РІШЕННЯ

Іменем України

01.08.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Баран О.І.,

з участю секретаря судових засідань Блистіва Ю.І.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника, адвоката Водопийко Х.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , поданою в її інтересах адвокатом Водопийко Христиною Тарасівною, заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, -

в с т а н о в и в:

31 липня 2024 року ОСОБА_1 , через свого представника, звернулася до суду із заявою, відповідно до якої просить видати обмежувальний припис, яким заборонити своєму сину, ОСОБА_2 , строком на 6 (шість) місяців перебувати у місці спільного проживання, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Заяву мотивує тим, що упродовж тривалого часу вона потерпає від домашнього насильства із сторони свого сина, котрий зловживає алкогольними напоями, поводить себе агресивно, вчиняє відносно неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру. За вказані протиправні дії її син неодноразово притягувався як до адміністративної, так і до кримінальної відповідальності. Як жертва такого насильства потребує захисту в порядку Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а тому звертається до суду. Для забезпечення дієвого та ефективного способу захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо неї просить про застосування обмежувального припису.

В судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали, з мотивів викладених в ній, просили її задовольнити.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, хоча належно повідомлялася про дату та час судового засідання.

Суд, з`ясувавши доводи на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі фактичні обставини справи, та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що заявниця проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією її паспорта та довідкою форми №2 з місця проживання про склад сім`ї і прописки. За указаною адресою також проживає її син, ОСОБА_2 , що підтверджується характеристикою на нього, датованою 29.07.2024 та підписаною директором і майстром дільниці ЛКП «Магістральне».

Дослідивши копію вироку Франківського районного суду м. Львова від 18.11.2022 у справі № 465/4291/22 (провадження 1-кп/465/1128/22) встановлено, що ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та із застосуванням ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України, остаточно призначено покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.

Вироком суду встановлено, що у період часу з 02.02.2021 по 11.07.2022 ОСОБА_2 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на вчинення домашнього насильства на побутовому ґрунті, систематично (02.02.2021, близько 01:00 год.; 05.03.2021, близько 01:00 год.; 06.07.2021 близько 22:00 год.; 04.11.2021, близько 08:00 год.; 09.11.2021, близько 05:00 год.; та 11.07.2022, близько 23:30 год.) вчиняв психологічне та фізичне насильство над своєю матір`ю, ОСОБА_1 , котра також проживає за указаною адресою, що призвело до психологічних та фізичних страждань та погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_1 .

Зокрема, ОСОБА_2 , агресивно поводився з ОСОБА_1 , висловлювався у її сторону нецензурною лайкою, ображав її, погрожував матері фізичною розправою, чинив моральний тиск на неї, поводився неадекватно, перекидав речі у квартирі, виламав у ній двері, штовхав та вдарив матір кулаком по голові, не завдавши їй тілесних ушкоджень.

Відповідно до вироку суду, під час вчинення указаних дій, які мали місце 05.03.2021, перебував з ознаками наркотичного сп`яніння, а 11.07.2022 перебував у нетверезому стані.

Крім цього, судом досліджено вирок Франківського районного суду м. Львова від 10.08.2023 у справі № 465/719/23 (провадження 1-кп/465/884/23), з якого встановлено, що між потерпілою ОСОБА_1 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_2 , з іншого боку, затверджено угоду про примирення. Вироком ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити покарання у вигляді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Вироком суду встановлено, що у період часу з 26.07.2022 по 25.11.2022 ОСОБА_2 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на вчинення домашнього насильства, на побутовому ґрунті, систематично (26.07.2022, близько 18:30 год.; 03.09.2022, близько 22:00 год.; 03.09.2022, близько 23:50 год.; та 25.11.2022, близько 20:23 год.) вчиняв психологічне та фізичне насильство над своєю матір`ю, ОСОБА_1 , котра також проживає за вказаною адресою, що призвело до психологічних та фізичних страждань та погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_1 .

Зокрема, ОСОБА_2 агресивно поводився з ОСОБА_1 , висловлювався у її сторону грубою нецензурною лайкою, словесно ображав її, погрожував матері фізичною розправою, чинив психологічний тиск на неї, поводився неадекватно, шарпав за одяг, порушив терміновий заборонний припис.

Також судом встановлено, що постановою Франківського районного суду м. Львова від 01.02.2023 у справі № 465/514/23 (провадження 3/465/810/23) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Постановою суду встановлено, що 22.01.2023, близько 20 год. 10 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в будинку за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно свого батька ОСОБА_3 , а саме виражався нецензурною лайкою, дебоширив, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров"ю потерпілого, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Крім цього, відповідно до постанови Франківського районного суду м. Львова від 20.12.2023 у справі № 465/8125/23 (провадження № 3/465/3839/23) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_2 01.10.2023, близько 13 год. 00 хв. за місцем свого проживання, повторно протягом року, вчинив відносно своєї матері ОСОБА_1 домашнє насильство, тобто умисні дії фізичного та психологічного характеру, які полягали в штовханнях, образах нецензурною лайкою, внаслідок чого завдав потерпілій психологічних страждань, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Карткою обліку адміністративного правопорушення, із змісту якої встановлено, що 17.07.2024, близько 18 год. 40 хв. ОСОБА_2 за адресою свого проживання ( АДРЕСА_1 ), перебуваючи з ознаками наркотичного сп`яніння порушив умови ТЗП № АА302505 від 13.07.2024.

Оцінка судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В свою чергу, згідно із п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Відповідно до п. 3, 4, 6, 7, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях».

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Пунктом 41 постанови Верховного Суду від 24.05.2024 у справі № 569/19137/23 зазначено, що оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Водночас, пунктами 1, 10 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що постраждала особа має право на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства; звернення до правоохоронних органів і суду з метою притягнення кривдників до відповідальності, застосування до них спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Висновки суду за результатами розгляду заяви.

З огляду на викладене суд, вважає доведеним той факт, що ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство щодо ОСОБА_1 . Враховуючи тривале продовження незаконних дій, незважаючи на неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності, з подальшим засудженням ОСОБА_2 , суд вважає, що у даному випадку повністю відсутні дієві запобіжники щодо попередження вчинення насильства кривдником по відношенню до власної матері. Тому суд вважає високою вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи. Такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, вказують на злісність особи кривдника та неспроможність усунути небезпеку для постраждалої особи, окрім як шляхом видачі обмежувального припису стосовно кривдника. Тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_2 перебувати у місці спільного проживання з постраждалою.

Відповідно до приписів п. 10 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст. 293, 294, 350-1 - 350-6, 430 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно кривдника ОСОБА_2 , яким заборонити ОСОБА_2 , строком на 6 (шість) місяців перебувати у місці спільного проживання з постраждалою ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Копії рішення суду вручити учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Льва, місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 02.08.2024.

Суддя: Баран О.І.