Провадження № 2/554/303/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е )

29 липня 2024 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарі Грай К.В.

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава в режимі відео конференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Служба у справах дітей Московського району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , визначивши третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Службу у справах дітей Московського району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У позовній заяві просив визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстрації за вказаною адресою.

В обґрунтування позову вказав, що він з відповідачем ОСОБА_3 перебували у шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_4 . Позивач вказує, що 02.07.2013 року він продав квартиру у м. Вишгороді Київської області для придбання іншого житла у м. Харкові, а саме квартири АДРЕСА_1 та на решту грошових коштів зробив ремонт у купленій квартирі. Пізніше у вказаній квартирі зареєстрував сина ОСОБА_4 . ОСОБА_1 зазначає, що з відповідачкою у кв. АДРЕСА_1 вони проживали до лютого 2017 року. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 2018 року проживають за адресою АДРЕСА_2 з матір`ю відповідачки. У квартирі АДРЕСА_1 вони не мають особистих речей, вказаною квартирою не користуються, добровільно знятись з реєстрації за вказаною адресою відмовляються. Позивач стверджує, що відповідачі не здійснюють плату за комунальні послуги за адресою АДРЕСА_3 , через що існує заборгованість. Позивач зазначає, що реєстрація відповідачів у належній йому на праві власності квартирі перешкоджає йому користуватись і вільно розпоряджатись належним йому майном, в тому числі завдає суттєвих збитків при оплаті комунальних послуг на утримання житла, що призводить до порушення його прав, тому змушений звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків, які 25 листопада 2020 року позивачем усунуто.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2020 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24 травня 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

14 вересня 2021 року від відповідача ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позову. Відповідач вказує, що квартира АДРЕСА_1 була придбана під час перебування її з позивачем у шлюбі. Відповідач вважає, що вказана квартира є спільною сумісною власністю подружжя, тому зняття її з реєстрації в квартирі, яка в частині належить їй, є не законним. Відповідач вказує, що у вказаній квартирі мешкала з сином до грудня 2018 року. З кінця 2017 року початку 2018 року почалося психологічне насилля відносно неї та дитини , погрози в їхній бік , що змусило їх покинути житлову площу. Відповідачка зазначає, що вона разом із сином змушені були переїхати до її матері за адресою АДРЕСА_2 . Однак за вказаною адресою не мають можливості зареєструватись, оскільки квартира оформлена на батька, з яким мати розірвала шлюб. Відповідачка вказує, що квартиру АДРЕСА_1 разом з сином вони покинули не з власної волі, а у зв`язку з психологічним насильством. ОСОБА_3 стверджує, що до часу виїзду із спірної квартири вона постійно сплачувала комунальні послуги .

Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави.

Згідно акту передачі справ від 30 серпня 2022 року вище вказану справу передано з Московського районного суду м. Харкова до Октябрського районного суду м.Полтави , яка зареєстрована Октябрським районним судом м. Полтави 20 квітня 2023 року за Вх № 25839.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2023 року ОСОБА_5 визначено головуючим по справі .

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 21 квітня 2023 року цивільну справу прийнято до провадження, призначено судове засідання з розгляду справи по суті.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 21 квітня 2023 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_4 .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовну заяву підтримали з наведених у ній підстав.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 належним чином повідомлялись про дату, місце та час розгляду справи , шляхом направлення судових повісток про виклик до суду, рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу , яку відповідачка вказала у відзиві на позовну заяву. Судові повістки повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.207-210, 229-232, 249-252 ) та «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 156-157,161-162, 175).

Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Московського району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Макарійчук А.В. до суду надійшла заява, у якій просила проводити розгляд справи без її участі. Просила врахувати, що на сьогодні ОСОБА_4 є повнолітньою особою (а.с.214).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради, належним чином повідомлявся про дату, місце та час розгляду справи, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду (а.с.174) та шляхом доставки до електронного кабінету в системі «Електронний суд» (а.с.228, 248), в судове засідання свого представника не направили, про причину його неявки суд не повідомлено.

Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення.

Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , що слідує з копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 18789232 від 11.03.2014 р. (а.с.12).

З копії технічного паспорта виданого 03 лютого 2014 року на квартиру АДРЕСА_1 вбачається, що останній виданий на ім`я ОСОБА_1 (а.с.13-14).

З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб вбачається, що за адресою АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 (а.с.15).

З копії платівок на сплату комунальних послуг за адресою АДРЕСА_3 вбачається, що особові рахунки відкрито на ОСОБА_1 (а.с.19-22), з копій квитанцій про оплату комунальних послуг вбачається, що за вказані послуги сплачував ОСОБА_1 (а.с.19-22).

З копії акту складеного 21.10.2020 р. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_3 з жовтня 2018 по червень 2020 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає. При виїзді з квартири забрала всі речі та техніку (а.с.23).

З копії рішення Московського районного суду м. Харкова від 30 березня 2017 року (справа № 643/3207/17) вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , зареєстрований 12.01.2002 у міському відділі реєстрації актів громадянського стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 18 розірвано (а.с,81) .

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 28 липня 2023 року (справа № 643/3436/19) визнано за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 . Рішення набрало законної сили 07.09.2023 р.(а.с.235-239).

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 28 липня 2023 року (справа № 643/3436/19) зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності залишено без розгляду (а.с.191-192).

Згідно із ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст.317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

Відповідно до п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 №5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 16.11.2016 по справі № 6-709цс16 згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлення порядку надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг регулюються Законом України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні".

За приписами ч. 2 ст.4 цього Закону порядок декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання, скасування декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), форми декларацій (заяв), що подаються для декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого та зареєстрованого місця проживання (перебування), а також порядок ведення реєстру територіальної громади, надання та передачі інформації з та до такого реєстру визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року №265 затверджено Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування).

Цей Порядок визначає механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів.

Пунктом 50 Постанови КМУ № 265 від 07.02.2022 року встановлено , що зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі:

1) заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), поданої особою або її законним представником (представником) за формою згідно з додатком 5;

2) рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується).

Встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за місцем реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 не проживають більше року, власних речей не зберігають, участі в утриманні квартири не приймають, що підтверджено зібраними по справі доказами та про своє не проживання за вказаною адресою відповідач ОСОБА_3 зазначала у відзиві. Твердження ОСОБА_3 про те, що вона з сином покинули квартиру АДРЕСА_1 не з своєї волі, а через психолочіне насильство з боку позивача не підтверджено жодними доказами.

Враховуючи, що рішенням суду, яке набрало законної сили, квартиру АДРЕСА_1 визнано особистою приватною власністю ОСОБА_1 , він має право на усунення порушень свого права власності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 , є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При визнанні судом осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, юридичним наслідком є зняття таких осіб з реєстраційного обліку за адресою зазначеного житла.

Отже, під час ухвалення рішення про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, не існує необхідності ще й вирішувати вимогу про зняття з реєстрації, а тому позовна вимога про зняття з реєстрації ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_3 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.150 ЖК України, ст. 16, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст.12, 81, 141, 223, 229, 247, 263,265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради, місце знаходження: 61003 м.Харків, майдан Конституції, 7, .

Третя особа - Служба у справах дітей Московського району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, місце знаходження: 61112 м.Харків, вул.Руслана Плоходько, 3.

Повне рішення складено 02 серпня 2024 року.

Суддя Л.І. Савченко