Справа № 385/958/24
Провадження № 2/385/424/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.07.2024 року м. Гайворон

Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Венгрина М. В.,

секретар судового засідання Кучер Н. Г.,

за участю:

прокурора Андроніка А. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом заступника керівника Голованівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Гайворонської міської ради Кіровоградської області до ОСОБА_1 про стягнення витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення, третя особа без самостійних вимог: Комунальне некомерційне підприємство «Центральна міська лікарня» Гайворонської міської ради,

В С Т А Н О В И В:

стислий виклад позиції сторін

позиція позивача

Прокурор в інтересах держави в особі Гайворонської міської ради, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просив стягнути з відповідачки кошти на користь держави на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 в сумі 4878,96 грн, які перерахувати в дохід місцевого бюджету Гайворонської міської ради Кіровоградської області.

В обґрунтування позову покликався на те, що вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15.05.2023 в кримінальній справі № 385/604/23 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та визначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки. Згідно вироку ОСОБА_1 10.02.2022 о 23 год 45 хв в будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їхня матір ОСОБА_3 вживали алкогольні напої під час чого між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виникла сварка на грунті побутових питань. В цей момент у ОСОБА_1 виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 в наслідок чого вона взяла зі столу кухонного ножа та підійшовши до ОСОБА_2 завдала йому двох послідовних ударів в черевну порожнину заподіявши йому дві колото різані рани передньої черевної стінки. У результаті вказаних дій потерпілий ОСОБА_2 отримав тяжкі тілесні ушкодження як небезпечні для життя в момент спричинення.

В результаті протиправних дій ОСОБА_1 - ОСОБА_2 з 11.02.2023 по 20.02.2023 перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП Гайворонська міська лікарня Гайворонської міської ради та на її лікування витрачено кошти в сумі 4878,96 грн.

Кошти на лікування потерпілого в добровільному порядку медичному закладу не відшкодовано, а тому позивач просить стягнути з відповідачки на користь медичного закладу зазначену вище суму.

позиція відповідача

Відповідач правом подання відзиву не скористався, подав письмову заяву в якій позов визнала та просить справу слухати у її відсутності.

позиція третьої особи

Третя особа правом подання пояснень щодо позовної заяви не скористався, подав письмову заяву в якій позов підтримав.

заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі

Ухвалою від 28.06.2024 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

11.07.2024 від третьої особи без самостійних вимог надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника третьої особи за наявними в матеріалах справи документами та підтримання позовних вимог.

31.07.2024 від відповідачки надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності.

31.07.2024 від позивача - Гайворонської міської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача та підтримання позовних вимог.

Розгляд справи по суті проведено 31.07.2024 за відсутності представників позивача, третьої особи та відповідачки, які скористались своїм правом та подали заяви про проведення судового розгляду за їх відсутності, на підставі наявних матеріалів, що відповідає положенню ч. 3 ст. 211 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Відповідно до п. 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545, із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 868 (868-2012-п) від 19.09.2012, у разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб.

Стаття 1206 в ч. 1 ЦК України передбачає, що особа, яка вчинила злочин зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Відповідно ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету у їх використанні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545, із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 868 (868-2012-п) від 19.09.2012, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.

Відповідно до вищевказаного Порядку, сума витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться, виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць ( в якому проводилося лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Як вбачається з п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постановлено ухвалу, лише в питаннях, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Судом встановлено, що вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15.05.2023 визнано винною ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КК України в нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що заподіяло потерпілому ОСОБА_2 тяжкі тілесні ушкодження. Вирок набрав законної сили 16.06.2023.

Відповідно до довідки, наданої Комунальним некомерційним підприємством «Центральна міська лікарня» Гайворонської міської ради, за вих. № 1563 від 24.06.2024, ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні з 11.02.2023 по 20.02.2023 (9 ліжко/день). Вартість одного ліжко/дня - 418,77 грн. Витрати лікарні - 4878,96 грн.

З витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Комунальне некомерційне підприємства «Центральна міська лікарня» Гайворонської міської ради є комунальним некомерційним підприємством, що надає медичну допомогу та здійснює управління медичним обслуговуванням населення Гайворонської міської територіальної громади; засновником такого є Гайворонська міська рада.

мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову

Враховуючи, що між злочинними діями відповідачки ОСОБА_1 , та спричиненням тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_2 , та перебуванням потерпілого на стаціонарному лікуванні існує причинний зв`язок, суд прийшов до висновку, що відповідачка зобов`язана відшкодувати витрати понесені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Відповідачкою добровільно не відшкодовано понесені витрати закладом охорони здоров`я на лікування.

Як передбачено Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх виконання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування.

Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні.

Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я.

Оскільки розрахунок витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_2 у сумі 4878,96 грн. проведено у відповідності до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх виконання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 868 (868-2012-п) від 19.09.2012, такі витрати слід стягнути з відповідачки.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Обставин того, що визнання відповідачкою позову суперечить закону або порушує права, свободи, інтереси інших осіб, судом не встановлено, а тому підстави для постановлення ухвали про відмову в прийнятті визнання відповідачкою позову - відсутні.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки витрати підтверджуються наявними доказами.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь держави належить стягнути судовий збір.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Відповідно до положень Закону України Про судовий збір за звернення до суду юридичної особи з позовом, що містить майнові вимоги, враховуючи ціну позову розмір судового збору, що підлягав сплаті становив 3028,00 грн.

На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України у зв`язку з визнанням відповідачкою позову до початку розгляду справи по суті, з неї в дохід держави підлягає стягненню 50 відсотків судового збору, що підлягав сплаті - тобто 1514,00 грн (3028/2).

Керуючись статтями 49, 53, 260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

позов заступника керівника Голованівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Гайворонської міської ради Кіровоградської області (місцезнаходження: пл. Героїв Майдану, 5, м. Гайворон, Кіровоградська область, 26300, ), третя особа без самостійних вимог: Комунальне некомерційне підприємство «Центральна міська лікарня» Гайворонської міської ради (місцезнаходження: вул. Київська, 7, м. Гайворон, Кіровоградська область, 26300, ) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь місцевого бюджету Гайворонської міської ради Кіровоградської області 4878 (чотири тисячі вісімсот сімдесят вісім) грн 96 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 1514 (одну тисячу п`ятсот чотирнадцять) грн 00 коп судового збору.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 31.07.2024.

Суддя: М. В. ВЕНГРИН

Дата документу 31.07.2024