ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1000/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №704/455/23 Категорія: 302090000 Дьяченко Д.О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.
секретар Широкова Г.К.

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивача на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 03.04.2024 (повний текст складено 12.04.2024, суддя в суді першої інстанції Дьяченко Д.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Корсунське» про розірвання договору оренди землі,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у травні 2023 року звернулася до суду з позовом, яким просив розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений 18.08.2014 між ОСОБА_2 та ТОВ «Корсунське», мотивуючи про те, що відповідачем умови договору в частині виплати орендної плати не виконуються, що свідчить про систематичне не виконання умов договору оренди землі, а тому наявні правові підстави для дострокового розірвання договору за рішенням суду. Зазначає, що прав орендодавця за договором він набув у порядку спадкування.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 03.04.2024 позовні вимоги у справі залишено без задоволення. При цьому суд виходив з того, що позивач не довів повідомлення орендаря про зміну особи орендодавця, що й перешкодило здійснювати вчасну виплату орендної плати.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав 02.05.2024 через відділення поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням задовольнити позовні вимоги у справі. Скаржник наголошує на тому, що відповідач знав про перехід до позивача права власності на земельну ділянку, оскільки в якості третьої особи у справі №704/983/16-ц брав участь ОСОБА_3 , який є уповноваженою особою ТОВ «Корсунське». Отже позивач не був зобов`язаний повідомляти орендаря про зміну власника земельної ділянки.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Корсунське» просило суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обгрутованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0406, площею 3,7487 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Указана земельна ділянка перейшла у власність позивача в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 відповідно до рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 11.11.2016 (справа №704/983/16-ц).

Згідно з договором оренди землі №б/н від 18.08.2014 ОСОБА_2 передала в оренду ТОВ «Корсунське» належну їй на праві приватної власності земельну ділянку, площею 3,75 га. Строк дії договору 49 років.

Згідно з п. 9 даного Договору орендна плата становить 4,5% з урахуванням коефіцієнта індексації 3,2, що становить 4941 грн.

Згідно з п. 11 орендну плату за передбачений договором строк сплачено орендареві в повному обсязі при підписанні сторонами цього договору.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказує, що не отримував орендну плату від відповідача, починаючи з 2016 року, отже, у зв`язку з систематичним невиконанням умов договору про виплату орендної плати з боку орендаря, наявні підстави для його розірвання.

Правовідносини, наявні між сторонами у справі на підставі наведених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.

Відповідно до статті 1 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У статті 21 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

За положеннями статті 24 ЗУ «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною першою статті 32 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону (тобто, в тому числі, в разі несплати орендної плати) та умовами договору (в даному випадку п.38 договору оренди землі).

Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Далі, згідно зі статтями 13, 21 ЗУ «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

Вказані правові висновки відображено у постанові ВС від 31.07.2020 у справі №479/1073/18-ц.

Крім того, за приписами ч. 5 ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 ЗК України.

У свою чергу ч.ч. 1, 3 ст. 148-1 ЗК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів.

Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.

За обставин цієї справи, набувши у власність земельну ділянку, яка перебуває в оренді відповідача, позивач не повідомив орендаря у порядку, визначеному ч.ч. 1, 3 ст. 148-1 ЗК України, про перехід до нього прав на спірну земельну ділянку.

Відтак відповідач до отримання відповідного повідомлення нового власника землі підстав здійснювати сплату орендної плати на користь особи, яка не вказана в договорі оренди землі, не має, при цьому сторонами не внесено змін до договору оренди в частині суб`єктного складу спірного правочину.

У аспекті викладеного вище апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про те, що відповідач знав про перехід до позивача права власності на земельну ділянку, так як його представник в якості третьої особи брав участь у іншій справі, адже указані обставини не свідчать про дотримання визначеного законодавством порядку обов`язкового інформування орендаря про зміну власника орендованого майна.

Інших доводів в обґрунтування апеляційних вимог, які б свідчили про помилковість висновків суду в цій справі, скаржником не представлено.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 03.04.2024 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід віднести на рахунок державного бюджету, оскільки за приписами п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивача звільнено від його сплати як особу з інвалідністю ІІ групи.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 03.04.2024 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Корсунське» про розірвання договору оренди землі залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді віднести на рахунок держави.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 30.07.2024.

Суддя-доповідач

Судді