справа № 489/4808/24 провадження №2/489/1910/24
РІШЕННЯ

Іменем України

31 липня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (в порядку письмового провадження) цивільну справу за позовом Миколаївського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

встановив:

У червні 2024 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача незаконно отриману допомогу по безробіттю в розмірі 2806,45 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 06.07.2022 відповідач за допомогою засобів Єдиного державного вебпорталу електронних послуг звернувся до Миколаївського міського центру зайнятості із заявами про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю. З того самого дня йому було надано статус безробітного та розпочато виплату допомоги по безробіттю. Інформацію про те, що на момент реєстрації в центрі зайнятості він був зайнятою особою, ОСОБА_1 приховав, що спричинило незаконне отримання ним допомоги по безробіттю з 06.07.2022 по 14.10.2022 на загальну суму 2806,45 грн. 24.04.2023 Миколаївською філією Миколаївського обласного центру зайнятості (далі - Миколаївська філія МОЦЗ) було прийнято наказ № 96 про повернення ОСОБА_1 незаконно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 2806,45 грн. З метою досудового врегулювання спору 28.04.2023 відповідачу рекомендованим листом (повернувся як не вручений) було направлено претензію про повернення коштів, копію якої було направлено на електронну пошту. ОСОБА_1 у заяві від 02.05.2023 висловив незгоду із результатами розслідування страхового випадку, просив надати час для вирішення питання з роботодавцем після завершення проходження військової служби. Зокрема, він повідомив, що з 05.10.2022 проходить службу у лавах ТрО ЗСУ. Відповідно до даних Пенсійного фонду України, ОСОБА_1 у листопаді грудні 2022 року та травні 2023 року отримував дохід від військової частини НОМЕР_1 інші дані щодо проходження ним військової служби відсутні. 15.04.2024 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із запитом, у якому просили надати інформацію чи перебуває ОСОБА_1 станом на сьогодні у складі Збройних Сил України або інших військових формувань. 10.06.2024 було отримано відповідь, згідно із якою відповідач дійсно перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте через ІНФОРМАЦІЯ_3 до лав ЗСУ не призивався. Посилаючись на наведене, позивач просить стягнути безпідставно отриману відповідачем допомогу по безробіттю в судовому порядку.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 01.07.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження повідомлення (виклику) учасників справи.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою реєстрації та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади.

Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відмовився», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд.

У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного.

Матеріалами справи підтверджується та встановлено судом, що 06.07.2022 ОСОБА_1 засобом додатку «Дія» звернувся до Миколаївського міського центру зайнятості із заявами про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю.

06.07.2022 відповідачу було надано статус безробітного та призначено допомогу про безробіттю, що підтверджується персональною карткою № НОМЕР_2 .

Згідно відповіді відділу кадрів Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» №1813 від 17.03.2023 ОСОБА_1 працював на посаді Фахівець (ділянки) Ділянка завантаження, вивантаження (місто, міжрегіон) (Миколаїв) з окладом згідно штатного розпису з 12.07.2021 по 15.11.2022. На підтвердження вказаних обставин надано Витяг з наказу від 09.07.2021 №128-К про прийняття ОСОБА_1 на посаду Фахівець (ділянки) Ділянка завантаження, вивантаження (місто, міжрегіон) Термінал №1 (Миколаїв) Регіональна термінальна мережа №5 (Одеса) Департамент термінальної логістики Операційна дирекція з 12.07.2021; та Витяг з наказу від 15.11.2022 №221-К про припинення трудового договору, яким ОСОБА_2 звільнено із займаної посади з 15.11.2022 згідно пункту 4 статті 40 КЗпП України, зазначено «прогул без поважних причини». Підставою для звільнення вказано «заява ОСОБА_1 від 15.11.2022».

Актом Миколаївської філії МОЦЗ №27 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 29.03.2023 встановлено, що під час перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітний, ОСОБА_1 дійсно працював у ТОВ «Нова Пошта» з 12.07.2021 по 15.11.2022.

За період незаконного перебування на обліку з 06.07.2022 по 14.10.2022 ОСОБА_1 отримав загальну суму грошових коштів у розмірі 2806,45 грн. у вигляді допомоги про безробіттю, що підтверджується Розрахунком допомоги по безробіттю, складеного Миколаївським обласним центром зайнятості 17.04.2023 за № 18/11/1124-23.

24.04.2023 Миколаївською філією МОЦЗ прийнято наказ №96 про вжиття заходів по відшкодуванню коштів у сумі 2806,45 грн., виплачених безробітному ОСОБА_1 як допомога по безробіттю.

28.04.2023 Миколаївською філією МОЦЗ було надіслано відповідачу рекомендованим листом претензію про повернення коштів, копію якої було направлено на електронну пошту.

02.05.2023 відповідач направив позивачу заяву в якій не погодився з отриманою претензією, зазначив, що з 01.09.2021 працював за трудовим договором у ТОВ «Неман» та з 12.01.2022 працював по трудовій книжці, звільнений за згодою сторін 10.06.2022, Та з 05.10.2022 проходить службу у лавах ТрО.

22.01.2024 позивач направив відповідачу лист (з рекомендованим повідомленням та на електронну пошту) в якому просив його надати перебуває він станом на сьогодні у складі Збройних Сил України або інших військових формувань, та чи має намір в майбутньому вирішувати із колишнім роботодавцем питання щодо коригування періодів зайнятості, який залишився без відповіді.

В свою чергу, згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_4 №3374 від 30.04.2024 ОСОБА_1 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте через ІНФОРМАЦІЯ_3 до лав ЗСУ не призивався.

Пунктом 2 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» (тут і далі в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що безробітним є особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Статтею 43 вказаного Закону встановлено, що статусу безробітного може набути: 1) особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; 2) особа з інвалідністю, яка не досягла встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» та «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю»; 3) особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників. Статус безробітного надається зазначеним особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг).

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою КМУ від 19.09.2018 № 792 (тут і далі - в редакції на час виникнення спірних правовідносин) для взяття на облік у центрі зайнятості особи, які шукають роботу інформують про освіту, досвід роботи, зайнятість або перебування у трудових відносинах.

Згідно пункту 23 вищевказаного Порядку підставами для відмови у наданні статусу безробітного є: 1) відсутність на дату прийняття рішення про надання статусу безробітного документів, зазначених у пунктах 17 і 18 цього Порядку; 2) встановлення факту зайнятості особи, у тому числі отримання повідомлення від роботодавця про працевлаштування особи; 3) подання заяви про надання статусу безробітного особою, яка не зазначена у частині першій статті 43 Закону України «Про зайнятість населення»; 4) письмова відмова особи від пропозиції підходящої роботи; 5) невідвідування роботодавця та неподання в установлений строк без поважних причин особою письмової відповіді роботодавця про результати співбесіди відповідно до виданого центром зайнятості направлення на працевлаштування; 6) неповернення особою коштів, отриманих за період попередньої реєстрації, що припинена на підставі абзаців вісімнадцятого - двадцятого підпункту 1 пункту 30 цього Порядку.

Згідно із частиною другою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застраховані особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

За змістом пункту 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України Державна податкова адміністрація України від 13.02.2009 за № 60/62, передбачено, що у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку.

Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум не є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі відсутності недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Саме таких правових висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.02.2019 у справі №545/163/17, що була передана на її розгляд з метою розтлумачення частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Аналогічний правовий висновок викладений і у постанові Верховного Суду від 25.04.2019 у справі № 581/688/16-ц.

Судом встановлено, що відповідач звернувся до центру зайнятості 06.07.2023, цього ж дня йому було надано статус безробітного та з 06.07.2023 призначено нарахування допомоги по безробіттю. При зверненні до центру зайнятості та отриманні допомоги по безробіттю ОСОБА_1 не повідомив центр зайнятості про факт свого працевлаштування з 12.07.2021 по 15.11.2022 до ТОВ «Нова Пошта», що вплинуло на правомірність нарахування та виплати йому допомоги по безробіттю в сумі 2806,45 грн.

За таких обставин, враховуючи недобросовісність відповідача, внаслідок чого він неправомірно отримав допомогу по безробіттю в сумі 2806,45 грн. позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Так як позовні вимоги задоволено повністю, відповідно до статі 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3028,00 грн.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 158, 263-265 ЦПК України,суд

вирішив:

Позовні вимоги Миколаївського обласного центру зайнятості про відшкодування шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Миколаївського обласного центру зайнятості незаконно отриману суму нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення (допомоги по безробіттю) у розмірі 2806,45 грн. (дві тисячі вісімсот шість гривень 45 коп.) та судовий збір в сумі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 коп.).

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

позивач Миколаївський обласний центр зайнятості, , місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Нікольська, 68;

відповідач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 31.07.2024.

Суддя І.В.Коваленко