Справа №: 398/2502/24
провадження №: 2/398/1995/24
"31" липня 2024 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Молонової Ю.В., при секретарі судового засідання Борозні Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Олександрії цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до Приватного акціонерного товариства «Олександрійська фабрика діаграмних паперів» про зняття арешту з майна, -
ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , звернувся до суду в електронній формі із позовом до ПАТ «Олександрійська фабрика діаграмних паперів» про зняття арешту з майна.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями від 01.12.2005, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Приходьком О.В., позивач ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_4 у власність житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями АДРЕСА_1 .
Право власності на будинок зареєстровано в Олександрійському МБТІ 20.12.2005 року за реєстраційним № 1398/8, що підтверджується архівною довідкою № 215 від 26.03.2024 р.
В квітні 2024 року позивач вирішив зареєструвати право власності на житловий будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в зв`язку з чим звернувся до державного реєстратора речових прав. Під час перевірки документів державним реєстратором було встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 6623020 зазначено вид обтяження: арешт нерухомого майна. Звернувшись до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області із заявою про видачу копії ухвали від 25.12.2002 року про накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , була отримана лише ухвала від 23.12.2005 року у справі № 2-409, з якої вбачається, що ухвалою суду від 25.12.2002 року у цивільній справі за позовом ТОВ "Олександрійська фабрика діаграмних носіїв технічної інформації" до ОСОБА_5 про стягнення боргу, в якості забезпечення позову був накладений арешт на квартиру АДРЕСА_2 та на будинок АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті. Також вбачається, що справа по суті розглянута, і в зв`язку з неналежністю квартири АДРЕСА_2 відповідачу, накладений арешт скасовано. Проте, в архіві суду не збереглась ні ухвала суду від 25.12.2002 року ні можлива ухвала про скасування арешту на будинок АДРЕСА_1 . Весь цей час з моменту купівлі-продажу будинку позивачу ніхто ніяких претензій не пред`являв, про існування арешту за борги іншої особи позивач не знав і навіть не здогадувався. За попередньою інформацією ОСОБА_5 вже давно помер. У зв`язку з чим просить зняти арешт з майна.
Ухвалою судді від 20.05.2024 по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких заяв чи клопотань не подав, причина неявки суду не відома.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що відповідно до копії Договору купівлі-продажу будинку з господарсько-побутовими будівлями від 01.12.2005, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9-10).
Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 28.03.2024 № 371869606, на об`єкт нерухомого майна: АДРЕСА_1 , накладено арешт нерухомого майна реєстраційний номер: 6623020; зареєстровано: 19.02.2008 16:39:04 за №6623020 реєстратором: Олександрійська районна державна нотаріальна контора Кіровоградської області; підстава обтяження: ухвала б/н, 25.12.2002, Олександрійський міськрайонний суд, суддя Квітка О.М.; власник: ОСОБА_5 , причина відсутності коду: інша причина відсутності коду; заявник: Друга Олександрійська державна нотаріальна контора (а.с.16-17).
Згідно з копією архівної довідки №215 від 26.03.2024, право власності на будинок по АДРЕСА_1 за архівними даними КП «ОМБТІ» належало ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу від 01.12.2005 посвідчений Приходько О.В. приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу р№3491 та зареєстроване в КП «ОМБТІ» 20.12.2005 року р№1398/8 (а.с.18).
Відповідно до копії ухвали Олександрійського міськрайонного суду від 23.12.2005, справа №2-409, накладений 25.12.02 року арешт на квартиру АДРЕСА_2 скасовано (а.с.19).
У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до статей 319, 321, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника (частини 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
Згідно з ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Приймаючи до уваги, що наявність арешту (обтяження), накладеного на нерухоме майно, порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений права в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно позивача суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.
Враховуючи те, що позивач не наполягає на стягненні судових витрат з відповідача, судові витрати слід залишити за позивачем.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до Приватного акціонерного товариства «Олександрійська фабрика діаграмних паперів» про зняття арешту з майна задовольнити.
Зняти арешт з належного ОСОБА_1 будинку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису за реєстраційним номером обтяження № 6623020 від 19.02.2008 про реєстрацію арешту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що накладений відповідно до ухвали Олександрійського міського суду б/н, від 25.12.2002.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Ю.В.Молонова