Провадження № 2/742/887/24
Єдиний унікальний № 742/2613/24
05 серпня 2024 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Бездідька В.М., за участю секретаря судових засідань Лісафіної А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача - ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування завданої майнової шкоди,
І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.
У квітні 2024 року позивач в особі свого представника звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди 21 800,00 грн., та понесені судові витрати.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що знищено пожежею 1 т та пошкоджено 3 т грубих кормів (сіна), що належать позивачеві. Пожежа сталася внаслідок необережного поводження з сірниками сином відповідача. Син відповідача є малолітньою особою, отже завдана шкода має бути відшкодована батьками, зокрема відповідачем. Дані обставини і зумовили звернення до суду з відповідним позовом.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Суд своєю ухвалою від 24.04.2024 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, ухвалив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначив судове засідання.
ІІІ. Позиції сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, а також не скористався своїм правом та не подав жодних заяв по суті вимог.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 06.11.2019 року, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.11.2019 року та витягами про реєстрацію речових прав (а.с.15-18).
Біля належного позивачу житлового будинку, останньою заскладовано в 2023 році 2 (дві) копиці сіна. Дані обставини підтверджуються зокрема довідкою Замостянського старостинського округу №116 від 05.03.2024 року (а.с.12).
29.02.2024 року орієнтовно о 14 год. 45 хв. сталася пожежа грубих кормів (сіна) поблизу будинка АДРЕСА_1 , власником яких являлась позивач. Пожежу ліквідовано 29.02.2024 року о 16 год. 17 хв. Внаслідок пожежі знищено належні позивачу 1 тону та пошкоджено 3 тони грубих кормів (сіна). Причина пожежі пустощі дітей з вогнем. Наведені обставини підтверджуються Актом про пожежу від 29.02.2024 року (а.с.14).
Постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.04.2024 року в справі №742/1581/24 про притягнення до адміністративної відповідальності відповідача ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, остання визнана винної та її притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у виді попередження. Згідно постанови суду ОСОБА_3 ухилилася від виконання покладених на неї батьківських обов`язків щодо життя, навчання та виховання свого малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 29.02.2024 через необережність поводження з сірниками здійснив підпал копиці сіна, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП. У судовому засіданні ОСОБА_3 вину визнала. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про доведеність скоєння ОСОБА_3 адмінправопорушення за ч.1ст.184 КУпАП (а.с.13).
ОСОБА_3 неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ухилення від належного виконання батьківських обов`язків, зокрема: 05.11.2013 року ОСОБА_3 у справі №742/5599/13-п, визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП (з урахуванням вчинення повторно протягом року правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП) та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу; 24.06.2019 року ОСОБА_3 у справі №742/1762/19, визнана винної у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП (з урахуванням вчинення повторно протягом року правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП) та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с.6-11).
V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.
Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазначала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно ч.1 ст.1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.
Оскільки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є малолітньою особою, то відповідно на відповідача, як матір покладається обов`язок відшкодувати шкоду завдану її малолітнім сином.
Згідно роз`яснень викладених у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.440 і 450 ЦК (наразі ст.1166 ЦК України) шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи...
Згідно роз`яснень викладених у п.6 вказаної постанови, за шкоду, заподіяну неповнолітнім, який не досяг п`ятнадцяти років, згідно зі ст.446 ЦК (наразі ст.1178 ЦК України) несуть відповідальність перед потерпілим його батьки (усиновителі), опікуни... При цьому слід мати на увазі, що батьки (усиновителі) або опікуни несуть майнову відповідальність у випадках, коли шкода, заподіяна неповнолітнім, є наслідком нездійснення за ним контролю, неналежного виховання або неправильного використання щодо них своїх прав; учбові, виховні і лікувальні заклади несуть майнову відповідальність за шкоду, якщо вона виникла внаслідок нездійснення ними належного контролю за неповнолітнім в час знаходження його під їх наглядом.
Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється, від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги - факт завдання шкоди (збитків) відповідачем та обґрунтувати її розмір. Саме до цього зводяться правові висновки щодо застосування норм права, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 03 грудня 2014 року N 6-183цс14.
Для настання деліктної відповідальності відповідно до ст. 1166 ЦКУ необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювана шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана.
Стаття 614 ЦКУ розрізняє дві форми вини: умисел та необережність. Умисел полягає в тому, що особа розуміє значення своїх дій, передбачає настання негативних наслідків і свідомо їх допускає. Необережність полягає в тому, що особа не передбачає можливість завдання шкоди при обов`язку її передбачити.
Приписами ст. 22 ЦК України унормовано, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Дослідивши матеріали справи, суд виснував, що малолітній син відповідача своїми необережними та неправомірними діями завдав шкоди позивачеві у вигляді знищення вогнем сіна, що підтверджується як постановою суду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, так і актом про пожежу. Наведені позивачем обставини та розмір завданих збитків стороною відповідача не спростовані.
За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
VІ. Розподіл судових витрат.
Згідно ч. 1ст. 141 ЦПК України з відповідача, враховуючи що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 979,00 грн.
Керуючись ст.ст.4-5,10,81,89,259,263-265,273, 352,354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , представник позивача - ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування завданої майнової шкоди- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди 21 800,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 979,00 грн судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Володимир БЕЗДІДЬКО