Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/1292/24
Провадження № 2/552/1525/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

30.07.2024 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

секретаря судового засідання Резніченко О.С.,

за участю

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні Київського районного суду м. Полтави в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 552/1292/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення порядку участі батька у вихованні дитини, третя особа виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради як орган опіки та піклування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 01.03.2024 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до ОСОБА_4 про визначення порядку участі батька у вихованні дитини.

Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 28.10.2011 перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач вказував, що 08.03.2022 відповідач з сином виїхали на тимчасове місце проживання до Польщі, позивач втратив можливість повноцінно приймати участь у вихованні сина.

В поданій до суду позовній заяві просив на період дії в Україні воєнного стану та/або до повернення дитини на територію України визначити спосіб участі батька у вихованні сина, а саме покласти на ОСОБА_4 обов`язок організувати щоденне безперешкодне спілкування сина з батьком будь-якими доступними засобами телекомунікації, а також щороку зустрічі сина з батьком на території України у період зимових канікул дитини не менше двох тижнів та у період літніх канікул не менше місяця, для чого забезпечити супровід особисто або іншою особою, уповноваженою одним з батьків. Просив також зобов`язати ОСОБА_4 забезпечити за свій власний рахунок комфортний та безпечний транспортний засіб для переведення дитини на територію України у період зимових та літніх канікул.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 01.03.2024 відкрито провадження в справі за позовом ОСОБА_1 за правилами загального позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_4 22.03.2024 подала до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що між сторонами по справі в 2011 році було зареєстровано шлюб, про розірвання якого подано до суду позовну заяву. Подружжя мають неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю в м. Гданськ у Польщі починаючи з березня 2022 року.

Відповідач вказувала, що з дитиною покинула територію України у зв`язку з початком війни, за погодженням з батьком дитини, який проти проживання дитини за межами України не заперечує.

Зазначала, що батько безперешкодно спілкується із сином по телефону та позбавлений можливості зустрітися за межами України із сином у зв`язку із обмеженнями, встановленими законом, а не через порушення його батьківських прав з боку відповідачки. Вказувала, що жодним чином не проти особистих зустрічей сина з батьком.

Вважає, що враховуючи, що Україна перебуває в затяжному воєнному конфлікті з країною, яка значно переважає за військовими та мобілізаційними ресурсами, то забезпечити безпечне життя дитини в Україні неможливо.

Просила позов задовольнити частково, зобов`язавши її організовувати щоденне спілкування сина з батьком будь-якими доступними засобами телекомунікації, у тому числі за допомогою месенджерів, з урахуванням графіку, стану здоров`я та бажання дитини.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 20.05.2024 закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні з розгляду справи по суті позивач ОСОБА_1 та представник позивача повністю підтримали подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини.

Представник відповідача просила вимоги задовольнити частково з підстав, які зазначені в поданому до суду відзиві на позовну заяву.

Третя особа просила проводити розгляд справи без участі представника.

Суд, заслухавши позивача та представника позивача, представника відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 28.10.2011 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочний рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 14.06.2024 в справі № 552/821/24, яке набрало законної сили.

Сторони мають малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі N 6-1945цс17).

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

В даній справі судом встановлено та обставини не оспорюються сторонами по справі, що в березні 2022 року у зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ на територію України 24.02.2022, відповідач ОСОБА_4 разом з сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покинула територію України та проживає з дитиною в м. Гданськ Республіки Польща.

Також позивач ОСОБА_1 не оспорює тієї обставини, що малолітній ОСОБА_6 , 2012 року народження, виїхав за межі території України за його згодою, проти проживання дитини за межами України в поданій до суду позовній заяві не заперечує.

Згідно ст. 150 СК України батьки мають обов`язки щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини.

Дитина, батьки якої проживають у різних державах, має право на регулярні особисті стосунки і прямі контакти з обома батьками. Батьки, інші члени сім`ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов`язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання (стаття 16 Закону України «Про охорону дитинства»).

Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тривалим порушенням зі сторони відповідача його права на участь у вихованні сина та особисте спілкування з сином.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що відповідач чинить позивачу будь-які перешкоди в спілкуванні з сином. Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_1 обмежився лише наданням до суду копій свідоцтв про реєстрацію шлюбу з відповідачем на про народження дитини.

Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_6 , 2012 року народження, має можливість безперешкодного спілкування з батьком ОСОБА_1 засобами телефонного та/чи електронного зв`язку, в томі числі і в режимі відеоконференцій.

Відповідач ОСОБА_5 не чинить перешкод у такому спілкуванні.

Статтею 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Питання визначення способів участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_6 , 2012 року народження, було предметом розгляду органу опіки та піклування.

Згідно з висновком виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради, що затверджений рішенням від 26.03.2024 № 95, орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити батькові час для спілкування з сином шляхом щоденного безперешкодного спілкування будь-якими доступними засобами телекомунікації, а також щороку зустрічі батька з сином на території України у період зимових та літніх канікул.

При вирішенні справи судом враховується, що зазначений висновок органу опіки та піклування в частині щорічних зустрічей сина з батьком на території України в періоди зимових та літніх канікул є неконкретизований, не містить чітких рамок щодо періоду та тривалості таких зустрічей, жодним чином не сприяє усуненню конфліктів та спорів між сторонами по справі.

Першочерговим завданням держави є забезпечення безпеки і права на життя дитини.

Верховний Суд неодноразово підтверджував, що в умовах військових дій дітям безпечніше залишатися за кордоном. У справі № 607/20787/19 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11.12.2023 погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що позивач не надав достатніх належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності визначення місця проживання дитини з батьком з огляду на інтереси самої дитини, які переважають над інтересами і бажаннями її батьків, а також, що в умовах воєнного стану в Україні дитині безпечніше залишатися з матір`ю в Королівстві Іспанія.

Суд приходить до висновку, що виходячи з особливого характеру обставин справи, складної безпекової ситуації, викликаної збройною агресією Російської Федерації проти України, вимушений виїзд відповідача з дитиною за кордон, відсутня можливість визначення способів участі батька у вихованні сина шляхом особистих побачень позивача з сином на території України.

Суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом забезпечення можливості спілкуватися з сином засобами телекомунікації, в тому числі через мережу Інтернет, зокрема, за допомогою відеозв`язку з використанням месенджерів (Telegram, Viber, WhatsApp) та/або програм Zoom, Skype чи ін.

Саме такий спосіб порядок участі батька у вихованні сина є достатнім і відповідає принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дитини.

Керуючись ст. ст. 264, 265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення порядку участі батька у вихованні дитини задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_4 організувати щоденне спілкування сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 будь-якими доступними засобами телекомунікації, у тому числі за допомогою месенджерів (Telegram, Viber, WhatsApp) та/або програм Zoom, Skype чи ін., з урахуванням графіку, стану здоров`я та бажання дитини.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

-відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

-третя особа виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради, місцезнаходження 36014, м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, 1/2, .

Повне судове рішення складено 01.08.2024.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко