредитному договору від 23.06.2021.

Також, 23.06.2021 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 15150-06/2021, на підставі чого остання отримала кредит.

Умови договору відповідачка не виконувала, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість на загальну суму 21 822,50 грн.

18.02.2022 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 218022022 за яким ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача по кредитному договору від 23.06.2021 року.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не повертає заборгованість по кредитах, право вимоги щодо яких набуло ТОВ «ФК «ЄАПБ», виникла необхідність звернення з цим позовом.

Рішенням рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 березня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №/436730 від 13.06.2021 в розмірі 25 105,50 грн, з яких 6300,00 грн сума заборгованості за основою сумою боргу, 18805,50 грн сума заборгованості за відсотками, за кредитним договором №/699860 від 23.06.2021 у розмірі 11707,50 грн з яких 3 000,00 грн сума заборгованості за основою сумою боргу, 8707,50 грн сума заборгованості за відсотками, за кредитним договором №15150-06/2021 від 23.06.2021 в розмірі 21822,50 грн, з яких 7000,00 сума заборгованості за основною сумою боргу, 14 822,50 грн - сума заборгованості за відсотками, всього 58635,50 грн, та 2684,00 грн судового збору.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, щовідповідачкою не надано доказів на підтвердження погашення кредитної заборгованості, не спростовано осбставини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитними договорами, не вказано про причину невиконання зобов`язань у добровільному порядку.

Суд виснував, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаними кредитними договорами не виконала, заборгованість не сплатила, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Відповідачка, в інтересах якої діє її представник адвокат Войтович Л. В., подала до Кропивницького апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зазначила, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Не заперечує, що дійсно 13.06.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Гоуфінгоу» було укладено кредитний договір №/436730, на підставі якого був отриманий кредит, сума кредиту складає 6 300 грн, строк кредиту 30 днів. Відповідно до п. 1.3. За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 894,25 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,45 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Позивач у позові зазначає про те, що станом на дату звернення до суду заборгованість Відповідача по Кредитному договору перед Позивачем не сплачена і складає 25 105, 50 грн., з яких: 6 300, 00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18 805, 50 грн - сума заборгованості за відсотками.

Суд у разі наявності сумнівів у наданому позивачем розрахунку сплачених коштів, або у разі не надання такого розрахунку має зобов`язати здійснити перерахунок заборгованості з урахуванням того, що відсотки нараховані незаконно, а отже здійснені відповідачем платежі мають зараховуватися в погашення тіла кредиту, або самостійно зробити такий перерахунок.

Пункти Кредитного договору щодо встановлення сторонами договору процентної ставки у розмірі 1, 99 % в день, що становить 8346,11 % річних, є несправедливим у розумінні ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. Положення договору встановлюють вимоги зі сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Вимога про нарахування та сплату процентів та неустойки за договором споживчого кредиту, які у сукупності є завищеними, не відповідає передбаченим у пункті шість статті 3, частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойки та процентів спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка та проценти перетворюються на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Станом на дату подання позову позивач нарахував відповідачу прострочену заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 18 805,50 грн, що становить 298,5 % від суми кредиту. Такий розмір процентів при застосуванні цих умов призводить до встановлення непропорційно великої суми компенсації, тобто понад 50% вартості кредиту і плати за користування кредитними коштами.

Щодо укладеного 19.04.2022 між позивачем та ТОВ «Гоуфінгоу» договору факторингу №19042022-Г, зазначає, шо оскільки доведено незаконність грошових вимог ТОВ «Гоуфінгоу» до відповідача за кредитним договором 1, то є незаконним і відступлення права вимоги за кредитним договором від 19.04.2022 №19042022-Г, враховуючи, що особа (фізична чи юридична) не може відступити ті права, якими сама не володіє. Позивач не має права вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором №/436730 від 13.06.2021, а тому відсутній предмет позову в частині стягнення заборгованості за Кредитним договором 1.

23.06.2021 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №/699860, на підставі чого отримала кредит. Станом на дату подання Позову Позивач нарахував Відповідачу прострочену заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 8 707,50 грн, що становить 290, 25 % від суми кредиту. Такий розмір процентів при застосуванні цих умов призводить до встановлення непропорційно великої суми компенсації, тобто понад 50% вартості кредиту і плати за користування кредитними коштами.

Між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 19.04.2022 укладено Договір факторингу №19042022-Є, за яким ТОВ «ЄАПБ» набуло права вимоги до ОСОБА_1 по кредитному договору від 23.06.2021. Оскільки доведено незаконність грошових вимог ТОВ «КУ Європейська кредитна група» до Відповідача за Кредитним договором 2, то є незаконним і відступлення права вимоги за Кредитним договором від 23.06.2021 № /699860, так як особа (фізична чи юридична) не може відступити ті права, якими сама не володіє.

Вважає, що позивач не має права вимоги до відповідача за кредитним договором від 23.06.2021 № /699860, тому відсутній предмет позову в частині стягнення заборгованості за кредитним договором 2.

23.06.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №15150-06/2021, на підставі було отримано кредит.

Станом на дату подання позову позивач нарахував відповідачу прострочену заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 14822,50 грн., що становить 211,75 % від суми кредиту. Такий розмір процентів при застосуванні цих умов призводить до встановлення непропорційно великої суми компенсації, тобто понад 50% вартості кредиту і плати за користування кредитними коштами.

18.02.2022 між ТОВ « ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №218022022 за яким ТОВ «ФК «ЄЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача по кредитному договору від 23.06.2021.

Оскільки грошові вимоги ТОВ «ФК «Інвеструм» до відповідача за кредитним договором 3 є незаконними, то є незаконним і відступлення права вимоги за кредитним договором від 23.06.2021 №15150-06/2021, так як особа (фізична чи юридична) не може відступити ті права, якими сама не володіє.

Таким чином, позивач не має права вимоги до відповідача за кредитним договором від 23.06.2021 №15150-06/2021, а тому відсутній предмет позову в частині стягнення заборгованості за Кредитним договором 3.

Відповідачка вважає, що суд порушив норми процесуального права, розглянув справу за відсутності відомостей про отримання ОСОБА_1 копії позовної заяви з додатками, чим обмежив її права на подання відзиву на позов.

Задля отримання правничоїдопомоги зпитань захисту прав і представництва інтересів відповідача у цій цивільній справі 03.04.2024 між адвокатом Войтович Л.В. та ОСОБА_1 укладено Договір про надання правової допомоги №24/139Ф.

Згідно п. 1.1. Договору, за даною угодою адвокат приймає доручення клієнта щодо надання правової допомоги з питань захисту прав і представництва інтересів Клієнта у цивільній справі № 404/3426/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 .

Як вбачається з умов договору загальна вартість послуг адвоката складає 12000 грн., яка складається із: консультування довірителя, визначення правової позиції, складання (написання) апеляційної скарги на позовну заяву та подачі до суду, складання та подання до суду у разі необхідності заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву тощо.

У відповідності до п. 3.2. за домовленістю сторін, вартість послуг адвоката буде сплачена протягом 25-ти днів після розгляду справи по суті та прийняття судом рішення незалежно від результату розгляду справи. За таких обставин витрати на правничу допомогу у розмірі 12000 грн. підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

ТОВ «ФК «ЄАПБ» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому ставить питання про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч. 4 ст. 19 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК).

У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій ст. 274 ЦПК України (ч.ч.1-2 ст. 274 ЦПК).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

13.06.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та відповідачем було укладено кредитний договір №/436730, розмір кредиту 6 300,00 грн., строк користування кредитом 30 днів, відсоткова ставка 2,45 % за добу користування кредиту, річна відсоткова ставка 894,25 % (а.с.8-10).

Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором R68692.

19.04.2022 між ТОВ « Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №19042022-Г, за яким ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача по кредитному договору від 13.06.2021 (а.с.12-14).

Відповідно до реєстру боржників від 19.04.2022 до договору факторингу №19042022-Г, та розрахунку заборгованості за кредитним договором №/436730, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в 25 105,50 грн., з яких: 6 300,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 18 805,50 сума заборгованості за відсотками (а.с.15-16).

23.06.2021 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та відповідачем було укладено кредитний договір №/699860, розмір кредиту 3 000,00 грн., строк користування кредитом 30 днів, відсоткова ставка 2,5 % за добу користування кредиту, річна відсоткова ставка 912,5 %. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором R89614 (а.с.20-23).

19.04.2022 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №19042022-Є, за яким ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача по кредитному договору від 23.06.2021 року (а.с.24-27).

Згідно реєстру боржників від 19.04.2022 до договору факторингу №19042022-Є ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в 11 707,50 грн., з яких: 3 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 8 707,50 сума заборгованості за відсотками (а.с.28-29).

23.06.2021 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №15150-06/2021, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 7000,00 грн., дата повернення 22.07.2021, процентна ставка 1,75% в день, річна процентна ставка 638,75% (а.с.34-40).

Згідно п.7 договору, підписано електронним підписом позичальника, відтворений одноразовим ідентифікатором W69861, який був надісланий на мобільний телефон відповідача.

18.02.2022 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №18022022, за яким ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до ОСОБА_1 по договору від 23.06.2021 (а.с.41-44).

Відповідно до реєстру боржників від 18.02.2022 до договору факторингу №18022022 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в розмірі 21 822,50 грн., з яких: з яких з яких 7 000,00 грн. сума заборгованості за основою сумою боргу, 14 822,50 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.45-46).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

В оскарженому судовому рішення суд першої інстанції зазначив, що відповідачка до суду не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористалась, на адресу суду направила заяву, якою просить відкласти розгляд справи в зв`язку із складними сімейними обставинами, однак доказів поважності причин неявки в судове засідання не надала. Суд виснував про відсутність поважних причин неявки ОСОБА_1 до суду і не знайшов підстав для відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи видно, шо ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та призначено справу до розгляду на 05.09.2023 на 10:00 год., в порядку спрощеного провадження з викликом сторін (а.с.60-61).

04.09.223 на електронну адресу суду від представника відповідачки адвоката Пушкарьова О. О. надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату та надання представнику час для ознайомлення з матеріалами справи, направлення примірника позовної заяви з додатками для ознайомлення, та при визначені дати судового засідання врахувати можливість направлення заяви про участь в засіданні в режимі відеоконференції (а.с.69-70).

У матеріалах справи міститься конверт із вкладеною ухвалою від 09.05.2023, судовою повісткою на 10:00 год 05.09.2023, позовною заявою з додатками, адресовані ОСОБА_1 , який повернутий на адресу суду по причині «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.77). Згідно протоколу судового засідання Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.09.2023 фіксування судового засідання не здійснювалося, у зв`язку з неявкою сторін, розгляд справи відкладено на 11:00 год 05.12.2023 (а.с.74).

Згідно протоколу судового засідання Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.12.2023 фіксування судового засідання не здійснювалося, у зв`язку з неявкою сторін, розгляд справи відкладено на 11:00 год 06.03.2024 (а.с.81).

Конверт із судовою повісткою про виклик ОСОБА_1 на 11:00 год 06.03.2024, повернутий на адресу суду по причині «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.87)

05.09.2024 на електронну адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату по причині складних сімейних обставин (а.с.88-89). Згідно протоколу судового засідання Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.03.2024 фіксування судового засідання не здійснювалося, у зв`язку з неявкою сторін, суд видаляється до нарадчої кімнати, відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК рішення суду не проголошувалося (а.с.91).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Згідно норм ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви.

Питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 277 ЦПК).

Відзив подається протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч. 1, 2 ст. 278 ЦПК).

Відповідно до ст. 128 ЦПК суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Днем вручення судової повістки є, зокрема, день вручення судової повістки під розписку.

Матеріали справи не містять відомостей про направлення Кіровським районним судом м. Кіровограда на адресу ОСОБА_1 та її представника адвоката Пушкарьова О. О. копії ухвали від 09.05.2023 про відкриття провадження у справі, позовної заяви з додатками, та судових повісток про дату, час та місце розгляду справи в порядку ст. 128, 272 ЦПК України.

Судом першої інстанції залишено поза увагою, що у зв`язку з неналежним повідомленням сторони відповідача про дату, час та місце розгляду справи в порядку, не направленням стороні відповідачки позовної заяви з додатками, відповідачка та її представник були позбавлені права на ознайомлення зі змістом позовної заяви і документів, та подання відзиву на позовну заяву у встановлений судом і законом строк.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК).

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п. 4 ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частини друга, четверта статті 77 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 ЦПК).

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом (частина друга статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, зокрема, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

За положеннями частин 1, 2 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

За змістом ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронна форма представлення інформації - спосіб документування інформації, що означає створення, запис, передачу або збереження інформації у цифровій чи іншій нематеріальній формі за допомогою електронних, магнітних, електромагнітних, оптичних або інших засобів, здатних до відтворення, передачі чи зберігання інформації. Електронною формою представлення інформації вважається документування інформації, що дає змогу її відтворювати у візуальній формі, придатній для сприйняття людиною; електронне повідомлення - інформація, представлена в електронній формі, надана учасником відносин у сфері електронної комерції з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Положеннями ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, виходячи з приписів Закону України «Про електронну комерцію», укладення електронного договору можливо шляхом зазначення електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Частиною 3, 4 статті 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (чч. 1-3 ст. 207 ЦПК України).

У чч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 513, ст. 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Статтею 1081 ЦК України передбачено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

У ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Встановлено і підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 не повернула фактично отримані та використані кредитні кошти, не сплатила відсотки за користування кредитом, тобто не виконала передбачені кредитними договорами зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість: за кредитним договором №/436730 від 13.06.2021 в розмірі 25 105,50 грн, з яких 6300,00 грн сума заборгованості за основою сумою боргу, 18805,50 грн сума заборгованості за відсотками, за кредитним договором №/699860 від 23.06.2021 у розмірі 11707,50 грн з яких 3 000,00 грн сума заборгованості за основою сумою боргу, 8707,50 грн сума заборгованості за відсотками, за кредитним договором №15150-06/2021 від 23.06.2021 в розмірі 21822,50 грн, з яких 7000,00 сума заборгованості за основною сумою боргу, 14 822,50 грн - сума заборгованості за відсотками, право на повернення якої в загальній сумі 58635,50 гр ннабуло ТОВ "ФК "ЄАПБ".

Відповідачка була ознайомлена з умовами кредитних договорів, якими обумовлено сплату відсотків за користування кредитом, підписавши цифровим підписом договори погодилася з усіма істотними умовами, не оспрювала їх, тому відсутні підстави для висновку про безпідставність вимог про стягнення зазначеної в позовній заяві суми відсотків за користування кредитними коштами.

Відповідачкою не надано суду доказів виконання взятих на себе фінансових зобов`язань за спірними кредитними договорами та погашення боргу.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права - розглянув справиу без участі відповідачки та її представника, не повідомлених належним чином про дату, час і місце засідання суду, за відсутності підтвердження про отримання стороною відповідача копії позовної заяви з додатками та ухвали про відкриття провадження у справі, фактично позбавив учасника справи права на доступ до правосуддя, що відповідно норм ст. 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування оскарженого судового рішення і ухвалення нового рішення по суті спору.

З урахуванням встановлених обставин та поданих сторонами доказів, позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є обгрунтованим і пілягає задоволенню, оскільки відповідачкою не надано доказів на спростування обставин щодо невиконання нею взятих на себе зобов`язань по поверненню отриманих кредитів та сплаті відсотків за користування кредитними коштами, розміру заборгованості, не наведено свого розрахунку боргу.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, ураховуючи задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2684,00 грн сплаченого судового збору за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 7, 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 березня 2024 року скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №/436730 від 13.06.2021 в розмірі 25 105,50 грн (яка складається із: - 6300,00 грн заборгованості за основою сумою боргу; - 18805,50 грн заборгованості за відсотками), за кредитним договором №/699860 від 23.06.2021 у розмірі 11707,50 грн (яка складається із: - 3 000,00 грн заборгованості за основою сумою боргу; - 8707,50 грн заборгованості за відсотками), за кредитним договором №15150-06/2021 від 23.06.2021 у розмірі 21822,50 грн (яка складається із: - 7000,00 заборгованості за основною сумою боргу; - 14822,50 грн заборгованості за відсотками), а всього 58635,50 грн.

В порядку розподілу судових витрат стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - 2684,00 грн сплаченого судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня їїприйняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко

С. І. Мурашко