Справа №601/1398/24
Провадження № 2/601/461/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2024 року Кременецький районний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Білосевич Г.С.,

з участю секретаря судового засідання Польової Ж.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременець цивільну справу № 601/1398/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 транспортний засіб марки «HYUNDAI SONATA», 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 . Просить в порядку поділу майна подружжя виділити їй у власність автомобіль марки «HYUNDAI SONATA», 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 Заяву обгрутовує тим, що з 09 листопада 2021 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 . На даний час в провадженні Кременецького районного суду Тернопільської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. За час перебування у зареєстрованому шлюбі позивачка за власні кошти придбала транспортний засіб - автомобіль марки «HYUNDAISONATA», 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , що зареєстрований за ОСОБА_2 . 24 лютого 2022 року відповідач власноруч написав довіреність, за якою підтвердив той факт, що вказана машина куплена за кошти позивачки. Оскільки, вказаний транспортний засіб придбаний за час шлюбу, тому він є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 . Після припинення з відповідачем шлюбних відносин вказаний транспортний засіб залишилися у користуванні позивачки. Оскільки сторонами не досягнуто згоди щодо добровільного поділу спільного майна, позивачка просить в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , виділити їй у власність транспортний засіб - автомобіль марки «HYUNDAI SONATA», 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

В судове засідання позивачка не з`явилась, однак подала заяву в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини його неявки суду невідомі. Відповідачем відзиву на позов до суду не подано.

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі частини 4 статті 223 та частини 1 статті 281 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлявся про день, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин і не повідомив причини неявки та не подав відзив.

20.05.2024 ухвалою суду відкрито провадження по даній справі за правилами загального провадження.

28.05.2023 ухвалою суду клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено.

05.07.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

З 09 листопада 2021 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії НОМЕР_2 від 09 листопада 2021 року.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 19.02.2024, яке набрало законної сили 21.03.2024, розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , за ОСОБА_2 зареєстрований транспортний засіб - автомобіль марки «HYUNDAISONATA», 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Із інформації ТСЦ МВС № 1643 від 04 червня 2024 року слідує, що вартість придбання транспортного засобу марки «HYUNDAI SONATA», 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , згідно договору купівлі-продажу, який оформлений у ТСЦ №8046 регіонального сервісу центру ГСЦ МВС в м. Київ (філія ГСЦ МВС), № 8646/2022/3084896 від 03.02.2022 становить 149 000 грн.

Згідно довіреності від 24 лютого 2022 року, ОСОБА_2 довірив автомобіль марки «HYUNDAI SONATA», 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 своїй дружині ОСОБА_1 , так як машина куплена за гроші останньої.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов"язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов"язаннями, що виникли в інтересах сім"ї.

Судом встановлено, що сторонами під час шлюбу придбано автомобіль марки «HYUNDAI SONATA», 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , що є спільною сумісною власністю подружжя. Однак, суд враховує, те що вказаний автомобіль придбаний за кошти позивачки, що не заперечувалося відповідачем та підтверджено наданою останнім довіреністю, тому вказаний автомобіль слід виділити у власність ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Із врахуванням наведеного суд вважає, що із ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_1 понесенні останньою судові витрати по справі, що складаються із сплаченого нею судового збору в розмірі 1 211 грн. 20 коп.

Керуючись статтями 60, 61, 69, 70, 71, 72 СК України, статтями 252-256 ЦК України, статтями 19, 82, 133, 141, 158, 263, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,

вирішив:

Ухвалити заочне рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виділити у власність ОСОБА_1 транспортний засіб - автомобіль марки «HYUNDAISONATA», 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по справі в розмірі 1211 (однієї тисячі двісті одинадцять) грн. 20 (двадцять) коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , житель: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 30.07.2024.

Головуючий: