ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року

Справа № 711/1175/21
Провадження № 22-ц/821/1009/24
Категорія: 304070000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,

учасники справи:

позивач Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Горобця Сергія Олександровича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 квітня 2024 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, у складі головуючої судді Казидуб О. Г., повний текст рішення складено 09 квітня 2024 року,

в с т а н о в и в :

В лютому 2021 року ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» звернулося до суду із вищевказаним позовом.

Позовна заява мотивована тим, що на ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» покладений обов`язок забезпечення тепловою енергією населення, організацій та підприємств всіх форм власності.

Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» ВП «Черкаська ТЕЦ». Оскільки, в будинку АДРЕСА_1 встановлений будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири.

Лічильник обліку гарячого водопостачання в квартирі АДРЕСА_2 відсутній, тому, згідно п. 21 вищевказаних Правил у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання на одну зареєстровану особу.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 237612688 від 17.12.2020, 14.12.2005 право власності на квартиру АДРЕСА_2 набув ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 15.01.1998.

Згідно відповіді на адвокатський запит ОСОБА_4 № 22241-01-10 від 29.10.2020, наданої Управлінням з питань державної реєстрації Черкаської міської ради, за адресою АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідачі своєчасно з січня 2013 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.12.2020 складає 67544,37 грн, що підтверджується листом-розрахунком по ОР № 11332210.

Позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на його користь заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 67544,37 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 19021,60 грн та 3% річних у розмірі 5061,61 грн, а всього 91627,58 грн та стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2270,00 грн.

11 березня 2024 року представник ПрАТ «Черкаське хімволокно» надав заяву про зменшення позовних вимог, мотивуючи її тим, що позивачем при поданні позовної заяви до відповідачів було надано лист-розрахунок по о/р № НОМЕР_1 за період з січня 2013 року по 01.12.2020, в якому заборгованість становила 67544,37 грн.

Згідно довідки приватного виконавця Недоступ Д. М. від 16.01.2024 № 1061 з ОСОБА_3 стягнуто на користь ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» 41827, 87 грн, в рахунок погашення заборгованості згідно рішення суду від 16.04.2021 року № 711/1175/21.

В зв`язку з оплатою частково боргу вважає за необхідне зменшити свої позовні вимоги.

Просить суд стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії), гарячого водопостачання (постачання гарячої води) 25716,50 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 18942,53 грн та три відсотки річних в розмірі 5017,28 грн, а всього 49676,31 грн. Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» судовий збір за подання позовної заяви про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 2270 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 квітня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 25716,50 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 18942,53 грн та 3% річних у розмірі 5017,28 грн, а всього 49676,31 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» судовий збір по 756,67 грн з кожного.

Рішення суду мотивовано тим, що обов`язок по утриманню майна, включаючи обов`язок по сплаті житлово-комунальних послуг, покладається законом на відповідача ОСОБА_1 як на співвласника квартири незалежно від факту його реєстрації чи проживання у житловому приміщенні.

Непроживання відповідача ОСОБА_1 у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить йому на праві власності, та факт відсутності його реєстрації у цій квартирі не звільняє його, як власника квартири, від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, які були надані ВП «Черкаська ТЕЦ».

Встановлено, що відповідно до Листа-розрахунку по ОР № 11332210 за адресою: АДРЕСА_3 , наданої позивачем, заборгованість відповідачів по оплаті за спожиту теплову енергію та постачання гарячої води нарахована дійсно за період з січня 2013 року по листопад 2020 року.

Тобто, позивачем заявлено вимогу про стягнення боргу за період більш як три роки.

Частиною 1 ст. 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України, після переривання перебігу позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

На думку суду, відповідач ОСОБА_3 визнав свій борг, в силу ч. 1 ст. 264 ЦК України, враховуючи той факт, що приватним виконавцем в ході примусового виконання вимог виконавчого провадження з нього стягнуто борг в розмірі 41827 грн 87 коп. та ОСОБА_3 не заявлено клопотання про поворот виконання рішення.

А тому, суд не знайшов підстав для застосування наслідків спливу позовної давності до позовних вимог позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Горобець С. О., посилаючись на те, що оскаржуване рішення незаконне, необґрунтоване, винесене за неповним встановленням обставин, які мають значення для справи, судом не в повній мірі досліджено та оцінено докази, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, просив суд скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 квітня 2024 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що для стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг, а також штрафних санкцій за такою заборгованістю встановлено строк позовної давності у три роки. При цьому позивач подав до суду позовну заяву про стягнення заборгованості 22.02.2021, без заявлення вимог щодо поновлення строку позовної давності. Отже, вважає, що заборгованість має бути стягнута з 22.02.2018 по 22.02.2021, та вимоги щодо стягнення заборгованості за весь період є недопустимими та такими, що заявлені з порушенням строку позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу

Представник ПрАТ «Черкаське Хімволокно» ВП «Черкаська ТЕЦ» надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, тому рішення суду є законним, обґрунтованим, у зв`язку із чим просить залишити рішення без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанцій

Судом встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на підставі відповідної ліцензії та рішень Черкаської міської ради № 520 від 24.05.2000 та № 1480 від 31.10.2007 забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси /Т. 1 а.с. 13-16, 23/.

Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» ВП «Черкаська ТЕЦ».

Встановлено, що в будинку АДРЕСА_1 встановлений будинковий лічильник загального обліку теплопостачання. Відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири.

Лічильник обліку гарячого водопостачання в квартирі АДРЕСА_2 відсутній, тому, згідно п. 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання на одну зареєстровану особу.

Відповідно до ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі № 20983/06 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна затверджено мирову угоду, укладену 31.05.2006 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 /Т. 1 а.с. 161/.

Згідно до змісту ухвали, в мировій угоді сторони дійшли згоди про наступне. Право спільної сумісної власності подружжя на квартиру АДРЕСА_2 припиняється. За відповідачем ОСОБА_2 залишається право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , яка була придбана за час шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на товарній біржі «Українська біржа нерухомості» за договором купівлі-продажу від 15.01.1998. Позивач ОСОБА_1 відмовляється від прав на нерухоме майно 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_2 на користь неповнолітнього сина ОСОБА_3 . Неповнолітній ОСОБА_3 набуває право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 237612688 від 17.12.2020, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_1 /Т. 1 а.с. 17/.

Відповідно до відомостей відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 11.03.2021: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 21.01.1998 зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 21.01.1998 зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 ; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 з 25.03.1989 року /Т. 1 а.с. 31-33/.

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на підставі відповідної ліцензії та рішень Черкаської міської ради № 520 від 24.05.2000 та № 1480 від 31.10.2007 надає послуги мешканцям м. Черкаси з централізованого опалення та підігріву води.

Як вбачається з довідки управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради № 22241-01-10 від 22.10.2020, за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровані 2 особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 237612688 від 17.12.2020, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_1 .

Згідно листа розрахунку по о/р № НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_3 ) заборгованість за послуги централізованого опалення, постачання гарячої води за період з 01 січня 2013 по 01 грудня 2020 року становить 67 544,37 грн, інфляційні втрати становлять 19 021,60 грн та 3% річних становлять 5 061,61 грн.

Правовідносини сторін, що виникли на їх підставі, регламентуються такими правовим нормами.

Відповідно до п. п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

З моменту надання позивачем споживачам послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання між сторонами справи відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виникли правовідносини, які полягають, зокрема, у наявності в споживачів зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати за спожиті послуги. При цьому, відсутність відповідного договору на їх надання не звільняє споживачів від обов`язку оплачувати надані житлово-комунальні послуги, враховуючи норми п. 1 ч. 2 ст. 7 вказаного вище закону.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах ВС від 10.12.2018 у справі №638/11034/15-ц, від 18.03.2019 у справі №210/5796/16-ц, від 18.12.2019 у справі №522/2625/16-ц, від 25.03.2020 у справі №211/3347/18-ц.

Відповідачі не надали суду доказів відмови від отримання ними послуг з опалення та гарячого водопостачання від позивача, наявність звернень із відповідними претензіями до Підприємства щодо кількості та якості наданих послуг. Квартира, в якій послуги надавалися позивачем, не від`єднана від мереж централізованого опалення та гарячого постачання у встановленому законодавством порядку, що також скаржником під сумнів при апеляційному перегляді справи не ставиться.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VІІІ житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд згідно нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. п. 2 ч. 1 ст. 5 цього ЗУ). Права та обов`язки споживача визначені у статті 7 згаданого Закону.

Відповідно до вимог п. 6 ст. 1 Закону індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Крім того, згідно ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ст. 541 ЦПК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ст. ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою про закінчення виконавчого провадження № 67265269 від 21.04.2023, приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступом Д. М. при примусовому виконанні виконавчого листа № 711/1175/21 з боржника ОСОБА_1 стягнуто: боргу на користь стягувача 41827,87 грн, основної винагороди приватного виконавця 4182,77 грн, витрат виконавчого провадження 800 грн.

Представником ПрАТ «Черкаське хімволокно» до суду першої інстанції було надано заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої просив стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії), гарячого водопостачання (постачання гарячої води) 25 716,50 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 18 942,53 грн та три відсотки річних в розмірі 5 017,28 грн, а всього 49 676,31 грн. Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» судовий збір за подання позовної заяви про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 2 270 грн. Заява мотивована тим, що згідно довідки приватного виконавця від 16.01.2024 № 1061 з ОСОБА_3 на користь Підприємства стягнуто 41 827,87 грн згідно рішення суду від 16.04.2021. Саме у зв`язку з оплатою боргу позивач вважав за необхідне зменшити позовні вимоги.

Суд першої інстанції, не знайшовши підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності, про що просив представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 адвокат Горобець С. О. у заяві поданій до суду першої інстанції, виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 визнав свій борг, в силу ч. 1 ст. 264 ЦК України, враховуючи той факт, що приватним виконавцем в ході примусового виконання вимог виконавчого провадження з нього стягнуто борг в розмірі 41 827,87 грн та ОСОБА_3 не заявлено клопотання про поворот виконання рішення.

Проте, апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду, зважаючи на те, що заочне рішення від 16.04.2021 у виконання якого було стягнуто борг в розмірі 41 827,87 грн з ОСОБА_3 було скасовано ухвалою суду від 10.04.2023, стягнення боргу було здійснено в порядку примусового виконання заочного рішення від 16.04.2021, крім того, відповідач на час ухвалення оскаржуваного рішення не втратив свого права заявити про поворот виконання рішення.

У відповідності до ч. 10 ст. 444 ЦПК України заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.

Крім того, суд першої інстанції не врахував і п. 4 ч. 2 приведеної статті, відповідно до якого якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Водночас, питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони ч. 5 ст. 444 ЦПК України.

А тому, суд першої інстанції, дійшов не вірного висновку, що підстав для застосування наслідків спливу позовної давності до позовних вимог позивача, за наявності скасованого заочного рішення, немає.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена тривалістю три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Частинами 1 та 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. 253-255 цього Кодексу.

За ч. 3 ст. ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення ним рішення.

Як вбачається з матеріалів справи 18.01.2024 представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 адвокат Горобець С. О. подав до суду заяву про застосування строків позовної давності /Т. 2 а.с. 31/.

Отже, враховуючи, що представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 адвокат Горобець С. О. подав до суду заяву про застосування строків позовної давності до винесення судом рішення, тому дана заява підлягає до задоволення. З відповідачів в солідарному порядку слід стягнути заборгованість за надані послуги, яка утворилась за період з лютого 2018 року по грудень 2020 року у розмірі 25 502,43 грн, а також інфляційну складову боргу за період з лютого 2018 року по грудень 2020 року у розмірі 3 412,59 грн, та три відсотки річних за період з лютого 2018 року по грудень 2020 року у розрімі 1 071,72 грн, а всього 29 986,74 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, у зв`язку з тим, що судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з`ясуванні обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову (60,3%), на користь позивача з відповідачів підлягає стягненню 1362 грн судового збор, тобто по 454 грн з кожного.

За звернення до суду з апеляційною скаргою слід стягнути з ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на користь відповідача ОСОБА_1 1702,50 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Горобця Сергія Олександровича задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 25 502,43 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 3 412,59 грн та 3% річних у розмірі 1 071,72 грн, а всього 29 986,74 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» судовий збір в розмірі 1362 грн, по 454 грн з кожного.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» на користь ОСОБА_5 1 702,50 грн судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 30 липня 2024 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

О. М. Новіков