Справа № 752/2748/24
Провадження № 2/752/3457/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

31 липня 2024 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі: головуючого - судді - Машкевич К.В., за участю секретаря - Гненик К.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання подружжя, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить встановити для них з відповідачкою, як подружжя, режим окремого проживання.

Посилається в позові на те, що 08 жовтня 2019 року був зареєстрований його шлюб з відповідачкою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в шлюбі народилася донька ОСОБА_3 .

Після одруження вся сім`я проживала в м.Києві, однак пісдя повномасштабного вторгнення Росії на територію України відповдачка з донькою виїхали з України і жодного разу за цей час не поверталися.

Фактично з моменту початку бойових дій вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть і кожен з них має власне особисте життя.

Відповідачка відмовляється повертатися в Україну, строк дії її посвідки на тимчасове прживання закінчився і нею не продовжувався, нова посвідка не отримувалася.

Вони спільно не проживають, сімейні відносини між ними тимчасово припинені, однак на данному етапі вони не бажають розривати шлюб, і саме цими причинами викликано звернення до суду з такою заявою.

В тойже час, вони не бажають розривати шлюб, щоб не завдати шкоди їх малолітній доньці та заради неї зберегти зв`язок та шлюбні відносини.

Встановлення режиму окремого проживання також необхідне для недопущення майнових суперечок у майбутньому.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позов.

Позов був зареєстрований судом 02 лютого 2024 року і відповідно до с.33 ЦПК України був визначений склад суду.

Ухвалою від 09 лютого 2024 року в справі було відкрито провадження за парвилами спрощеного позовного провадження.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження в справі, відповідачці додатково копію позову з додатками.

Відповідно до ст. 178 ЦПК України відповідачці був наданий строк для надання відзиву на позов.

Відповідачка своїм правом не скористалася, відзив на позов не подала.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст. 119 СК України подружжя або один з них вправі звернутися до суду із заявою про встановлення режиму окремого проживання.

За заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи не бажання когось із них проживати спільно.

Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

Судом встановлено, що сторони з 08 жовтня 2019 року перебувають у шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в шлюбі народилася донька ОСОБА_3 .

З довідок про реєстрацію місця проживання відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних оіб Голосіївської райнної в м.Києві державної адміністарції вбачається, що сім`я сторін була зареєстрована та проживала в м.Києві.

( а.с. 4 - 10 )

Відповідно до ст. 120 СК України встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов`язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов`язків, які встановлені шлюбним договором.

У разі встановлення режиму окремого проживання:

1) майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі;

2) дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка.

В пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснино, що при застосуванні положень статей 119, 120 Сімейного кодексу України судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер.

Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно.

За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації, волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим.

Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди.

Вирішуючи заяву в порядку ст. 119 СК України суд повинен встановити фактичні взаємини сторін і переконатися в доцільності сепарації для того, щоб узаконений спосіб окремого проживання не був формальним засобом вирішення спірних майнових питань.

Відповідно до норм сімейного законодавства України інститут шлюбу будується на засадах рівності дружини та чоловіка, взаєморозуміння між ними та поваги один до одного.

За змістом ст.119 СК України для встановлення подружжю режиму окремого проживання необхідна наявність двох умов: неможливість або небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно і припинення сімейних відносин між подружжям.

Звертаючись до суду, позивач зазначив, що вони з відповідачкою спільно не проживають з початку повномасштабного вторгнення Росії в Україну, тобто більше двох років, однак питання про розірвання шлюбу між ними на даний час не стоїть.

З точки зору сімейного законодавства метою для встановлення режиму окремого проживання є надання подружжю додаткового механізму для збереження шлюбу.

Суд враховує, що встановлення режиму окремого проживання не суперечить Конституції України, чинному сімейному законодавству та не порушує прав подружжя.

Однак, з точки зору закону, встановлення режиму окремого проживання подружжя, є одним із способів захисту особистих майнових та немайнових прав подружжя.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що з часу фактичного припинення спільного проживання сторін і на час розгляду справи судом сторони не поновили спільного проживання, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими.

Керуючисьст.ст. 3, 4, 10, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 293, 294, 315,316,319,352,354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити для подружжя ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , шлюб яких зареєстровано 08 жовтня 2019 року Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1891, режим окремого проживання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.В. Машкевич