Справа № 720/2022/24
Провадження № 2-о/720/352/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2024 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

з участю секретаря Факащук А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту самостійного виховання та утримання батьком своєї неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту самостійного виховання та утримання батьком своєї неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який припинений в 2023 році. Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати дитини вихованням, утриманням дитини не займається. Наразі повстало питання щодо встановлення факту самостійного утримання та виховання батьком дитини, метою якого є необхідність отримання можливості одноосібного звернення батьком до державних, медичних та освітніх закладів він імені та в інтересах дитини. Оскільки іншим чином встановити даний факт чинним законодавством не передбачено, просив встановити юридичний факт самостійного виховання та утримання батьком своєї неповнолітньої дитини.

Заявник в судове засідання не з`явився, однак просив розгляд справи провести без його участі та заявлені вимоги задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 та представник органу опіки та піклування Боянської сільської ради Чернівецької області в судове засідання не з`явилися, однак надали суду заяви про розгляд справи без їх участі та повідомили, що не заперечують проти задоволення заяви.

Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 24 лютого 2005 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовим наказом Новоселицького районного суду від 18 липня 2024 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 12 липня 2024 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Новоселицького районного суду від 26 липня 2024 року шлюб між сторонами розірвано. При цьому, заявник зазначає, що фактично припинив шлюб з ОСОБА_2 в 2023 році, що останньою не заперечується.

Згідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини).

З витягів про реєстрацію місця проживання вбачається, що заявник ОСОБА_1 разом із дитиною ОСОБА_3 поживають у домоволодінні по АДРЕСА_1 , в той же час мати дитини ОСОБА_2 проживає в іншому домоволодінні, а саме по АДРЕСА_2 .

Тим самим, з вказаних доказів слідує, що дитина проживає разом із батьком, який піклується про дитину, бере участь у її вихованні та утриманні, забезпечує дитині достатній рівень освіти незалежно від стосунків сторін, в той час коли мати самоусунулася від виховання й утримання дитини, тобто фактично дитина перебуває на самостійному вихованні та утриманні батька.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються в тому числі справи про встановлення фактів, що має юридичне значення.

У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

При цьому, наведений ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Дослідженими судом доказами з`ясовано, що мати дитини проживає окремо від дитини, участі у її вихованні та утриманні не приймає. Зазначене не заперечувалось та визнано матір`ю дитини та органом опіки та піклування, що у свою чергу також підтверджує факт здійснення батьком самостійного виховання неповнолітньої дитини та її перебування на повному утриманні батька.

Враховуючи викладене, суд відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи перш за все із інтересів дитини вважає, що подана заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки іншим чином встановити факт, що батько самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину, чинним законодавством не передбачено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 12, 13, 247, 258, 259, 263-265, 268, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити юридичний факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький райсуд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ляху Г.О.