Справа №766/3118/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Петішкін О.О., за участі в режимі ВКЗ представника заявника скарги (боржника) адвоката Старча А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду скарги ОСОБА_1 (боржник) на бездіяльність державного виконавця Білозерського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області, зобов`язання вчинити перерахунок заборгованості по аліментам за виконавчим провадженням №73736564 про стягнення аліментів, заінтересована особа: стягувач ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в порядку Розділу VII ЦПК України звернувся до суду зі скаргами на бездіяльність державного виконавця в рамках виконавчого провадження № 73736564, яке відкрите за судовим наказом, виданим 16.08.2023 р. Херсонським міським судом Херсонської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , 13.04.2021 р. у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів і не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.08.2023 р. та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Вказує на те, що державним виконавцем не враховано добровільну сплату аліментів в розмірі 25 тис. грн. за період з 16.08.2023 р. по 06.12.2023 р., про що представник боржника зазначив у заяві про перерахунок заборгованості від 16.01.2024 р. (скарга від 29.02.2024р.).

Крім того, 09.02.2024 р. представником боржника направлено на адресу державного виконавця заяву про здійснення перерахунку заборгованості, при цьому розраховуючи розмір аліментів просив не враховувати додаткову нагороду в розмірі 30 тис.грн., яка на думку боржника не має постійного характеру, а тому не повинна враховуватися (скарга від 05.03.2024р.).

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.03.2024 р. скарга від 29.02.2024 р. прийнята в провадження, призначено судове засідання, запропоновано державному виконавцю подати заперечення, зобов`язано надати для огляду в судовому засіданні матеріали виконавчого провадження.

29.03.2024 р. від представника стягувача ОСОБА_2 адвоката Бурдига В.О. надійшла заява про розгляд справи у відсутність та відмову у задоволенні скарги від 29.02.2024 р., оскільки виконавець правомірно не врахувала вказані у скарзі кошти, з огляду на те, що стягувач вважає кошти цільовими та не аліментами.

05.04.2024 р. від ДВС надійшов відзив на скаргу щодо неврахування квитанцій, згідно якого 2 квитанції не прийняті як сплата аліментів, оскільки проти цього заперечувала стягувач, яка вказала, що кошти були подарунком на день народження та на придбання зимових речей.

Ухвалою суду від 28 травня 2024 р. об`єднані вимоги скарг від 29.03.2024 р. та 05.03.2024 р.

21.06.2024 р. надійшли заперечення щодо скарг від представника стягувача ОСОБА_2 адвоката Бурдига В.О., відповідно до яких просив відмовити у задоволенні скарги щодо перерахунку заборгованості по аліментам без врахування додаткової виплати, оскільки вона не має тимчасового характеру та включається до загальної суми доходів, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, зокрема у справі № 209/3260/13-ц, № 331/4185/19.

В судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги скарг, уточнив, що станом на час розгляду скарг державним виконавцем безпідставно не враховано 2 добровільних платежі за 16.08.2023 р. та 28.10.2023, щодо перерахунку без врахування тимчасових виплат вимоги стосуються періоду з серпня 2023 року по грудень 2023 р. згідно наданих ним відомостей з ВЧ. Вважає, що державний виконавець протиправно не врахував вказане. Просив задовольнити скаргу в повному обсязі.

В судове засідання державний виконавець та стягувач (представники) не прибули, подані заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Суд дійшов висновку про можливість розгляду скарги у відсутність належним чином повідомлених заінтересованих осіб.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Згідно наданих суду державним виконавцем копій матеріалів виконавчого провадження.

16.08.2024 р. суддею Херсонського міського суду Херсонської області Зуб І.Ю. видано судовий наказ за яким, зокрема, сттягнуто із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів і не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.08.2023 р. до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

04.01.2024 р. старшим державним виконавцем Білозерського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Терпецькою Р.А., розглянуто заяву стягувача про примусове виконання: судового наказу № 766/3425/23, виданого 20.11.2023 Херсонським міським судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів і не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.08.2023 р. до досягнення найстаршою повноліття та відкрите виконавче провадження з реєстраційним номером 73736564, зобов`язано боржника, протягом 5 робочих днів, подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відомості про вручення постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику надані суду матеріали не містять.

09.01.2024 р. державним виконавцем за відсутності відомостей про дохід боржника здійснено розрахунок заборгованості по аліментам з 10.08.2023 (дата початку стягнення аліментів) по грудень 2023 р. включно. Дохід боржника розраховувався з середньої зарплати працівника даної місцевості 12 826,00 грн.

09.01.2024 р. старшим державним виконавцем Білозерського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Терпецькою Р.А. накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику: ОСОБА_1 дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 адреса: АДРЕСА_3 РНОКПП: НОМЕР_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 24410,76 гривня (UAH).

16.01.2024 р. представником боржника адвокатом Старча А.В. направлено державному виконавцю заяву про здійснення перерахунку заборгованості та врахування добровільної сплати боржником за період з 16.08.2023 р. по 06.12.2023 р. 25 000,00 грн.

30.01.2024 р. державним виконавцем винесено на ім`я стягувача вимогу: Боржником надано квитанції про переказ коштів на користь ОСОБА_2 за період з 16 серпня 2023 по 01 грудня 2023. Прошу повідомити про цільове призначення даних коштів за даний період.

Згідно наданих суду платіжних інструкцій:

- за 16.08.2023 р. ОСОБА_1 перераховано на рахунок отримувача НОМЕР_3 суму 9000,00 грн., призначення: переказ власних коштів;

- за 28.10.2023 р. ОСОБА_1 перераховано на рахунок отримувача НОМЕР_3 суму 8000,00 грн., призначення: переказ власних коштів.

Матеріали виконавчого провадження містять заяву стягувачки, згідно якої перерахування коштів 16.08.2023 р. від боржника є подарунком доньці ОСОБА_5 на день народження, а кошти, перераховані 28.10.2023 р. були призначені для придбання зимового одягу для дітей.

Вказані суми не враховані державним виконавцем як сплата аліментів.

Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

За статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

На підставі статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно зі статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі, зокрема, надходження виконавчого документа на виконання від стягувача. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

У частині третій статті 195 СК України зазначено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Тобто, законом визначено обов`язок виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами та водночас імперативно передбачено, що в разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) виконавцем розміром заборгованості за аліментами спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

У постанові Верховного Суду від 10 серпня 2023 року у справі № 206/2658/22 (провадження № 61-4693св23) зроблено висновок, що «незазначення таких даних у квитанціях не спростовує того, що перерахунок коштів на користь стягувача боржник здійснював саме з метою надання утримання дитини».

Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі № 642/6906/16-ц (провадження № 61-26229св18), від 18 листопада 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-7500св20) та від 26 травня 2021 року у справі № 569/11466/20 (провадження № 61-1534св21)).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони.

Боржник на обґрунтування доводів скарги на дії державного виконавця посилається на безпідставне неврахування виконавцем квитанцій про перерахунок коштів на утримання дітей, сплачених на банківську картку стягувача вказуючи, що грошові перекази здійснені без позначки «аліменти», проте з метою виконання обов`язку з утримання дитини.

Тобто, боржник стверджує, що грошові кошти сплачував як добровільну виплату аліментів. Будь-яких доказів на підтвердження наявності інших зобов`язань боржника перед стягувачем до суду не надано, посилання на те, що вказані кошти були подарунком на день народження доньки та на придбання зимових речей та на наявність окремої домовленості між батьками з цього питання стягувачкою не надано.

Наведене свідчить про часткове добровільне виконання боржником свого обов`язку зі сплати аліментів 16.08.2023 р. та 28.10.2023 р. в загальній сумі 17000,00 грн. Враховуючи, що боржник надав копії квитанцій про здійснення платежів на користь стягувача, у державного виконавця не було підстав не враховувати надані боржником квитанції під час визначення заборгованості зі сплати аліментів.

Реалізовуючи стандарт переважаючої переконливості в оцінці обставин справи, що переглядається, та доказів, поданих учасниками справи, суд дійшов висновку, що платіжні інструкції (квитанції) без зазначення призначення платежу «аліменти», надані на підтвердження сплати боржником на користь стягувача аліментів, мали бути враховані державним виконавцем при обрахунку заборгованості ОСОБА_1 за аліментами. Доказів на підтвердження наявності інших зобов`язань боржника перед стягувачем у матеріалах справи немає. Додатково потрібно врахувати, що позиція стягувача щодо природи спірних коштів є суперечливою, що також у сукупності з іншими доказами доводить, що грошові кошти, сплачені ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , є саме аліментами на дитину.

Щодо вимог скарги, які стосуються не здійснення державним виконавцем перерахунку заборгованості після надання відомостей про отримання доходів боржника.

09.02.2024 р. представником боржника ОСОБА_1 адвокатом Старча А.В. на адресу державного виконавця спрямована заява про здійснення перерахунку заборгованості по аліментам та з урахуванням інформації про складові грошового забезпечення боржника та не враховувати при обчисленні його доходу грошового забезпечення, що не має постійного характеру, до заяви додані відомості за серпень-грудень 2023 р. щодо грошового забезпечення.

20.02.2024 р. державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості по аліментам, при цьому розмір доходу, який приймається при розрахунку, визначений з сукупного доходу за довідкою ВЧ НОМЕР_4 за виключенням податків.

Боржником надано державному виконавцю інформацію з місця проходження служби боржника щодо додаткових винагород.

Державним виконавцем не надано жодних пояснень щодо неврахування доводів боржника.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Боржник посилається на те, що отримана ним у серпні грудні 2023 р. додаткова винагорода не має постійно характеру, а тому не має бути врахована при визначенні розміру аліментів, які з нього стягуються.

ВЧ НОМЕР_4 за вих. № 540 від 04.02.202 р. надана відповідь на адвокатський запит стосовно детальної інформації щодо доходів ОСОБА_1 , додатком до якої є картка особового рахунку. З додатку № 14 картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 вбачається, що у серпні 2023 р. йому нараховано «винагорода додаткова 30 тисяч» - 18387,10 грн.; а також у вересні, жовтні, листопаді 2023 р. «додаткова винагорода згідно ПКМУ 168» відповідно 2258,06 грн., 30000,00 грн., 23225,81 грн., 33774,19 грн. відповідно.

Відповідно до статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) визначається, виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.

При розгляді скарги на дії державного виконавця, суд враховує, що на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р.№ 64"Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України виніс постанову від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), редакція якої неодноразово змінювалася.

Пунктом першим вказаної Постанови встановлено на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплату додаткової винагородив розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

На виконання ст.9 Закону України №2011-XII,постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", Міністерство оборони України видало наказ від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, яким затвердило Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260), редакція якого змінювалася (зміни внесені 31.03.2023 шляхом доповнення Порядку №260 розділом XXXIV "Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану").

Відповідно до п.2 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Отже, додаткова винагорода на період дії воєнного стану входить до складу одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №146, затвердженоперелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб (далі - Перелік).

Згідно з п.8 Переліку з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.

Отже, законодавством чітко визначено, що утримання аліментів з військовослужбовців Збройних Сил України провадиться з додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану. Тому доводи скаржника, що вказана додаткова винагорода військовослужбовця не може враховуватися у загальний розмір грошового забезпечення, з якого відбувається стягнення аліментів, оскільки вона не має постійного характеру і нараховується виключно на підставі наказу командирів за наявності передбачених Постановою №168 підстав, не обґрунтовані та судом не враховуються.

З огляду на викладене, враховуючи, що нарахування аліментів державним виконавцем проведено відповідно до норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення скарги.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 28 лютого 2024 року у справі № 209/3260/13-ц (провадження № 61-11541св23) дійшов висновку, що додаткові виплати, які нараховуються та виплачуються боржнику по аліментам відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» не є одноразовим нерегулярним видом грошового забезпечення, мають постійний характер та відносяться до видів доходів, які враховуються при визначення розміру аліментів на одного з подружжя, дітей батьків, інших осіб.

З огляду на викладене, доводи про те, що додаткова винагорода, яка сплачувалась ОСОБА_1 , не має постійного характеру, призначається в різних розмірах за спеціальним поданням керівника підрозділу, в якому проходить службу особа, є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу суду.

Враховуючи, що законодавством чітко визначено, що утримання аліментів з військовослужбовців Збройних Сил України провадиться з додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, суд дійшов висновку про те, що нарахування аліментів державним виконавцем проведено відповідно до норм чинного законодавства, що є підставою для відмови в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця у вказаній вище частині.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог скарги.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонами у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, заява №18357/91).

Повний текст складено 06.08.2024 р.

Керуючись нормами ст. 259, 260, 261, 268, 354, 447-453 ЦПК України суд

У Х В А Л И В:

Скарги ОСОБА_1 (боржник) на бездіяльність державного виконавця Білозерського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області, зобов`язання вчинити перерахунок заборгованості по аліментам за виконавчим провадженням №73736564 про стягнення аліментів, заінтересована особа: стягувач ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати бездіяльність державного виконавця Білозерського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області щодо нездійснення перерахунку заборгованості по аліментам за виконавчим провадженням № 73736564 з врахуванням добровільної сплати аліментів на користь стягувача ОСОБА_2 16.08.2023 р. та 28.10.2023 р. в загальній сумі 17000,00 грн. неправомірною.

Зобов`язати державного виконавця Білозерського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області здійснити перерахунок заборгованості по аліментам за виконавчим провадженням № 73736564 з врахуванням добровільної сплати боржником ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 : 16.08.2023 р. в розмірі 9000,00 грн. та 28.10.2023 р. в сумі 8000,00 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду. У разі вирішення питання без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

СуддяО. В. Ус