Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/630/24
Провадження № 2/528/357/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 липня 2024 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Вітківського М.О.,

при секретарі Трохименка В.В.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Гребінка без проведення технічної фіксації судового засідання в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , що діє в інтересах своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , звернулась до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить суд: визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову зазначено, що з відповідачем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з початку 2015 року позивач мала близькі стосунки притаманні чоловіку та дружині, але не перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі. У результаті довготривалих стосунків у позивача та відповідача народилася дитина: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після народження ОСОБА_2 сторони почали проживати разом, а 24.07.2018 року зареєстрували шлюб, від якого народилась менша донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказує, що відповідач є батьком ОСОБА_2 , однак запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку передбаченому ст. 135 СК України.

Зазначає, що батьківство відповідача підтверджується, зокрема близькими довготривалими стосунками сторін до народження ОСОБА_2 , сумісним проживанням відповідача з позивачем без реєстрації шлюбу після народження доньки та в подальшому реєстрацією шлюбу, веденням спільного господарства. Крім того, вказане вище можуть підтвердити свідки.

Оскільки, відповідач до цього часу не подав до відповідних органів державної влади заяви про визнання себе батьком ОСОБА_2 , позивач вимушена звернутися до суду з позовною заявою про визнання батьківства в інтересах своєї неповнолітньої доньки.

26 червня 2024 року до суду надійшла відповідь Відділу ведення реєстру територіальної громади та реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Гребінківської міської ради, згідно якої встановлено, що відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.15)

Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 26.06.2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні з викликом сторін на 10.00 год. 31.07.2024 року (а.с.16-18). Копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу та встановлено строк для подання відзиву на позов. Витребувано з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (ідентифікаційний номер юридичної особи в , юридична адреса: 37001, м. Пирятин, Лубенський район, Полтавська область, вул. Соборності, 42, тел. 05358-2-04-30) письмову інформацію, зокрема актовий запис про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із зазначенням відомостей батька.

В підготовче засідання 29.07.2024 року позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Чумарний А.І. не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, натомість в матеріалах справи міститься заяви представника позивача, якою він просить проводити підготовче засідання та розгляд справи по суті у відсутність сторони позивача, на позовних вимогах наполягають та просить їх задовольнити в повному обсязі (а.с.29).

Відповідач ОСОБА_3 будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи до суду не з`явився, натомість 16.07.2024 року через канцелярію суду подав заяву про визнання позову, в якій просить розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.21,22).

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи до суду не з`явився, натомість через канцелярію суду подав заяву в якій просить розгляд справи провести у його відсутність, проти заявлених вимог не заперечує (а.с.27,28).

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України в підготовчому засіданні суд ухвалює судове рішення у разі визнання позову в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції у Полтавській області 27.01.2016 року, народилася ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про народження №12. Матір`ю дитини записана ОСОБА_1 , батьком дитини записаний ОСОБА_8 (а.с.6).

Із інформації наданої Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №176/30.10-28 від 13.07.2024, вбачається, що актовий запис № 12 від 27 січня 2016 року про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції у Полтавській області 27.01.2016 року, здійснено із зазначенням відомостей про батька на підставі заяви матері від 27.01.2016 року вх. №3/03-05.01-29. (а.с.25,26).

З матеріалів справи вбачається, що 24.07.2018 року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво шлюб серії НОМЕР_2 від 24.07.2018 року, видане Гребінківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №58. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: ОСОБА_1 . (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилась донька ОСОБА_5 , про що свідчить відповідне свідоцтво народження серії НОМЕР_3 від 17.08.2018 року, видане Гребінківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №108. (а.с.8).

Із матеріалів справи вбачається, що подружжя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровані та проживають за однією адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.5,15).

Згідно ст. ст. 121, 125 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них.

У випадку коли мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Відповідно до положень ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Системний аналіз положень СК України, зокрема ст. ст. 3, 5, 7, 14, 15, 121, свідчить, що походження дитини від батька, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини та не визнав у встановленому законом порядку свого батьківства (не подавав заяви про визнання батьківства до органів державної реєстрації актів цивільного стану), ґрунтується на підставі встановлення кровного споріднення між дитиною та батьком, тобто обставин, які свідчать про біологічне походження дитини від певної особи.

Зазначений висновок узгоджується з роз`ясненнями, викладеними в п. п. 3, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Судом встановлено, що відомості про батька дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внесені до актового запису про народження на підставі заяви матері від 27.01.2016 року вх. №3/03-05.01-29. (а.с.25,26).

Частиною 1 ст.135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).

Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.

В даному випадку факт батьківства підтверджується визнанням позову ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. 77, 78 УПК України.

У цій справі визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У поданій до суду заяві позивачем чітко вказано, що вона та відповідач спільно проживали як чоловік і дружина та у них народились спільні діти. Вказана обставина відповідачем не оспорюється. Крім цього, підставою для подачі позову є захист прав і інтересів неповнолітніх дітей ( стягнення із відповідача аліментів на утримання дітей), тобто відповідач усвідомлює цю обставину та не заперечує факту свого батьківства.

Суд також звертає увагу, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 17.02.2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Крім того, для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.

Згідно ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану, в тому числі про народження дитини, проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Як вбачається з п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Відповідно до пункту 2.16.2 цих Правил за наявності рішення суду щодо оспорювання батьківства або материнства в актовому записі про народження дитини виправляються відомості, про які зазначено в рішенні суду.

Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Тобто, при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

У постанові Верховного Суду від 28 листопада 2019 року по справі №601/1140/15-ц (61-6989св19), суд вказав на рішення Європейського суду з прав людини, яке є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», в якому зауважено, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення від 7 травня 2009 року у справі «Калачова проти Російської Федерації», заява № 3451/05, § 34).

Разом з тим, згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Як вбачається з позовної заяви, позивач стверджує, а відповідач не заперечує та визнає, що він є батьком дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

З урахуванням викладених обставин, а саме того факту, що запис про батька дитини був здійснений за заявою матері, з урахуванням визнання відповідачем себе біологічним батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд приходить до задоволення позову та визнає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку із задоволенням позову про визнання батьківства необхідно внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивач не ставить вимоги про стягнення судового збору з відповідача, а просить суд судові витрати залишити за нею.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 206, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , що діє в інтересах своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внести зміни до актового запису № 12 від 27 січня 2016 року про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції у Полтавській області 27.01.2016 року, щодо батька дитини з ОСОБА_8 , на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ).

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (юридична адреса: 37001, Полтавська область, Лубенський район, м. Пирятин, вул. Соборності, 42).

Суддя М. О. Вітківський