Справа № 203/4726/21
Провадження № 2/0203/59/2024
УХВАЛА

08 лютого 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Сливчук В.В.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження питання про прийняття та об`єднання в одне провадження з первісним позовом зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

04.11.2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_4 з позовною заявою до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, в якій позивач просить суд:

- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та те, що частки власників є рівними, складають по 1/2 частці квартири;

- визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 (одну другу) частку квартири, загальною площею 149,0 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 (одну другу) частку квартири, загальною площею 149,0 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 11350,00 грн в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою суду від 02.12.2021 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено судовий розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання.

06.12.2022 року відповідач подав до суду відзив на первісну позовну заяву від 04.11.2021 року.

У чергове підготовче засідання 08.02.2024 року з`явились всі учасники справи.

26.09.2023 року відповідач подав до суду зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, в якому зазначив, що відповідач під час проживання в зареєстрованому шлюбі ніколи не працювала, власного доходу ніколи не мала. ОСОБА_3 зазначив, що він не виплатив боргові зобов`язання перед банком та банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в судовому порядку, та заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2023 року по справі №206/1329/23 позов Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБакн») до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості було задоволено, та стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 07.12.2018 року, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 213701,12 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 37780,24 грн. Шлюб між подружжям було розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2021 року.

Оскільки заборгованість за кредитним договором виникла під час проживання в зареєстрованому шлюбі, грошові кошти були отримані та витрачені в інтересах сім`ї, та такі боргові зобов`язання підлягають поділу між подружжям.

Тому відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просить суд:

- визнати кредитні кошти, отримані за кредитним договором №б/н, укладеним 07.12.2018 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 , такими, що використані в інтересах сім`ї та є спільним борговим зобов`язанням подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

- здійснити поділ у рівних частках між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спільних боргових зобов`язань за кредитним договором №б/н, укладеним 07.12.2018 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3

16.10.2023 року та 06.12.2023 року представник позивача подала до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просила суд відмовити у прийнятті зустрічної заяви до розгляду як необґрунтованої. Також, на думку представника позивача, позовна заява подана без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175, 177 ЦПК України, тому підлягає залишенню без руху з наданням їй строку для усунення недоліків позовної заяви.

Під час підготовчого засідання представник відповідача підтримав зустрічну позовну заяву та просив суд прийняти її до розгляду разом з первісним позовом.

Представник позивача заперечувала проти прийняття до розгляду зустрічного позову, просила суд відмовити у прийнятті до розгляду зустрічного позову. Крім того, представник позивача зазначив, що є підстави для залишення позову без руху.

Суд, заслухавши думки та пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши норми ЦПК України, доходить таких висновків.

Судом встановлено, що предметом позову в цивільній справі у його первісній редакції від 04.11.2021 року є поділ майна подружжя та визнання спільною сумісною власністю подружжя квартири, загальною площею 149,0 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд зазначає, що відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Відповідно до положень ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5, 6 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу.

До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Аналіз викладених вище норм ЦПК України вказує, що одним із способів захисту відповідача проти пред`явленого до нього позову є подання зустрічного позову у строк, визначений для подання відзиву на позов.

За правовою позицією ВП ВС, викладеною у постанові від 13 березня 2019 року у справі №916/3245/17 (провадження №12-13гс19), ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема, коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Так, ЦПК України визначає, що способами захисту відповідача проти позову можуть бути: невизнання позову, заперечення проти нього та надання відзиву на позов або подання зустрічного позову. Зустрічним позовом є позов первісного відповідача до первісного позивача та в залежності від обставин справи може бути дієвим засобом захисту відповідача проти заявленого до нього позову, тому що спрямований на повне чи часткове виключення підстав первісного позову.

Відповідно до вимог ст. 193 ЦПК України, задоволення зустрічного позову повністю або частково виключає задоволення первісного позову.

Так, вирішуючи питання про прийняття до розгляду зустрічної позовної заяви, суд дійшов висновку, що така не може вважатися зустрічною позовною заявою, з огляду на таке.

По-перше, суд бере до уваги те, що у встановлений судом строк відповідач 06.12.2022 року подав до суду відзив на первісну позовну заяву, скориставшись правом подати заяву по суті справи із запереченнями проти первісних позовних вимог від 04.11.2021 року. Водночас 26.09.2023 року відповідач подав і зустрічний позов, пропустивши строк на звернення до суду із зустрічним позовом.

По-друге, подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. Проте позовні вимоги, заявлені у зустрічному позові, не є зустрічними позовними вимогами в цивільній справі, що розглядається. Оскільки спір між ОСОБА_3 та АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення кредитних коштів вже був вирішений в судовому порядку та саме з ОСОБА_3 було стягнуто кредитну заборгованість за договором.

Крім того, суд зазначає, що спільний розгляд первісного позову та зустрічного позову не є доцільним, тобто задоволення зустрічного позову не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Отже, такі позовні вимоги не можуть бути розглянуті спільно в одному провадженні.

Тому, з огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне відмовити у прийнятті та об`єднанні в одне провадження з первісним позовом зустрічного позову та на підставі ч. 2 ст. 193, ч. 3 ст. 194 ЦПК України, зустрічний позов слід повернути позивачу за зустрічним позовом (заявнику).

Керуючись ст. ст. 182, 189, 193, 194, 197, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У прийнятті та об`єднанні в одне провадження з первісним позовом зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя повернути позивачу за зустрічним позовом (заявнику).

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання в частині повернення зустрічного позову заявнику, а в іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складений 15.02.2024 року.

Суддя Ф.М. Ханієва