УХВАЛА

29 липня 2024 року

м. Київ

справа № 754/15791/21

провадження № 61-10276ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Друга Кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Аркада», про визнання права власності на квартиру, переведення прав та обов`язків довірителя, визнання недійсним свідоцтва, скасування рішення та витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_1 , у якому просив суд:

- усунути перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_2 шляхом виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення з передачею ключів від усіх дверей квартири.

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Друга Кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області (далі - Друга Кам`янська ДНК Дніпропетровської області), Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Аркада» (далі - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ АКБ «Аркада»), в якому просила суд:

- перевести на ОСОБА_1 права та обов`язки довірителя за договором

№ 43303 про участь у Фонді фінансування будівництва від 26 травня 2004 року, укладеним ОСОБА_3 з АКБ «Аркада»;

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Другої Кам`янської ДНК Астаховою О. С. 03 серпня 2021 року та зареєстроване в реєстрі за №2-1639 ОСОБА_2 ;

- скасувати рішення державного нотаріуса Другої Кам`янської ДНК Астахової О. С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 59638057

від 03 серпня 2011 року на квартиру

АДРЕСА_1 ;

- витребувати трикімнатну квартиру

АДРЕСА_1 , загальною площею 100 кв. м, житловою площею 57,1 кв. м із незаконного володіння ОСОБА_2 .

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 08 листопада 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 15 травня

2024 року, позов ОСОБА_2 задоволено.

Виселено ОСОБА_1 із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення з передачею ключів від усіх дверей квартири.

Зустрічний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

17 липня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 листопада

2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 травня 2024 року (повний текст постанови виготовлено 23 травня 2024 року, у якій просила суд скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні первісного позову та про задоволення зустрічного позову.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У касаційній скарзі заявник заявила клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги.

Клопотання обґрунтовано тим, що у період з травня 2024 року по липень 2024 року вона проходить лікування, що підтверджено доказами.

Враховуючи викладене клопотання заявника підлягає задоволенню.

Однак, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного

у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції

в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права та цитує статтю 389 ЦПК України, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

ОСОБА_1 зазначає, що суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів.

Верховний Суд не бере до уваги дане посилання, оскільки воно є загальним та не відповідає вимогам ЦПК України.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги

з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Також, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 11 740,00 грн, однак це не підтверджує сплату судового збору у повному розмірі.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»

(у редакції, чинній на день звернення до суду з цим позовом) передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення

в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Зі змісту положень пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України вбачається, що

у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у 2021 року та заявляв одну позовну вимогу немайнового характеру.

ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом у 2022 році та заявляла три позовні вимоги немайнового характеру та позовну вимогу майнового характеру (витребування майна).

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 270,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 908,00 грн, 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 11 350,00 грн).

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 481,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 992,40 грн, 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 12 405,00 грн).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

При цьому суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.

ОСОБА_1 оскаржує рішення суду першої та апеляційної інстанції у повному обсязі.

Оскільки із поданої касаційної скарги та копій судових рішень не вбачається ціни позову станом на день його подання (відсутнє визначення вартості квартири), тому неможливо визначити розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви за вимогу майнового характеру, у зв`язку з чим заявник при сплаті судового збору має підтвердити відповідність такої сплати належними доказами (позовна заява з визначеною ціною позову, майнова оцінка нерухомого майна або інші належні докази).

Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подачу касаційної скарги за позовну вимогу майнового характеру (у розмірі 1 % від ціни спірного майна помноженого на 200 %) та судовий збір за подачу касаційної скарги за 4 позовні вимог немайнового характеру ((908,00+ 2 977,20)*200% = 7 770,40 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату в повному обсязі.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку подачі касаційної скарги задовольнити. Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк для подачі касаційної скарги.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 травня 2024 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь