Провадження № 2/202/350/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді - Бєльченко Л.А., за участю секретаря судового засідання Ульянченко Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину майна,

В С Т А Н О В И В:

12.07.2023 року представником позивача ОСОБА_1 , адвокатом Гур`євим В.М., через систему «Електронний суд» до суду подана вказана позовна заява.

Ухвалою судді від 17.07.2023 позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху з метою надання позивачеві строку сплатити судовий збір, виконати вимоги ч.4 ст. 177 ЦПК України.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11.08.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування позову представником позивача зазначено, що у 2013 році ОСОБА_1 познайомилася з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вони покохали один одного та вирішили створити родину. На той час обидва у шлюбах не перебували.

З 2014 року позивач стала мешкати разом із ОСОБА_3 , та його матір`ю ОСОБА_4 в будинку АДРЕСА_1 . Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, їздили разом на відпочинок. ОСОБА_1 вважала ОСОБА_3 своїм чоловіком, а він її своєю дружиною. ОСОБА_3 мав доньку від першого шлюбу ОСОБА_2 .

05.09.2016 року вони разом, за спільні кошти, на ім`я ОСОБА_3 придбали житловий будинок з земельною ділянкою кадастровий номер :00:019:0273, розташовані в АДРЕСА_1 , загальною площею 36,8 кв.м., житловою площею 25,2 кв.м.

16.03.2017 року вони разом, за спільні кошти, на ім`я ОСОБА_3 придбали автомобіль OPEL VIVARO, чорного кольору, 2006 року випуску, держаний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

В житлових будинках обидва вони займалися присадибним господарством.

У 2020 році померла мати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , поховання останньої здійснювали удвох.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Краматорську помер ОСОБА_3 . Позивачка особисто організувала його похорони та поминки.

Після смерті ОСОБА_3 позивачка звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадщини на своє ім`я. Однак нотаріусом їй було роз`яснено, що майно, придбане ними під час їх спільного проживання, не є їх спільним сумісним майном, і рекомендувано звернутися до суду.

Представник позивача зазначає, що указані у позові обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи ксерокопіями письмових доказів, оригінали яких має позивачка: довідками щодо реєстрації місця проживання на день смерті, актом про фактичне проживання від 20.04.2023 року, договором купівлі - продажу житлового будинку з земельною ділянкою, свідоцтвом про право власності на автомобіль, свідоцтвом про смерть, довідкою про поховання, розпискою про отримання свідоцтва про смерть та грошових коштів; фото світлинами, виписками з руху грошових коштів по банківських рахунках; медичною картою, декларацією з лікарем, випискою з медичної карти хворого.

У зв`язку з викладеним, представник позивача просив встановити факт спільного проживання позивача ОСОБА_1 однією сім`єю із ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , як жінки і чоловіка, в період з 2014 року по день смерті останнього; визнати спільним сумісним майном позивача та ОСОБА_3 житловий будинок з земельною ділянкою кадастровий номер :00:019:0273, розташовані в АДРЕСА_1 та автомобіль OPEL VIVARO, 2006 року випуску, держаний номер НОМЕР_1 . Визнати за позивачем право власності на 1/ 2 частину вказаного будинку і автомобіля.

В судове засідання позивач, її представник, адвокат Гур`єв В.М., не з`явилися. Представником позивача направлено клопотання про розгляд справи без участі позивача і його участі (а.с.74,89).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, на адресу суду повернувся конверт з позначкою «за закінченням терміну зберігання». Також здійснювався виклик відповідача шляхом оголошення на сайті суду (а.с.72,77).

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 (а.с.11).

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію від 16.03.2017 року, ОСОБА_3 за час життя належав автомобіль OPEL VIVARO, чорного кольору, 2006 року випуску, держаний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (а.с.10 зв. бік).

До матеріалів справи долучена копія договору купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки (перша сторінка договору) від 05.09.2016 року про придбання на ім`я ОСОБА_3 нерухомо мого майна. Проте факт реєстрації права власності на ім`я ОСОБА_3 вказаного нерухомого майна і його адресу встановити неможливо через неякісність копії і відсутність даних про реєстрацію прав власності (а.с. 10).

Відповідно до довідки, виданої 18.04.2023 року Спеціалізованим комунальним підприємством «Ритуальна служба», ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання щодо поховання ОСОБА_3 (а.с. 11 зв. бік).

Згідно розписки на а.с.12, ОСОБА_1 отримала свідоцтво про смерть ОСОБА_3 і медичну довідку про смерть останнього, а також грошові кошти у сумі 4176 грн. у якості державної допомоги на поховання у Пенсійному Фонді.

Згідно з довідки 3630 на а.с. 9 вбачається, що ОСОБА_3 за час життя був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Акту, складеного 20.04.2023 № 01-07-04 комітетом мікрорайону №1 Краматорської міської ради за участю свідків і голови цього комітету, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2000 року по день смерті останнього проживали однією родиною, як жінка та чоловік (а.с.9 зв. бік).

З наданої представником позивача копії виписки із медкарти амбулаторного (стаціонарного) хворого на а.с.5 та декларації про вибір лікаря на а.с.6 вбачається, що ОСОБА_1 вказувала свою адресу як: АДРЕСА_1 .

До матеріалів справи також долучена копія виписки про рух коштів по рахунку в АТ КБ «ПриватБанк», що належить ОСОБА_1 (а.с.13-31).

Відповідно до частини 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 2 ст. 315 ЦПК України суд встановлює факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини 5 цієї статті, суди розглядають справи про встановлення фактів проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відзначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом),

судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

У відповідності зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно ст. 60, ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям у період шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності і у разі його поділу частки чоловіка та дружини є рівними.

Відповідно до частини 3 ст. 12, частини 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи доводи представника позивача, викладені у позовній заяві, щодо проживання однією сім`єю ОСОБА_1 і ОСОБА_3 понад п`ять років до дня смерті останнього, суд виходить з того, що критерієм проживання двох, осіб як сім`ї, є наявність трьох обставин: 1) спільне проживання; 2) пов`язаність спільними побутом; 3) наявність взаємних прав та обов`язків.

Проте суд вважає, що позивачем не доведено, не надано доказів ведення спільного господарства ОСОБА_1 із ОСОБА_3 , наявність спільного з ним бюджету, проведення спільних витрат або придбання в інтересах сім`ї.

Посилання представника позивача на Акт комітету Мікрорайону №1 Краматорської міської ради від 20.04.2023 року про фактичне проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не може бути доказом проживання однією сім`єю ОСОБА_5 і ОСОБА_3 . понад п`ять років до дня смерті останнього, оскільки встановлення цих обставин, даного факту, здійснюється рішенням суду на підставі доказів, досліджених під час розгляду справи і не є компетенцією відповідного комітету з місця проживання.

Інші письмові докази, долучені до позовної заяви, також не є підтвердженням спільності проживання позивачки із ОСОБА_3 , ведення ними спільного господарства і наявності взаємних прав та обов`язків.

У постанові від 10.04.2024 року у справі № 760/20948/16-ц ВП ВС нагадала, що у справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Посилання на періодичний спільний відпочинок не є достатнім для визнання факти проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у розумінні статті 74 СК України, без наявності інших ознак сім`ї. Спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем протягом 2012- 2014 років коштів на рахунок позивачки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, не свідчать про те, що між сторонами склались та мали місце у вказаний період усталені відносини, які притаманні подружжю.

За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання із ОСОБА_3 з 2014 року до 07.04.2023 року, день його смерті.

Інші вимоги позовної заяви - про визнання майна спільним сумісним подружжя і визнання права власності на 1/2 його частину носять похідний характер від першої вимоги. Тому, відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання із ОСОБА_3 , суд відмовляє і у задоволені інших вимог.

Відповідно до статті 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у позові, понесені судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.4, 5, 10, 12,81, 141, 259, 263-265ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину майна.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до частини 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата складання повного тексту судового рішення.

Суддя Бєльченко Л.А.