П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткова)

26 червня 2024року м. Київ

Справа № 753/21791/23

Провадження № 22-з/824/1071/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Верланова С. М., Нежури В. А.

секретар Сакалош Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Кузьміна Дениса Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на майно та визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна (садового будинку),

у с т а н о в и в:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 33908844, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком Олександром Борисовичем 17.02.2017 щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на садовий будинок загальною площею 47,7 кв.м., який розташований в АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним договір купівлі - продажу нерухомого майна від 11.03.2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем Вадимом Вікторовичем та зареєстрованим в реєстрі за номером 335, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відчуження садового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1342,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі судовий збір в розмірі 1342,00 грн.

Додатковим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року заяву представника позивача задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 17500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 17500 грн.

Не погодившись із такими судовими рішеннями адвокат Баховський М. М. в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційні скарги.

Постановою Київського апеляційного суду від 12.06.2024 року апеляційні скарги адвоката Баховського Михайла Михайловича в інтересах ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2024 року та додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року залишено без змін.

17 червня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшла заява адвоката Кузьміна Д. Л. в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, яка обґрунтована тим, що ОСОБА_1 , під час перегляду справи апеляційним судом, поніс відповідні витрати в сумі 15 000 грн, що підтверджується належними доказами.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, адвокат Кузьмін Д. Л. в заяві про ухвалення додаткового рішення просив здійснювати розгляд даного питання без його участі, а тому колегія суддів відповідно до вимог частини 4 статті 270 ЦПК України вважала за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення за їх відсутності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно вимог частин 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 134 ЦПК України кожна із сторін процесу подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла, і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно частини 2 зазначеної статті у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, відшкодування судових витрат здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду відповідні докази: договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Вирішуючи питання щодо ухвалення додаткового рішення стосовно розподілу судових витрат, колегія суддів виходить з наступного.

Так, у відзиві на апеляційну скаргу адвокат Кузьмін Д. Л. зазначив попередній розрахунок суми судових витрат, який планує понести ОСОБА_1 .

В судовому засіданні, яке відбулось 12.06.2024 року Кузьмін Д. Л. зробив відповідну заяву щодо надання доказів, підтверджуючих понесення витрат на правничу допомогу, протягом 5 днів після ухвалення судового рішення.

17.06.2024 від адвоката Баховського М. М. в інтересах ОСОБА_3 надійшла заява про зменшення витрат на правничу допомогу, у зв`язку з їх неспівмірністю та необґрунтованістю, окрім того, зазначив, що рішення суду не є таким, що набрало законної сили, відповідно, відсутні підстави для сплати «гонорару успіху» адвокату Кузьміну Д. Л.

Адвокат Кузьмін Д. Л. в інтересах ОСОБА_1 на підтвердження понесених витрат на правову допомогу надав: договір про надання правової допомоги №02-11/23 від 02.11.2023 року, за п.1.2 якого правова допомога підлягає наданню за дорученням клієнта в рамках судового розгляду справи у судах всіх інстанцій за позовом клієнта про скасування рішення про державну реєстрацію прав та визнання недійсним правочину, щодо набуття у власність відповідачами садового будинку АДРЕСА_2 ; додаткову угоду №1 до вказаного договору, згідно якої сторонами внесено зміни до п.3.2, який викладено в наступній редакції: «3.2 за розгляд справи у суді апеляційної інстанції клієнт зобов`язується сплатити адвокату вартість юридичних послуг, що надаються, у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн, не пізніше 120 днів після закінчення розгляду справи в апеляційному суді, зазначено, що вказана ціна послуг є фіксованою та не залежить від обсягу наданих адвокатом послуг клієнту за цим договором, результатів апеляційного розгляду та форми закінчення судового провадження.»; акт приймання передачі наданих послуг із переліком послуг, що надані позивачу на стадії апеляційного розгляду справи від 14.06.2024 року.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності) та розумності розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких, саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 19 січня 2023 року у справі № 345/136/18 року у справі № 758/6113/19, зазначено, що суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Відмова стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 Верховний Суд, зменшуючи розмір заявленої до стягнення суми витрат на правову допомогу, за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, зазначив, що такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до п.4 ч.3 ст.137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до п.2 ч.3 ст.141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).

Колегія суддів, ураховуючи заперечення щодо заявленого розміру витрат на правничу допомогу, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, ціни позову, обсягу виконаної адвокатом роботи та критерію необхідності такої роботи, часу, витраченого на участь в судових засіданнях, які фактично відбулись 22.04.2024, 22.05.2024 та 12.06.2024 року, ураховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, вважає, що застосування такого коефіцієнту вартості наданих адвокатом послуг є невиправданим.

За наведених обставин, колегія суддів доходить висновку про зменшення заявленного розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню звідповідача на користь ОСОБА_1 , до 10 000 грн.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що позивачем у попередньому орієнтовному розрахунку судових витрат не зазначалось про будь-які домовленості між клієнтом та адвокатом щодо можливості сплати «гонорару успіху» за прийняття позитивного рішення на користь клієнта, чи про розмір такого гонорару. За умовами договору сторонами також не визначено такого виду гонорару як «гонорар успіху». Оскільки такий залежить від результатів вирішення відповідного спору, тобто є умовною угодою - він може визначатися в акті приймання-передачі виконаної правової допомоги, за таких обставин, доводи відповідачки про те, що витрати на правничу допомогу понесені ОСОБА_1 не підлягають відкшодуванню, оскільки рішення суду не набрало законної сили є неприйнятними.

Отже, колегія суддів ухвалює у справі додаткове рішення (постанову) про стягнення з ОСОБА_3 користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Керуючись ст.ст. 260, 270, 368, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву адвоката Кузьміна Дениса Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення щодо розподілу витрат на правничу допомогу.

Стягнути зі ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 31 липня 2024 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура