ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5592/24 Справа № 199/9721/19 Головуючий у першій інстанції: Руденко В.В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 березня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа - ОСОБА_5 , про визнання нікчемності заповіту,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з даним позовом, посилаючись на те, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 30 вересня 1989 року був укладений шлюб, від якого у ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на транспортний засіб марки Mersedes-Benz 814, WDB3985, фургон - С, 1990 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; транспортний засіб марки Mersedes-Benz 312D, НОМЕР_2 , автобус-D, 1999 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 ; транспортний засіб марки Hyundai Veracruz, KM8NU73C47U022I54, універсал-В, 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 ; транспортний засіб марки Dodge Caliber, 1B3HBN8C28D605202, легковий-комбі-В, 2008 року випуску, помаранчевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_5 ; транспортний засіб марки Skoda Octavia Tour, TMBDK41U96B060988, легковий-комбі-В, 2005 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_6 ; транспортий засіб марки Renault Premium, НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_8 ; полупричеп марки Trailer Srem, НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_10 ; скутер марки Suzuki Choinori, CZ41А184720, реєстраційний номер НОМЕР_11 ; 1/6 частину рушниці SIMSON калібр 16 № 1656 (антикварна); рушницю Caesar verini калібр 12 № НОМЕР_12 ; пістолет ПМРМ (Макаров) калібр 9 № НОМЕР_13 ; мотор човновий SUZUKI ДТ 15S № 891227, серійний номер 891227; підвісний мотор (човновий) SUZUKI ДТ 2.2SK. серійний номер 510689; гараж № НОМЕР_14 в кооперативі «Каштан» в Індустріальному районі м. Дніпро; будинок АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,0265 га по АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 . Для оформлення спадщини позивачі звернулися із заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О., проте їм стало відомо, що 10 квітня 2017 року ОСОБА_6 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Грищенко В.І., відповідно до якого все майно, що належало йому на день смерті, переходить у власність сестрі - ОСОБА_4 . Зазначили, що на початку квітня 2017 року внаслідок розповсюдження гнійних набряків майже по всій нижній частині тіла ОСОБА_6 , його стан швидко погіршився і, як наслідок, ІНФОРМАЦІЯ_3 його у вкрай тяжкому стані було госпіталізовано до хірургічного відділення №2 КЗ Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечнікова з якої, після проведення численних операцій він був виписаний 12.05.2017 року. Позивачами у листопаді 2019 року було подано до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним. Під час розгляду справи №199/8253/17 позивачі дізнались, що заповіт, складений ОСОБА_6 10.04.2017 року на користь ОСОБА_4 , був підписаний не ним особисто, а іншою особою у присутності двох свідків, оскільки, відповідно до позиції відповідача у зазначеній справі - ОСОБА_4 , ОСОБА_6 не мав змоги самостійно підписати заповіт через отримані внаслідок ДТП травми. Ознайомившись із заповітом ОСОБА_6 , позивачам стало відомо, що замість ОСОБА_6 його підписала ОСОБА_7 у присутності свідків - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . У ході допитів свідка, заявленого стороною відповідача - ОСОБА_4 , ОСОБА_2 стали відомі нові обставини, які не могли бути відомі раніше, але які мають важливе значення для встановлення всіх обставин у справі та можуть суттєво вплинути на правильне вирішення оправи. Так, ОСОБА_8 , допитана у якості свідка в судовому засіданні 19.10.2018 року, під час розгляду справи №199/8253/17, яка зазначена у заповіті у якості свідка в момент посвідчення оспорюваного заповіту та підпис якої містить заповіт, пояснила, що підписувала якийсь документ про ОСОБА_6 . Зміст цього документу вона не знає, так як його не читала. Документ підписувала у присутності ОСОБА_10 та якогось чоловіка, якого не знає. Саме цей чоловік попросив його підписати, сказавши при цьому, що може це знадобиться в суді. При цьому інші особи, окрім ОСОБА_10 та зазначеного чоловіка, присутні не були. Позивачі зауважують, що отримана від свідка ОСОБА_8 інформація дає підстави стверджувати про грубе порушення нотаріусом Грищенком В.І. вимог щодо форми та порядку посвідчення заповіту, що є підставою для визнання оспорюваного заповіту недійсним. Посилаються на те, що заповідач, незважаючи на діагностовані у нього травми, мав змогу підписати заповіт особисто, його прочитати, якби мав намір його скласти. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивачі просили визнати нікчемність заповіту, складеного ОСОБА_6 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчений 10 квітня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Грищенко В. І., номер в реєстрі нотаріальних дій 298 (а.с. 232 т.2).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що між позивачкою ОСОБА_11 та ОСОБА_6 30 вересня 1989 року був укладений шлюб, про що складено актовий запис за №1260, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_15 , виданого повторно 01.07.2016 Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпропетровську відділі ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області (а.с. 11 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 та ОСОБА_6 народився син ОСОБА_1 , про що Відділом РАЦС Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська 30.05.1990 зроблено відповідний актовий запис №905 (а.с. 10 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_16 , виданого 07.06.2017 Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис №1077 (а.с. 12 т.1).

15 червня 2017 року позивачі ОСОБА_12 та ОСОБА_1 звернулись до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О. із заявами про прийняття спадщини (спадкова справа 9/2017) після ОСОБА_6 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 28, 29 т.1).

10 квітня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Грищенко В.І. посвідчено заповіт ОСОБА_6 , який зареєстрований в реєстрі за №298, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: усе належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, які належать йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть йому на день смерті, заповідає відповідачці ОСОБА_4 (а.с. 38 т.1).

Також встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 червня 2020 року у цивільній справі №199/8253/17 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко Світлана Олександрівна, ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Грищенко Володимир Іванович, про визнання заповіту недійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Рішення набрало законної сили 05.08.2020 (а.с. 34-38 т.2).

Відповідно до висновку експерта №41 від 28.04.2022 року, складеного експертами КЗ Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи ДОР за результатами проведення комісійної судово-медичної експертизи:

1) згідно аналізу наданої медичної документації комісією експертів встановлено, що після дорожньо-транспортної події 24.12.2016 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , отримав тілесні ушкодження: сумісна травма: закрита травма грудної клітки з численними переломами ребер справа з правостороннім гемотораксом, внутрішньочеревний розрив сечового міхура, відкрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку другого ступеню з вогнищем забою правої лобної долі, перелом потиличної кістки зліва, забійна рана лобно-тім`яної ділянки посередині, закрита хребтова травма, перелом дуги атланта та дуги 2-го шийного хребця зліва, компресійні переломи тіл 10-го та 11-го грудних хребців, нижня параплегія, перелом правої здухвинної та сідничної кісток, переднього краю правої вертлюгової западини, закритий перелом обох кісток правої гомілки зі зміщенням та крайовий зовнішнього мищелку лівої великогомілкової кістки зі зміщенням;

2) при аналізі наданої медичної документації, даних про порушення функції верхніх кінцівок, внаслідок отриманих травм та медичних процедур, що могли заважати вільно виконувати активні цілеспрямовані дії верхніми кінцівками на 10.04.2017, не виявлено (огляд членами комісією МСЕК№1 від 03.04.2017); про це також свідчить рівень ураження спинного мозку (Тh10-Тh11); в посильному листі на МСЕК є огляд психіатра від 28.03.2017 з діагнозом: «Последствия ушиба головного мозга 2 ст. с формированием очагового ушиба правой лобной доли, выраженный астено-невротический синдром», ОСОБА_6 знаходився у ясній свідомості; будь-яких даних про наявність у ОСОБА_6 психічних порушень, що могли б унеможливити активні цілеспрямовані дії, не виявлено;

3) на час складання заповіту 10.04.2017 ОСОБА_6 знаходився у соматично задовільному стані («окреп соматически») після стаціонарного лікування, продовжував амбулаторне лікування і за станом центральної нервової системи будь-яких порушень, що могли обмежувати активні цілеспрямовані дії верхніми кінцівками, не встановлено (а.с. 193-199 т. 2).

Під час розгляду справи місцевим судом були допитані судово-медичний експерт ОСОБА_13 , свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , ОСОБА_19 . Також місцевим судом досліджувались пояснення третьої особи ОСОБА_10 , оскільки вона померла ІНФОРМАЦІЯ_6 ; досліджувались пояснення приватного нотаріуса Дніпропетровська міського нотаріального округу Грищенка Володимира Івановича, останній помер ІНФОРМАЦІЯ_7 ; досліджувались пояснення ОСОБА_8 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка за життя була допитана в якості свідка в ході розгляду цивільної справи №199/8253/17.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 12611265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача.

Статтею 1247 ЦК України встановлено загальні вимоги до форми заповіту, за якими заповіт повинен складатися у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення, має бути особисто підписаний заповідачем (якщо особа не може підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу). Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 12511252 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 207 ЦК України, якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Статтею 1253 ПК України передбачена можливість посвідчення заповіту при свідках, яке відбувається за бажанням заповідача. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю і не можуть бути: нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; спадкоємці за заповітом; члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Згідно з частиною другою статті 1248 ІІК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним відповідно до вимог статті 1257 ЦК України.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).

У постанові Верховного Суду від 09 січня 2019 року у справі №759/2328/16 (провадження №61-5800зпв18) зазначено, що нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі №916/3156/17 (провадження №12-304гс18) викладено висновок, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено, що цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Однак, у даній справі, позивачі заявили лише вимогу про визнання нікчемності заповіту без застосування наслідків недійсності такого правочину, у зв`язку з чим позивачі обрали неналежний спосіб захисту.

З таких же висновків виходив Верховний Суд у постановах від 07 квітня 2021 року у справі №665/103/18 (№61-21199св19), від 13 вересня 2021 року у справі №146/898/20 (провадження №61-10983св21), від 13 січня 2022 року у справі №723/4307/20 (провадження №61-10830св21), від 21 вересня 2023 року у справі №471/284/22 (провадження №61-7944св23) про встановлення нікчемності заповіту.

Також зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладених у постановах: від 16 червня 2021 року у справі № 620/564/19, провадження № 61-6254св21; від 28 жовтня 2021 року у справі № 498/606/17, провадження № 61-545св20, а також Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14, провадження № 14-90цс19; від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17, провадження № 12-304гс18.

Обрання позивачем неналежного (неефективного) способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі №916/1415/19, від 02 лютого 2021 року у справі №925/642/19, від 22 червня 2021 року у справі №200/606/18. Відмова у задоволенні позову через обрання неефективного (неналежного) способу захисту не позбавляє позивача права заявити належний позов до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року в справі №145/2047/16-ц).

Виходячи з викладеного, позовна вимога про визнання нікчемності заповіту, складеного ОСОБА_6 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідченого 10.04.2017 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Грищенко В.І. за№298 (враховуючи, що будь-яка інша позовна вимога у даній справі не заявлена), не є ефективним способом захисту прав, а отже позов з цих підстав задоволенню не підлягає.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, дійшов передчасного висновку про недоведеність позову. З урахуванням викладеного вище, у задоволенні позовних вимог повинно бути відмовлено з підстав неналежності та неефективності обраного позивачами способу захисту.

Позивачі, на захист своїх прав та законних інтересів, не позбавлені можливості звернутись до суду з позовом, зокрема, про визнання права на спадкове майно, обгрунтовуючи позов нікчемністю заповіту.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 24 січня 2024 року у справі №686/804/22.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням викладеного, оскаржуване рішення підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову, з урахуванням змісту цієї постанови.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову. В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2024 року змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову.

В іншій частині рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова