Номер провадження 2/754/4445/24
Справа №755/9169/24
РІШЕННЯ

Іменем України

(повне, виготовлене 06.08.2024)

06 серпня 2024 року м. Київ, Деснянський районний суд м. Києва, суддя О. Грегуль, секретар судового І. Вакуленко, справа № 755/9169/24

ОСОБА_1 - позивач

ОСОБА_2 - відповідач

Вимоги позивача: стягнення аліментів

Новікова В.О. - представник/адвокат позивача

ВСТАНОВИВ:

Позивачем 22.05.2024 підписано і 27.05.2024 подано позов про стягнення аліментів з проханням 1) Стягнути аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 4011,53 грн.; 2) Стягнути аліменти за минулий період у сумі 11052,83 грн.; 3) Стягнути 10000 грн. - правничої допомоги; 4) Стягнути 550 грн. - судових витрат за переклад. Позов обґрунтовується ухиленням відповідача від утримання дитини.

Підсудність справи № 755/9169/24 Деснянському районному суду м. Києва визначена ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.05.2024 (суддя Галаган В.І.).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26.06.2024 позов залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19.07.2024 прийнято справу до свого провадження та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06.08.2024 позовні вимоги про стягнення аліментів за минулий період у сумі 11052,83 грн. та стягнення 550 грн. - судових витрат за переклад залишено без розгляду за заявою сторони позивача.

Про час і місце розгляду справи всі учасники справи повідомлялись належним чином через повідомлені і доступні суду засоби зв`язку відповідно: поштою, електронною поштою, SMS, додаток «Дія», а також інформація про рух справи розміщується на офіційному сайті суду і є загальнодоступною.

У судовому засіданні адвокатом позивача позов підтримав і не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача.

Відповідач у судове засідання не з`явився і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Заяв/клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

З урахуванням викладеного і ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності відповідача.

Вислухавши адвоката, дослідивши матеріали справи, суд у судовому засіданні встановив наступне.

Згідно свідоцтва про народження від 12.082022 сторони є батьками ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Як вказує сторона позивача дитина проживає з позивачем, що ніким не спростовувалось, а також це підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 09.11.2020 та інформацією про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи від 09.02.2024 та відповідно до яких позивач з 11.03.2020 по теперішній час, а ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 16.08.2023 по теперішній час зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 180 СК України, 1. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 182 СК України, 1. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 183 СК України, 1. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. 2. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 184 СК України, 1. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. 2. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно ч. 1, ч. 4 - ч. 7 ст. 81 ЦПК України, 1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. 5. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 7. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, 4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 12.08.2021 у справі № 438/1673/13-ц: «Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.».

ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Практика ЄСПЛ виходить з того, що реалізовуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16.12.1992 у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції).

Будь-яких доказів у спростування позовних вимог суду не надано.

З урахуванням викладеного з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої на час подання позову дитини до досягнення нею повноліття підлягають стягненню аліменти в розмірі 4011,53 грн. але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За таких обставин позов задовольняється.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, 1. Суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

При поданні позову позивач був звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ, 1. Судовий збір справляється: у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.

Суду не надано доказів про звільнення відповідача від сплати судового збору.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Надання позивачу правничої допомоги на суму 10000 грн. підтверджується укладеним між позивачем і адвокатським об`єднанням «ЮрЕксперт» договором про надання правничої допомоги № 25/05 віл 25.05.2023, протоколом № 1 погодження договірної ціни від 20.05.2024 до договору про надання правничої допомоги № 25/05 віл 25.05.2023 (сума 10000 грн.), актом № 22/05-24 виконаних робіт (наданих послуг) від 22.05.2024, квитанцією до прибуткового касового ордера № 22/05 від 22.05.2024 про сплату 10000 грн. - правничої допомоги, ордером на надання правничої (правової) допомоги серія АІ № 1615554 від 21.03.2024 виданим АО «ЮрЕксперт» адвокату Новіковій В.О..

Керуючись ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на утримання ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) аліменти в розмірі 4011,53 грн. але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття починаючи з 27.05.2024.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 10000 грн. - правничої допомоги.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у дохід держави: 1211,20 грн. - судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на утримання ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) суми платежу по аліментам за один місяць в розмірі 4011,53 грн. але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: