РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2024 року

м. Рівне

Справа № 572/2479/23

Провадження № 22-ц/4815/573/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Боймиструк С.В.,

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Комунального підприємства «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» Рівненської обласної ради на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 14 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» Рівненської обласної ради, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача директор КП «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» Рівненської обласної ради Задорожний Олександр Григорович про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в:

22 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Комунального підприємства «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» Рівненської обласної ради в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ № 184-к від 09.05.2023 року про її звільнення із займаної посади лікаря-невропатолога КП «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» Рівненської обласної ради; поновити її на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.05.2023 року, моральну шкоду в сумі 50 000 грн. та судові витрати.

Свій позов обґрунтовує тим, що наказом № 184-к від 09.05.2023 року її звільнено з роботи 09.05.2025 року на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України в зв`язку із відсутністю на роботі 09.05.2023 року без поважних причин. Вказує, що має хронічні захворювання, в зв`язку із чим перебуває на диспансерному обліку в лікарів, 09.05.2024 року не з`явилася на роботу за станом здоров`я, що є поважною причиною відсутності на робочому місці, однак уповноваженими особами відповідача не було відібрано у неї пояснення з приводу поважності причин відсутності на роботі. Також зазначила, що в зв`язку із необхідністю лікування 08.05.2023 року написала заяву про надання їй невикористаної частини щорічної відпустки, вважаючи, що така відпустка була їй надана, за місцем роботи 09.05.2010 року не з`являлася. Крім того, вказує, що 08, 09 та 10 травня 2023 року перебувала на прийомі у лікарів, оскільки за станом свого здоров`я не могла виконувати трудову функцію, 10.05.2023 року в зв`язку із непрацездатністю оформила лікарняний листок. Про звільнення із займаної посади 10.05.2023 року позивачку повідомив телефоном директор КП «ОПЛ с. Орлівка».

Вважає звільнення незаконним та безпідставним, оскільки відповідачем не було дотримано процедури звільнення, так як не відбиралися пояснення з приводу поважності причин відсутності на роботі. Крім того, директор її повідомив, що вона звільнена з роботи 10.05.2023 року, однак дізнавшись, що вона перебуває на лікарняному переробив наказ про звільнення на 09.05.2023 року, що підтверджується наявністю виправлень дати внесення запису про звільнення у трудовій книжці. Також, звільнення її відбулося без погодження з первинною профспілковою організацією, членом якої вона є. В зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.

Крім того, позивач зазначає, що через позбавлення її права на працю вона втратила законне джерело доходу і була змушена вживати заходів для знаходження інших джерел заробітку та погіршився стан здоров`я, що виразилось в загострені наявних у неї захворювань. Через протиправні дії відповідача в неї погіршився сон та призвело до суттєвих змін у її житті, необхідністю захищати свою ділову репутацію, в зв`язку з чим просить стягнути моральну шкоду.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 14 лютого 2024 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Комунального підприємства «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» Рівненської обласної ради №184-к від 09.05.2023 року про звільнення ОСОБА_1 з посади лікаряневропатолога за прогул.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді лікаряневропатолога Комунального підприємства «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» Рівненської обласної ради.

Рішення в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

Стягнуто з Комунального підприємства «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» Рівненської обласної ради на користь ОСОБА_1 117246 гривень 86 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Стягнуто з Комунального підприємства «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» Рівненської обласної ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

Стягнуто з Комунального підприємства «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» Рівненської обласної ради на користь держави судовий збір в сумі 4370 грн. 05 коп.

На рішення суду Комунальним підприємством «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» Рівненської обласної ради подано апеляційну скаргу, яке вважає його незаконним і необґрунтованим, що полягало у неповноті з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, обставинам справи, порушенні норм процесуального права і неправильному застосуванні норм матеріального права.

Зазначає, що висновок про виправлення у трудовій книжці, в даті запису "09" та даті видачі наказу №184-к "09" ґрунтується на припущеннях, оскільки як суд, так і інші учасники спору не володіють спеціальними знаннями для визначення факту внесення виправлень в офіційні документи.

Вказує, що проходження медичних оглядів та консультацій в період часу з 08.05.2023 по 10.05.2023, що підтверджується копією медичної картки не є допустимим доказом, оскільки інформація відсутня в Реєстрі медичних записів, записів про направлення та рецептів в електронній системі охорони здоров`я.

Долучена до справи довідка КНП "Сарненської ЦРЛ" СМР від 29.05.2023 про те, що ОСОБА_1 знаходилась на прийомі в КНП "Сарненської ЦРЛ" СМР у сімейного лікаря 09.05.2023 не містить відомостей про її непрацездатність та не є поважною причиною відсутності на роботі протягом всього робочого дня.

Щодо не відібрання пояснень стверджує, що позивач не відповідала на дзвінки, а всі спроби дізнатись причини відсутності були безуспішними.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з комунальним підприємством «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» Рівненської обласної ради, що підтверджується записами в трудовій книжці ОСОБА_1 .

Згідно акту №3 про відсутність працівника на робочому місці від 09.05.2023 року, комісією з перевірки робочого часу, створеною наказом КП «ОПЛ с. Орлівка» РОР №36 від 02.01.2023 року встановлено відсутність на робочому місці 09.05.2023 року протягом усього дня лікаря невропатолога ОСОБА_1 .

Згідно наказу № 184-к від 09.05.2023 року, ОСОБА_1 було звільнено з посади лікаря-невропатолога КП «ОПЛ с. Орлівка» за прогул без поважних причин п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Згідно зі статтею 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до статті 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у визначених випадках, зокрема у разі прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня (постанова Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 761/30967/15-ц). Прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника.

Оскільки законодавством не визначено виключного переліку обставин, за наявності яких прогул вважається вчиненим із поважних причин, у справах про звільнення за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суд вирішує питання про поважність причини відсутності працівника на роботі виходячи з конкретних обставин і враховуючи будь-які докази із числа передбачених статтею 76 ЦПК України.

Відповідно до статті 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантій, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений наданими суду доказами.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 26 липня 2021 року у справі № 643/10816/17 та від 13 грудня 2023 року у справі № 621/2124/22.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України).

За змістом ст.ст. 77-80 ЦПК України докази мають відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, передбаченими ст.ст. 77-80 ЦПК України.

Згідно з положеннями ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи з 04.05.2023 по 08.05.2023 ОСОБА_1 була тимчасово непрацездатною згідно медичного висновку №7ВХР-5МТЕ-3Т7Х-Х3ВР від 04.05.2023 року.

08.05.2023 року ОСОБА_1 написала та подала заяву на чергову відпустку з 09.05.2023 по 31.05.2023 (а.с. 106).

Водночас матеріалами справи також підтверджується, що 08.05.2023 року проходила медичні обстеження та отримала консультаційний висновок лікаря-кардіолога з призначенням лікування (а.с. 13).

09.05.2023 року згідно довідки від 29.05.2023 року б/н ОСОБА_1 знаходилась на прийомі в КНП "Сарненська ЦРЛ" у сімейного лікаря (а.с. 14).

З 10.05.2023 по 19.05.2023 ОСОБА_1 визнана тимчасово непрацездатною, що підтверджується відповідними медичними висновками КНП "Сарненська ЦРЛ" (а.с. 16-17)

Виходячи з сукупності наданих доказів суд переконаний, що стан здоров`я позивачки не був задовільний у період вирішення питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності, що підтверджується як медичною документацією так і висновками про тимчасову непрацездатність, які у своєму взаємозв`язку є достатніми для висновку про поважність причин відсутності на роботі.

Колегія суддів вважає, що стороною позивача підтверджується той факт, що хоча й строк перебування на лікарняному перервався на один день, однак існували обставини, які без з`ясування причин неявки працівника та за наявності на розгляді питання щодо надання відпустки не давали підстав роботодавцю застосовувати дисциплінарне стягнення, а такий висновок був передчасним та упередженим.

При цьому відхиляються доводи апеляційної скарги про відсутність інформації в Реєстрі медичних записів про направлення та рецептів в електронній системі охорони здоров`я, оскільки внесення таких записів не залежить від волі позивачки, а також не впливають на достовірність.

Інші доводи не спростовують висновку суду про недотримання роботодавцем вимог ст. 149 КЗпП, що не може визнаватись формальним та за встановлених обставин вплинуло на законність застосування дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права та не може бути скасоване з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» Рівненської обласної ради залишити без задоволення.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 14 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 02 серпня 2024 року.

Головуючий С.В. Боймиструк

Судді: С.С. Шимків

Н.М. Ковальчук