У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2024 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Войтенко Т. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Серенкова Т. М.,

розглянувши у судовому засіданні заяву Мєшнік Костянтина Ігоровича в інтересах Акціонерного товариства «Універсал Банк» про закриття провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Подільського районного суду м.Києва перебуває справа за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

У судове засідання від представника позивача надійшла заява про відмову від позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 , у якій представник просив закрити провадження у справі та повернути банку сплачений судовий збір.

Вимоги заяви обґрунтуванні тим, що відповідач погасив заборгованість перед АТ «Універсал Банк» після пред`явлення позовної заяви, а тому потреба у позові до даної особи відпала.

У судове засідання представник банку не з`явився, просив питання про закриття провадження у справі вирішити без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 продав до суду заяву, у якій просив суд закрити провадження у справі, адже він у добровільному порядку погасив заборгованість перед банком та сплатив суму судового збору, про що долучив квитанцію.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі у зв`язку з наступним.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст.49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст.255 ЦПК України, суд закриває провадження у справі в разі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Зважаючи на те, що представник позивача подав заяву, якою відмовився від позовних вимог, чим реалізував своє право, передбачене ст.49 ЦПК України, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі відповідно до ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Так, частиною першою статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі відмови позивача від позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно з частиною третьою цієї статті, у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Правовий аналіз ч. 3 ст. 142 ЦПК України дає підстави для висновку, що в разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за винятком, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, що має місце у конкретній справі.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4 від 29.05.2024.

Встановлено також, позовні вимоги АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» були задоволені відповідачем після пред`явлення позову. Відповідач сплатив 18308,83 грн. на рахунок банку 19 липня 2024 року, про що долучив до матеріалів справи копію платіжної інструкції.

Із наведеного слідує висновок, що позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем.

З огляду на вказане, приймаючи до уваги положення статті 142 ЦПК України, суд вважає, що в даному випадку наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат на підставі ч.3 ст. 142 ЦПК України. Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.04.2021 у справі № 199/9188/16-ц (провадження № 61-12504св20).

Втім, як вбачається з платіжної інструкції від 19.07.2024, ОСОБА_2 перерахував позивачу 18308,83 грн., тобто не тільки суму заборгованості по кредитному договору (15280,83 грн.), а й суму судового збору (3028,00 грн.).

Таким чином, наразі відсутні підстави для стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн., адже такі вже сплачено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 49, 255, 258, 260, 272, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяТ. В. Войтенко