Справа № 643/8195/24
Провадження № 2-н/643/2012/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2024 року суддя Московського районного суду м. Харкова Власенко М. В., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання природного газу з ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2024 року представник ТОВ «Харківгаз збут» адвокат Хом`як Р. В. звернувся до Московського районного суду м. Харкова з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд, дослідивши заяву та матеріали справи, встановив таке.

Згідно з ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

У заяві ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» зазначено, що боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та є індивідуальним споживачем послуг за цією адресою.

До заяви додано довідку про наявність заборгованості за природний газ перед ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, згідно з відповіддю № 712707 від 30 липня 2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за іншою адресою, а саме АДРЕСА_2 .

При цьому, жодного доказу того, що ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачем послуг ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» саме за цією адресою (витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якого вбачалося б, що ОСОБА_1 є власником цієї квартири, або довідки органу місцевого самоврядування про те, що остання фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , доказів, які б свідчили про обов`язок боржниці утримувати вказане житлове приміщення, тощо) стягувачем не надано.

Відповідно до положень п. 2, 4 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі Договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, який укладається з урахуванням ст. 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов Договору, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Долучений до заяви договір про постачання природного газу побутовим споживачам не містить ані дати його укладення, ані підпису споживача, та є роздрукованим типовим договором, який не свідчить про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Вказана Постанова орієнтує суди на те, що наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Отже, суду не надано доказів на підтвердження того, що за період, вказаний в заяві, боржниця дійсно фактично мешкала та користувалася послугами, які надаються ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», або що вона є власницею (співвласницею) приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , або доказів, які б свідчили про обов`язок боржниці утримувати вказане житлове приміщення.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

З урахуванням викладеного, заявлені ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» вимоги до ОСОБА_1 не є безспірними.

Відтак, суд доходить висновку про відмову у видачі судового наказу за заявою ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ».

Керуючись ст. 19, 160 161, 163, 165 167, 258 261, 353 355, пп. 15.5 п. 1 Розділу ХІІІ ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання природного газу з ОСОБА_1 .

Роз`яснити, що відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, може подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 31 липня 2024 року.

Суддя М. В. Власенко