Справа № 141/145/24
Провадження № 22-ц/801/1542/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Климчук С. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 рокуСправа № 141/145/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Копаничук С.Г.,

суддів: Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

учасники справи:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 09 травня 2024 року, постановлене під головуванням судді Климчука С. В., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У березні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначило, що 12 жовтня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» за допомогою веб-сайту (https://creditplus.ua), що є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем товариства, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено у електронній формі кредитний договір №4906887. Згідно умов останнього, кредитор взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 10000 грн; строк кредитування - 30 днів з можливістю пролонгації строку кредитування. ТОВ ««АВЕНТУС УКРАЇНА» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість, у розмірі 32600 грн, з яких: 10000 грн сума кредиту; 22600 грн відсотки.

18 квітня 2023 року між ТОВ ««АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №18.04/23Ф за яким до останнього відійшло право вимоги за вищевказаним кредитом. З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» просило суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 32600 грн, з яких: 10000 грн сума кредиту; 22600 грн відсотки, а також судовий збір та витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 09 травня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №4906887 від 12.10.2021 у розмірі 15500,00 грн, з яких: 10000,00 грн (десять тисяч гривень 00 копійок) заборгованість за тілом кредиту, 5500,00 грн (п`ять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок) проценти за користування кредитом. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, а у справі ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував п. 4.3 кредитного договору та не надав належної оцінки змісту положень договору, щодо автопролонгації терміну його дії. Вважає помилковим висновок суду про нарахування відсотків за межами строку дії договору.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованими; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону відповідає не в повній мірі.

Так, задовольняючи частко позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором № 4906887 від 12.10.2021 в сумі 15500,00 грн, з яких 10000,00 грн основний борг (тіло кредиту), 5500,00 грн (10000,00*1,90%*30 днів - 200,00 грн (сплачена відповідачем сума процентів) = 5500,00 грн) сума заборгованості за процентами в межах строку кредитування за період з 12.10.2021 по 11.11.2021 відповідно до п. 1.4 договору.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків в розмірі 17100 грн, суд виходив з того, що сторонами укладено договір на 30 днів, а вказана сума відсотків нарахована після закінчення 30-ти денного терміну дії договору

Колегія суддів не погоджується з висновки суду першої інстанції в частині відмови в задоволення позову про стягнення відсотків за користування кредитом, виходячи з наступного.

Апеляційним судом встановлено, що 12 жовтня 2021 року ОСОБА_1 до укладення договору про споживчий кредит ознайомився із паспортом споживчого кредиту (а.с. 8-10). 12.10.2021 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» за допомогою веб-сайту (https://creditplus.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем товариства, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено у електронній формі кредитний договір №4906887. (а.с. 11-15)

За умовами вищевказаного кредитного договору ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зобов`язалося надати відповідачу споживчий кредит для задоволення його особистих потреб. Загальний розмір кредиту 10000 гривень; строком користування кредитом - 30 календарних днів з можливість автопролонгаці (продовження) цього строку; фактичним типом процентної ставки за користування кредитом та реальною річною процентною ставкою на дату укладення договору 24079,41 %.

Також відповідач підтвердив, що до укладення договору уважно ознайомився з текстом цього договору та Правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України.

На виконання умов вищевказаного договору ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зарахувало на банківську карту, вказану відповідачем, кредитні кошти в сумі 10000 гривень, що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту, довідкою від 26. 06.2023, а також визнається й відповідачем, що вбачається із змісту відзиву на позов.

18 квітня 2023 року між ТОВ ««АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №19.06/23Ф, за яким до останнього відійшло право вимоги за вищевказаним кредитом.

Згідно додатку № 1 до договору №18.04/23Ф від 18 квітня 2023 року (а.с. 16-21), ТОВ ««АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» відступає останньому право вимоги за кредитним договором № 4906887 від 12.10.2021, заборгованість за яким становить 32600 грн, з яких: 10000 грн сума кредиту; 22600 грн відсотки (а.с. 18).

За правилом частини першої статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Оскільки ОСОБА_1 , уклавши договір в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, погодився з умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача і цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

ОСОБА_1 у поданій до суду першої інстанції письмовій заяві не заперечує факту укладення договору, отримання коштів.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Отже, позивач набув право вимоги за договором факторингу №19.06/23Ф від 18 квітня 2023 року, за яким до нього відійшло право вимоги за вищевказаним кредитом.

З п. 1.7 кредитного договору вбачається, що розмір процентів за користування кредитними коштами сторонами договору (реальна річна процентна ставка на дату укладення договору 24979,41 %) визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.

При розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 не заявляв зустрічних вимог про визнання кредитного договору недійсним в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України «Про захист прав споживачів».

Оскільки суд розглядає справи в межах заявлених вимог, вирішення цього питання в межах даної справи є неможливим.

Щодо терміну дії договору (строку кредитування) колегія суддів зазначає наступне.

У п. 4.3. договору сторони домовилися, що у видку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгаці або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на вказаних умовах. Вказаний у цьому розділі порядок внесення змін до договору щодо продовження строку кредиту сторони вважають таким, що вчинений у письмовій формі, оскільки воля сторін передбачена у п. 4.2 договору виражена за допомогою технічного засобу зв`язку.

Враховуючи вказані умови договору, його дія було автопролонгована після 12.11.2021 року на 90 днів до 12.02.2022 року, і саме цим періодом обмежене нарахування відсотків за кредитним договором.

Посилання суду першої інстанції на висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 про припинення права кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом після спливу визначеного договором строку кредитування є помилковим, оскільки вказана постанова не є релевантною до спірних правовідносин.

Отже, висновок суду про відмову в стягнення відсотків за користування кредитом за період з 12 листопада 2021 року по 12 лютого 2022 року є помилковим, тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №4906887 від 12.10.2021 у вигляді процентів у розмірі 17100 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині відмови в задоволені позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом та розподілу судових витрат підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підставами для його скасування з прийняттям нового судового рішення в цій частині. В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України та задоволення позовних вимог, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 5329, 29 грнг (2422,4= 2906,89).

Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 139 ЦПК України).

Клопотання зменшення витрат позивача на правову допомогу ОСОБА_1 не заявляв, доказів їх неспівмірності не надав.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат позивачем було надано договір про надання правової допомоги № 10/01-2023 від 10.07.2023, звіт про надання правової допомоги згідно договору №10/07-2023 від 10.07.2023 із зазначенням наданих правових та юридичних послуг у загальному розмірі на 10000,00 грн, рахунок на оплату по замовленню №2549/14/03 від 14.03.2024 у розмірі 10000,00 грн, а також платіжну інструкцію в національній валюті № 3983 від 14.03.2024 про перерахування ТОВ «Фінтраст Україна» на рахунок ОСОБА_2 10000,00 грн за послуги з аналізу, складання та подання позовної заяви до суду згідно р/ф №2549/14/03 від 14.03.2024.У суді апеляційної інстанції позивач надав договір про надання правової допомоги № 28/03-2023 від 28.03.2024, рахунок на оплату по замовленню №25-28/03-2024 від 11.06.2024 у розмірі 8000,00 грн, а також платіжну інструкцію в національній валюті № 5173 від 11.06.2024 про перерахування ТОВ «Фінтраст Україна» на рахунок адвоката Городніщевої Є.О. 8000,00 грн за послуги правової експертизи документів, складання та подання апеляційної скарги до суду. На підставі зазначеного, представник позивача просить суд відшкодувати позивачу у рамках даної цивільної справи 18000,00 гривень, понесених позивачем витрат за надання професійної правничої допомоги в суді першої та апеляційної інстанції.

Колегія суддів, зважаючи на предмет позовних вимог, категорію справи, відсутність заперечень зі сторони відповідача, вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18000 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» задовольнити частково.

Рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 09 травня 2024 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за кредитним договором та розподілу судових витрат скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 17100 грн за період з 12.11.2021 року по 14.03.2024 року, за договором про надання споживчого кредиту №4906887 від 12.10.2021.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 5329, 29 грн. та 18000 грн витрат на правничу допомогу.

В іншій частині рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 09 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий С.Г. Копаничук

судді: Л. О. Голота

В. П. Рибчинський