Справа № 643/2211/24
Провадження № 2-о/643/169/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2024

23 липня 202; року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

присяжних: Паніщевої І.Є.,

Коскіної Ю.О.,

за участю секретаря Мовчан К.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові, розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Друга Харківська міська державна нотаріальна контора про оголошення фізичної особи померлою,

в с т а н о в и в :

Заявник звернувся до суду із заявою, в якої зазначає, що перебував у шлюбі з ОСОБА_3 . Від шлюбу мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 12.12.1997 родина у складі перелічених вище осіб отримала свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 дружина заявника ОСОБА_3 померла та після її смерті заявник 04.07.2023 звернувся із заявою до Другої ХМДНК про прийняття спадщини, однак останньому відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину на всю квартиру через те, що є інший спадкоємець син ОСОБА_5 . Так, за життя дружини син 01.05.2000 зібрав свої речі та покинув домівку і з цього часу ані заявник, ані дружина сина не бачили. Його місце знаходження не відомо. Починаючи з 2002 року, вони неодноразово зверталися до Московського ВП ГУНП Харківські області із заявами про відсутність сина. Остання відповідь з поліції отримана 04.11.2019. Заявник разом із покійною дружиною весь цей час намагалися встановити місце знаходження сина, або місце його ймовірного поховання. Співробітники поліції інформували, що проводяться розшукові дії. 28.08.2023 заявник в черговий раз звернувся до ХРУП №2 ГУНП в Харківській області про надання відомостей про місце знаходження сина та 29.08.2023 відкрите кримінальне провадження з ч.1 ст.115 КК України, за яким заявника визнано потерпілою особою. Заявнику не відомо про останнє місце роботи сина, місце знаходження речей та документів останнього.

Заявник та його представник в судовому засіданні підтримали викладені вище обставини та вимоги заяви, просять заяву задовольнити.

Представник Другої ХМДНК в судове засідання не з`явився, надавши заяву про слухання справи без участі представника.

Суд, вивчивши доводи заяви, вислухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до такого.

Відповідно до правил ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, судом встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

За ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 12.12.1997 зареєстровано на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

У квартирі АДРЕСА_1 станом на 04.12.2023 зареєстровані ОСОБА_4 , ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина.

Такі обставини підтверджено копіями свідоцтва про народження ОСОБА_4 , свідоцтва про право власності на житло, свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.10-16).

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначила, що за адресою: АДРЕСА_2 проживає з 1989 року, є сусідкою ОСОБА_1 З ОСОБА_7 була малознайома, не спілкувались. З 2000 року ОСОБА_4 не бачила, у квартирі батьків не проживав. Зі слів Долгополових дізналась, що Едуард зник.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні заначив, що за адресою: АДРЕСА_2 проживає з 1972 року, є сусідом ОСОБА_1 , який проживав з дружиною та сином ОСОБА_9 , якого бачив до 2000 року. Дружина сусіда померла у 2023. Зі слів Долгополових відомо, що син у 2000 пішов із домівки і що з ним, невідомо. Родина Долгополових культурна, сварок між ними не спостерігав.

Відповідно до правил ч.1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку протягом шести місяців.

Встановлено, що заявник звертався до правоохоронних органів із заявою від 20.09.2019 щодо надання інформації стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із відповіді Московського ВП ГУНП в Харківській області від 04.11.2019 вбачається, що заява ОСОБА_1 зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події за №43785 від 20.09.2019. Щодо обробки та надання персональних даних стосовно ОСОБА_4 , необхідна згода останнього. Перевірка викладених у звернені відомостей через відсутність достатніх обставин, не може свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Роз`яснено право оскарження (а.с.17).

На а.с. 18 міститься копія заяви ОСОБА_1 на адресу начальника ХРУП №2 ГУНП в Харківській області від 29.08.2023, якою заявник просить повідомити номер розшукової справи за фактом зникнення сина, якщо розшук припинений поновити.

Із наданого заявником Витягу з ЄРДР вбачається, що 29.08.2024 від потерпілого ОСОБА_1 надійшла заява про те, що безвісно зник син заявника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 01.05.2000 зібрав речі та пішов з дому у невідомому напрямку. 29.08.2023 внесено відомості про заяву, правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст. 155, номер кримінального провадження :0003029 (а.с.20,21).

Із положень статті 46 ЦК України випливає, що оголошення особи померлою базується на припущені факту її фізичної смерті.

Оголошення особи померлою вимагає трирічного терміну відсутності відомостей про місце перебування особи в місці її постійного проживання.

Спеціальні, скорочені терміни для можливості визнання особи померлою встановлені на випадок обставин, які загрожували смертю, і які дають можливість припускати її смерть від таких обставин.

Такими обставинами можуть бути стихійні лиха, в тому числі повені, землетруси, гірські обвали тощо, а також пожежі, транспортні катастрофи і т.п. Дворічний термін з дня закінчення воєнних дій для оголошення особи померлою в зв`язку з воєнними діями стосуються не лише військових, а й цивільних осіб, що знаходились чи перебували в зоні бойових дій.

Отже, надані заявником докази, покази свідків не свідчать про наявність припущення факту фізичної смерті ОСОБА_4 .

Лише відсутність відомостей про місце перебування вказаної особи протягом трьох років, а в даному випадку більш тривалого часу, не є підставою для оголошення такої особи померлою.

Так, заявник звертався до правоохоронних органів про встановлення місця перебування сина.

Між тим, із наданих у підтвердження доводів заяви надано лише один лист Московського ВП ГУНП в Харківській області від 04.11.2019, із змісту якого взагалі не вбачається інформації щодо пошуку особи, хід проведення оперативно-розшукових заходів та їх результати. Заява ОСОБА_1 від 29.08.2023 без відповіді органу поліції та витяг із ЄРДР не несуть інформації щодо результатів пошуку ОСОБА_4 .

Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до внутрішнього переконання.

Повертаючись до наданих заявником у підтвердження вимог заяви доказів та пояснень вказаних вище свідків, дослідивши які у їх у сукупності не дають суду дійти висновків про обставини, що мають значення для даної справи, а саме, таких доказів в розумінні положень ст. 46 ЦК України, які дають можливість припускати смерть ОСОБА_10 .

Будь-яких заяв або клопотань з боку заявника про витребування інших доказів не заявлено.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи (ч.7 ст. 81 ЦПК України).

Далі, Верховний Суд у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» сформулював правову позицію, за якою обов`язок щодо доказування обставин, що підтверджують відсутність відомостей про місце перебування особи, яку заявники просять оголосити померлою у місці її постійного проживання протягом трьох років, покладається чинним законодавством України саме на заявників.

Відповідно відсутність інформації лише щодо місця проживання особи, які не вказують безпосередньо на наявність підстав вважати її померлою чи такою, що пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, тому суди дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про оголошення фізичної особи померлою. Свого часу Верховний Суд України роз`яснив судам, що оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті (п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»).

Із Постанови КЦС Верховного Суду від 07.11.2023 року у справі № 607/159/23 вбачається, що Верховний Суд звертає увагу на наявність у суду саме права, а не обов`язку оголосити фізичну особу померлою за умови відсутності у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років прямо вказує частина перша статті 46 ЦК України. При розгляді справ цієї категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою.

Постановою Верховного суду у складі Другої судової палати КЦС по справі №295/4293/21 від 30.03.2022 мотивоване своє рішення таким; «Відповідно до частини першої статті 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.

Тобто особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція).

При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18.

Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою.

Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц, від 07 липня 2021 року у справі № 390/1443/19-ц.

Отже, вказуючи на вірогідність смерті ОСОБА_4 , як на підставу для оголошення його померлим, заявник не підтверджує свої доводи жодними належними доказами, які вказували б на здійснення заходів щодо розшуку ОСОБА_4 та вирішення питання про з`ясування можливих причин його зникнення.

Обов`язок доказування обставин, що підтверджують відсутність відомостей про місце перебування особи, яку заявник просить оголосити померлою, у місці її постійного проживання протягом трьох років, покладається чинним законодавством України саме на заявника.

Таким чином, суд встановивши, що заявник не надав належних доказів на підтвердження факту смерті ОСОБА_4 або наявності обставин, які доводили б, що ця особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 83, 258-261, 263-265, 293, 305-308 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Відмовити у задоволені заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Друга Харківська міська державна нотаріальна контора про оголошення фізичної особи померлою.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів.

Відомості щодо учасників справи, що не оголошуються судом:

Заявник: ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: Друга Харківська міська державна нотаріальна контора, адреса місця знаходження: м. Харків, майдан Павлівський,2.

Суддя Сугачова О.О.

Присяжні: Паніщева І.Є.

Коскіна Ю.О.