137/1114/24
У Х В А Л А

30.07.2024 с-ще Літин

Суддя Літинського районного суду Вінницької області Верещинська Я.С., розглянувши заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №137/1114/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту перебування на утриманні та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

29.07.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту перебування на утриманні та стягнення грошових коштів.

Разом із позовною заявою позивачкою ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в розмірі суми стягнення (позовних вимог) у розмірі 1250000грн, які знаходяться на всіх рахунках у всіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, відкритих на ім`я ОСОБА_2 , та грошові кошти в розмірі суми стягнення (позовних вимог) у розмірі 1250000грн, які знаходяться на всіх рахунках у всіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, відкритих на ім`я ОСОБА_3 .

Заява мотивована позивачкою тим, що поданий нею позов обґрунтовано тим, що вона, як член родини та особа, яка перебувала на утриманні свого батька, військовослужбовця ОСОБА_4 , який загинув під час виконання бойового завдання ІНФОРМАЦІЯ_1 , має право на отримання одноразової грошової допомоги. В свою чергу, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на час звернення до суду з позовом, отримали одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю її батька в повному розмірі. В добровільному порядку, здійснити перерозподіл ОГД не вдалося та на теперішній час вони розпоряджаються коштами на власний розсуд. Оскільки ціна позову є 2500000грн (по 1250000грн з кожного), то в подальшому, на думку позивачки, таку суму буде неможливо стягнути з відповідачів, адже вони є пенсіонерами та ніколи не мали таких коштів, що фактично унеможливить виконання рішення суду та поновлення її порушених прав, за захистом яких вона і звернулась до суду.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У частині першій статті 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (пункт 1).

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом частини першої статті 151 Цивільного процесуального кодексу України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Зі змісту позовної заяви слідує, що між сторонами виник спір, пов`язаний із стягнення коштів одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця.

У поданій заяві про забезпечення позову позивач просить накласти арешт на грошові кошти в розмірі суми позовних вимог, які знаходяться на всіх рахунках у всіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, відкритих на ім`я відповідачів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначено, що: «при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Відповідно до вимог статті 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В порушення вимог статті 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України, позивачкою не доведено, що відповідачі реалізували право на отримання одноразової грошової допомоги, що їм здійснено виплату у зазначеному вище розмірі, крім того, не доведено наявність у відповідачів відкритих банківських рахунків та наявність вказаних коштів на цих рахунках, а також вчинення відповідачами дій, спрямованих на розпорядження коштами, отриманих у якості одноразової грошової допомоги, не обґрунтовано чому невжиття саме запропонованих заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Згідно ч.7 ст.153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Одночасно суддею роз`яснюється, що ця відмова не позбавляє заявницю на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині даної ухвали.

Керуючись ст.149, 150, 151, 153, 258-260, 263 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №137/1114/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту перебування на утриманні та стягнення грошових коштів.

Ухвала, в силу положень ч.2 ст.261 ЦПК України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею, однак може бути оскаржена заявником у строк подання апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя:Я. С. Верещинська