Провадження № 2/161/3695/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

секретаря Дмитроци Б.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до АТ «ПУМБ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було вчинено виконавчий напис №32091 про стягнення з неї на користь АТ «ПУМБ» заборгованості в розмірі 44337,47 грн.

Вказує, що даний виконавчий напис не підлягає до виконання, оскільки вчинений з грубим порушенням діючого законодавства, а тому просить визнати його таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.07.2024 року справу прийнято до розгляду та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

08.07.2024 року від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог, у якій просить задовольнити вимоги позивача в частині визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнути з банку на користь позивача половину суми судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви та заяви про забезпечення позову.

Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом з`ясовано, що 04.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було вчинено виконавчий напис №32091 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості в розмірі 44337,47 грн. (а.с. 8).

18 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Таранко Д.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67590336 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» вказаних коштів (а.с. 9-10).

Статями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 (в редакції, чинній до 21 лютого 2017 року), для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подані фінансовою установою документи не підтверджують безспірність заборгованості, оскільки про наявність спору щодо заборгованості свідчить те, що у виконавчому написі зазначені суми боргу, які в свою чергу не визнаються позивачем.

Крім того, у оспорюваному виконавчому написі вказано, що підставою його здійснення є, зокрема, постанова КМУ від 29.06.1999 р., в яку постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 р. були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості".

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ №662 від 26.11.2014 р. в цій частині.

Вказану постанову залишено без змін згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року.

З цього слідує, що станом на день видання виконавчого напису 04.10.2021 року, втратив чинність нормативно-правовий акт, який дозволяв нотаріусам видавати виконавчі написи про стягнення заборгованості за кредитними договорами, а отже оскаржуваний виконавчий напис є незаконним та підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги задоволенню.

Отже, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Крім цього, до часткового задоволення підлягають вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 133 ч. 1, 3 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Як вбачається із договору про надання правової допомоги від 05.07.2023 року, калькуляції вартості послуг, адвокатом надавалася професійна правнича допомога Левчук О.О. у справі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню і вартість витрат визначена у сумі 13654,90 грн. (а.с. 11-12).

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

А тому, враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, з врахуванням вимог розумності і справедливості, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

У відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, зважаючи, що відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, тому суд вважає, що з останнього слід стягнути судовий збір в сумі 726,72 грн. на користь позивача, а також повернути позивачу з державного бюджету сплачений судовий збір в розмірі 726,72 (484,48 + 242,24) грн. згідно квитанцій №0.0..1 від 04.07.2024 року та 0.0..1 від 04.07.2024 року.

Керуючись ст. ст. , 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263, 265, 279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати виконавчий напис №32091 від 04.10.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованості в сумі 44337,47 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 3000 (три тисячі) грн. витрат на правничу допомогу та 726 (сімсот двадцять шість) грн. 72 коп. судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету половини суми сплаченого судового збору в розмірі 726 (сімсот двадцять шість) грн. 72 коп., а саме: згідно квитанції 0.0..1 від 04.07.2024 року в сумі 242 (двісті сорок дві) грн. 24 коп. та № 0.0..1 від 04.07.2024 року в сумі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасниками справи є:

Позивач ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», адреса: м. Київ, вул. Андріївська, 4, .

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, адреса: м. Київ, пр. Григоренка, 15, прим. 3

Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Таранко Дмитро Вікторович, адреса: Волинська область, м. Луцьк, вул. Рівненська, 54.

Повний текст рішення складений 30 липня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Р.М. Кихтюк