ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2024 року м. Чернівці Справа № 719/298/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Кулянди М.І., Литвинюк І.М.,

секретар: Собчук І.Ю.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Новодністровського міського суду Чернівецької області від 01 липня 2024 року про призначення експертизи, постановлену під головуванням судді Цицак В.Л., -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просив прийняти рішення про відшкодування майнової шкоди, завданої в ДТП (а.с.1-5).

03.06.2024 року сторона відповідача подала до суду клопотання про призначення автомобільної товарознавчої експертизи.

Ухвалою Новодністровського міського суду Чернівецької області від 01 липня 2024 року клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про призначення транспортно-товарознавчої експертизи задоволено. Призначено судову транспортно-товарознавчу експертизу та на її вирішення покладено питання - яка вартість матеріального збитку (шкоди), завданої власнику автомобіля «Nissan Rogue», 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП. Визначено експерту установу, попереджено експерта про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України та зупинено провадження по справі на час проведення судової експертизи.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та в задоволенні клопотання сторони відповідача відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказує, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, принципів змагальності та диспозитивності.

Стверджує, що з огляду на положення ЦПК України та ЗУ «Про судову експертизу», наданий позивачем висновок експерта №25-04-23 авто-товарознавчої

експертизи про вартість відновлювального ремонту автомобіля «Nissan Rogue», д.н.з. НОМЕР_1 є судовою експертизою.

Провадження №22-ц/822/741/24

Наголошує, що з огляду на наявність в матеріалах справи судової експертизи - висновку експерта №25-04-23 авто-товарознавчої експертизи (первинна експертиза), суд першої інстанції, за наявності підстав, визначених ч.2 ст.113 ЦПК, мав призначити повторну судову авто-товарознавчу експертизу, однак виключно після розгляду (дослідження) ним висновку первинної експертизи.

Проте, суд першої інстанції вийшов за межі заявленого клопотання про призначення експертизи, оскільки фактично дослідив висновок експерта та встановив невідповідність висновку нормативним та довідниковим джерелам інформації, що були використані експертом.

Крім наведеного, вважає, що суд не мотивував, яким чином зазначена невідповідність впливає на правильність висновку експерта.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань й заявлених в суді першої інстанції вимог, приходить до наступних висновків.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановляючи ухвалу про призначення у справі транспортно-товарознавчої експертизи суд вказав, що під час проведення експертизи експерт Павлишин Я.Д. використовував, зокрема: Інструкцію про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджену наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 року, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 03.11.1998 року за №705/3145, у редакції наказу Міністерства юстиції України №61/10341 від 19.01.2005 року, зі змінами, внесеними наказом Міністерства юстиції України №131/5 від 28.04.2022 року, та Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджену наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 року, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за №1074/8395 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №3207/5/1033 від 21.10.2019 року).

Натомість, на час проведення експертизи діяли: Інструкція про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджена наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 року, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 03.11.1998 року за №705/3145, у редакції наказу Міністерства юстиції України №1950/5 від 26.12.2012 року, з останніми змінами та доповненнями, внесеними згідно з наказом Міністерства юстиції №661/5 від 17.02.2023 року, який набрав законної сили 07.03.2023 року, та Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 року, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за №1074/8395, у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №1335/5/1159 від 24.07.2009 року, з останніми змінами та доповненнями згідно з наказом Міністерства юстиції №2060/5/496 від 24.05.2022 року, який набрав чинності 31.05.2022 року, а тому суд вбачав невідповідність використаних експертом нормативних та довідникових джерел інформації, що були використанні останнім під час проведення транспортно-товарознавчої експертизи.

Крім того, суд зазначив, що для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, враховуючи предмет та підставу спору, характер спірних правовідносин, а також те, що для з`ясування обставин, які мають значення для справи необхідні спеціальні знання, зважаючи на сумніви представника відповідача в об`єктивності, повноті та обґрунтованості наявного в матеріалах справи висновку експерта прийшов до висновку про задоволення клопотання сторони відповідача.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам процесуального Закону, виходячи з наступного.

Як підтверджується матеріалами справи, у квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до відповідача про відшкодування майнової шкоди, завданої в ДТП (а.с.1-5).

В додатках до позовної заяви позивачем надано письмовий доказ, а саме висновок експерта №25-04-23 від 18.04.2023 року, з якого вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Nissan Rogue», д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП 22.02.2023 року, без врахування коефіцієнту фізичного зносу, станом на дату виконання експертизи складає 405 278,29 грн, а вартість відновлювального ремонту автомобіля «Nissan Rogue», д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП 22.02.2023 року, з врахування коефіцієнту фізичного зносу, станом на дату виконання експертизи складає 300 806,27 грн (а.с.19-64).

Надалі, стороною відповідача 03.06.2024 року було подано клопотання про призначення автомобільно-товарознавчої експертизи, де представник відповідача просив призначити експертизу, на вирішення якої поставити питання щодо вартості матеріального збитку пошкодженого в ДТП автомобіля «Nissan Rogue», д.н.з. НОМЕР_1 , з урахуванням проценту зносу (а.с.93).

В силу ст.129 Конституції України, ст.2 ЦПК України до основних засад (принципів) судочинства належить змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Передбачене ст.ст.12, 13, 49 ЦПК України право сторін на подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості щодо обставин, які мають значення для вирішення справи, кореспондується з обов`язком суду сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Право учасників справи подавати суду докази передбачене п.2 ч.1 ст.43 ЦПК України.

Згідно п.3 ч.1 ст.43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, подавати заяви та клопотання.

Водночас згідно з пунктами 2 та 4 ч.2 ЦПК України на них покладаються обов`язки сприяння своєчасному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подання усіх наявних у них доказів в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В силу ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За приписами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» №5 від 12 червня 2009 року, для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Отже, у разі проведення експертизи висновок експерта разом з іншими наданими учасниками справи доказами підлягатиме оцінці як окремо, так і в їх сукупності.

В силу ч.1-4 ст.102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

За приписами п.1, 2 ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупністю умов, а саме, для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ч.2-4 ст.103 ЦПК України у разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи (ч.1 ст.104 ЦПК України).

Таким чином, враховуючи вимоги зазначеної статті, при призначенні експертизи судом, останній зобов`язаний забезпечити (організувати) змагальний процес, тобто створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків.

Частина 1 ст.110 ЦПК України вказує на те, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідно до ст.113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

В силу ч.1 ст.229 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Що стосується доводів апелянта з приводу того, що суд першої інстанції повинен був призначити повторну експертизу, то колегія суддів вказує таке.

Первинною є експертиза, при проведенні якої об`єкт досліджується вперше. Додаткова експертиза призначається після розгляду судом висновку первинної експертизи, коли з`ясується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо. Висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер. В ухвалі про призначення додаткової експертизи суду необхідно зазначати, які висновки експерта суд вважає неповними чи неясними або які обставини зумовили необхідність розширення експертного дослідження.

Повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Висновок визнається неповним, коли експерт не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання, у зв`язку з чим суд має обговорити питання про призначення додаткової або повторної експертизи залежно від обставин справи.

Так, Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 року у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 року у справі №902/761/18, від 04.12.2019 року у справі №917/2101/17, від 14.09.2021 року у справі №910/14452/20).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», судам слід мати на увазі, що повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб.

Розділом IV Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року №1950/5) врегульовано порядок призначення автотоварознавчих експертиз.

Відповідно до п.п.2.1 п.2 Розділу IV вищевказаних науково-методичних рекомендацій до числа основних завдань автотоварознавчої та транспортно-товарознавчої експертизи належить визначення ринкової вартості колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), їх складових, а також розміру вартості матеріальних збитків, заподіяних власнику або володільцю колісних транспортних засобів, їх складових унаслідок пошкодження останнього.

Основними завданнями автотехнічної експертизи є, зокрема, встановлення несправностей транспортного засобу, які загрожували безпеці руху, причин їх утворення та часу виникнення (до дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) чи внаслідок неї або після неї), можливості виявлення несправності звичайно застосованими методами контролю за технічним станом ТЗ; визначення механізму впливу несправності на виникнення та розвиток пригоди; встановлення механізму ДТП та її елементів; встановлення відповідності дій водія ТЗ у даній дорожній ситуації технічним вимогам Правил дорожнього руху, наявності у водія технічної можливості запобігти пригоді з моменту виникнення небезпеки, відповідності з технічної точки зору дій водія вимогам Правил дорожнього руху, а також встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями водія та ДТП (п.п.1.1 п.1 Розділу II вищевказаних науково-методичних рекомендацій).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

До того ж, Верховний Суд у своїх висновках, з якими погоджується суд апеляційної інстанції наголошує, що стандарт доказування «вірогідність доказів», на відмінну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 року зі справи №910/4055/18, від 16.04.2019 року зі справи № 925/2301/14).

Поряд з цим, суд відзначає, що висновок експерта є одним із джерел одержання доказів, спростувати який іншими доказами, без проведення інших спеціальних досліджень (додаткової, повторної експертизи, тощо) досить непросто. Висновок експерта є доволі специфічним видом доказів, при його оцінці необхідно враховувати, що на відміну від інших доказів, він з`являться тоді, коли спірні відносини вже виникли, і вирішити їх у добровільному порядку неможливо, а тому саме висновок експерта може виступати тим об`єктивним критерієм, який допоможе встановити фактичні обставини спору.

Отже, з урахуванням того, що між сторонами існує спір щодо відшкодування шкоди, а саме її розміру, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку з приводу задоволення клопотання сторони відповідача з приводу призначення експертизи.

На ряду з викладеним апеляційний суд вказує, що судом першої інстанції таким чином було створено рівні можливості учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав, що є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Що стосується доводів сторони апелянта з приводу надання статусу експертизі - повторної, то вказане хоча і ґрунтується на вимогах процесуального закону, про те не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду виходячи з наступного.

Дотримання формальних процедур вимагає законодавство, а не дотримання деяких формальних процедур вимагає об`єктивна ситуація (доцільність, раціональність, домірність тощо).

Формалізм - це, здебільшого, позитивне оціночне поняття, яке означає обов`язок всіх суб`єктів (суд, учасники судового процесу, суб`єкт владних повноважень) дотримуватися процедур, визначених законодавством, нехтування якими призводить до суттєвих негативних наслідків.

Надмірний формалізм - це, здебільшого, негативне оціночне поняття, яке означає безумовну вимогу дотримуватися процедур, визначених законодавством, у ситуації, за якої негативні наслідки поступаються принципу розумності (доцільності, раціональності).

Колегія суддів, застосовуючи загальні засади цивільного права - принцип справедливості, добросовісності та розумності, також керується однією з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права», констатує, що скасування оскаржуваної ухвали із формальних підстав і направлення питання для повторного вирішення до суду першої інстанції не сприятиме раціональному строку розгляду справи, оскільки відсутність у висновку посилання на повторність експертизи не змінює рівність доказів перед судом.

Крім того, посилання в апеляційній скарзі на те, що судом досліджено висновок експерта та встановлено невідповідність висновку нормативним та довідниковим джерелам інформації, що були використані експертом, то суд апеляційної інстанції вказує, що суд першої інстанції в подальшому при розгляді справи по суті зобов`язаний оцінити належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, тобто й експертизу, надану позивачем при поданні позову, та навести мотиви з цього приводу в судовому рішенні, що, при незгоді з цим учасника справи, може бути предметом апеляційного перегляду такого рішення по суті спору.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В силу ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування згідно вимог ч.1 ст.375 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Новодністровського міського суду Чернівецької області від 01 липня 2024 року про призначення експертизи залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий І.Н. Лисак

Судді: М.І. Кулянда

І.М. Литвинюк