РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2024 року

м. Рівне

Справа № 556/3660/23

Провадження № 22-ц/4815/530/24

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді доповідача Боймиструка С.В.

суддів: Ковальчук Н.М., Шимківа С.С.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 лютого 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог вказували, що між ОСОБА_1 та АТ КБ "Приватбанк" було укладено договір №б/н від 15.01.2008, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Анкета -заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в Анкеті -заяві.

Окрім того, 15.01.2008 відповідачкою підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" В цій довідці відповідач підтвердив, що з фінансовими умовами надання Кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, станом на 13.11.2023 у неї утворилась заборгованість перед банком в загальній сумі 63559,89 грн., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 50991,59 грн.; заборгованості за простроченими відсотками в сумі 12568.30 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 лютого 2024 року позов Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства КБ "ПРИВАТБАНК" , за кредитним договором № б/н від 15.01.2008 року заборгованість за тілом кредиту в сумі 50991 гривня 59 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із даним рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків, АТ КБ "Приват Банк" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду у оскарженій частині через порушення норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування обставин справи.

Апелянт вказує, що 12.07.2021 року Відповідачем було підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка містила всі істотні умови кредитного договору, зокрема, відсоткову ставку для картки, що видана Відповідачу.

Заборгованість виникла після ознайомлення з такими умовами, а суд, не погодившись з розрахунком, повинен був стягнути заборгованість за власним розрахунком виходячи з облікової ставки НБУ.

В іншій частині рішення суду не оскаржує.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 15.01.2008 між АТ КБ Приватбанк та ОСОБА_1 складена та підписана заява позичальника за якою, ОСОБА_1 отримувала строковий кредит з погодженою відсотковою ставкою у розмірі 1%. На підставі цієї ж заяви відкрито рахунок та надано кредитну картку "Універсальна"(а.с. 56).

ОСОБА_1 продовжувала користування банківськими послугами про що свідчать видані картки типу "Універсальна" відкриті: 15.01.2008, 10.09.2008, 21.10.2009, 03.08.2012, 12.07.2021; зміна кредитного ліміту до 50000 гривень 04.11.2022 року; виписка по рахунку з 15.01.2008 15.11.2023 року (а.с. 27-53, 54, 55).

Згідно розрахунку заборгованості з 10.11.2022 року за відповідачкою почала утворюватись заборгованість, яка станом на 13.11.2023 року становила 63559,89 грн. з яких: 50991,59 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 12568,30 грн. заборгованість за простроченими відсотками (застосована відсоткова ставка 42%).

З матеріалів також вбачається, що ОСОБА_1 12.07.2021 року підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг (а.с. 58).

У вказаній заяві зазначено основні умови кредитування, зокрема:

в п. 1.3 процентна ставка, відсотків річних: 42.0 % - для карти Універсальна; 40.8 % - для карти Універсальна Gold;

п.1.4 визначено, що повернення кредиту здійснюється шляхом: договірного списання з рахунку клієнта, у т. ч. за рахунок кредитного ліміту, у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим Договором, 1 -го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта; шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно; 10% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення;

п. 1.5 визначено наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за Договором:

- пеня - у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання;

- процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних: 84 % для карти Універсальна: 81.6 % - для карти Універсальна Gold;

- інші платежі у разі: неповернення Клієнтом кредиту в строк, зазначений в п. 2.1.1.2.4 цього Договору, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку, та/або: - у разі, якщо Клієнт не виконав вимогу Банку щодо усунення порушення, в порядку, передбаченому п. 2.1.1.6.1 цього Договору, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку, встановленого вимогою Банку, та/або в разі несвоєчасної сплати Клієнтом мінімального обов`язкового платежу в строк, зазначений в п. 2.1.1.3.1 цього Договору, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку платежу, та/або в разі настання обставин, передбачених п. 2.1.1.3.5 Договору, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2ст. 625 ЦК Українивстановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 60 % для карт Універсальна та Універсальна Gold.

В п.3 сторони узгодили використання простого електронного підпису.

Відповідач здійснювала зняття готівки та розрахунок картою в межах кредитного ліміту, а також частково вносила кошти на картковий рахунок для погашення заборгованості.

Відповідно до ч. 1, 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 526 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ч. 4 ст. 55 Закону України "Про банки та банківську діяльність"банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно вказав, фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, а тому має місце заборгованість за кредитним договором.

Однак частково стягуючи заборгованість за кредитним договором, суд першої інстанції не врахував таке.

У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками нарахованими за ставкою 42,0 % річних.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені законом України "Про електронну комерцію" (далі - Закон).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно із статтею 64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд першої інстанції не врахував, що відповідач з 12.07.2021 користувалась кредитною карткою "Універсальна" з терміном дії до 03/25 та сторони узгодили процентну ставку 42 % відсотків річних для карти Універсальна, яка зазначена у підписаній заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 12.07.2021 року, що також містить угоду про використання простого електронного підпису (п.3 заяви).

Згідно наданого позивачем розрахунку та виписки по картковому рахунку позивачем нараховано відсотки за користування кредитом у розмірі, обумовленому сторонами, а саме 42 % відсотків річних.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до п. 2.1.1.2.10 Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в заяві відповідача від 12.07.2021 року, за користування кредитом (за виключенням пільгового періоду) клієнт сплачує банку фіксовану процентну ставку від суми трат, здійснених за рахунок кредиту.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність вимог в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками, нарахованими за користування кредитними коштами.

До того ж колегія суддів враховує, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

15.02.2024 до Володимирецького районного суду Рівненської області надійшла заява ОСОБА_1 у якій просила розглянути справу без її участі, а також вказала, що визнає позов та буде сплачувати заборгованість.

За таких обставин, з урахуванням: наявних у справі доказів, процесуальною позицією відповідачки, задоволення позову в частині стягнення тіла кредиту, апеляційний суд вважає, що з позичальника підлягають стягненню проценти, які є платою за користування грошима, нараховані за період прострочення сплати кредиту відповідно до умов договору та частини першої ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит).

Відповідно до ч. 1ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи вищенаведене та положення ст. 376 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом,та ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення такої вимоги та стягнення з позичальника заборгованості за простроченими відсотками в сумі 12568,30 грн. станом на 13.11.2023 року.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною 1 зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно пп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Ураховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на відповідача та з нього слід стягнути на користь АТ КБ "ПриватБанк" сплачений судовий збір за задоволену позовну вимогу про стягнення заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 425 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 637,5 грн.

Керуючись ст.374,376,381-384,389 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк задовольнити.

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 лютого 2024 року в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення такої вимоги.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" 12568 гривень 30 копійок заборгованості за кредитним договором за простроченими відсотками станом на 13.11.2023 року.

Достягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" 425 гривень 00 копійок сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" 637 гривень 50 копійок сплаченого судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Судді: Боймиструк С.В.

Ковальчук Н.М.

Шимків С.С.