233 № 233/1775/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участю секретарей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника позивача

відповідача

представника відповідача ОСОБА_3 ,

представника третьої особи

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_4 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «Діджи Фінанс» звернувся до суду з позовом ОСОБА_4 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 21 травня 2021 року ОСОБА_4 , за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан» https://miloan.ua/, було подано заявку на отримання кредиту № 4387165 Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/. Законодавством України передбачено, що оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору № 4387165 від 21 травня 2021 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/. Таким чином, відповідач уклала договір про споживчий кредит № 4387165 від 21 травня 2021 року з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 20 000 грн.

Відповідач не виконала належним чином кредитні зобов`язання внаслідок чого виникла заборгованість.

13 вересня 2021 року згідно умов договору відступлення прав вимоги № 07Т, ТОВ «Мілоан» було відступлено право вимоги за кредитним договором № 4387165 від 21 травня 2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», яким відповідно набуто права вимоги до відповідача.

Згідно договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «Діджи Фінанс») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 85 950,00 грн., із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 20000грн.; - заборгованість за відсотками становить 63 750,00грн.; - заборгованість за комісійними винагородами становить 2 200,00грн.; - заборгованість за пенею становить 0 грн.

Оскільки заборгованість відповідачем не погашена, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_4 на його користь заборгованість за Кредитним договором №4387165 від 21 травня 2021 року у розмірі 85 950,00 грн., судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 квітня 2024 року позовну прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 квітня 2024 року вирішено питання про участь представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Берзінь С.Л., у судових засіданнях у цивільній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Судовою ухвалою від 22 липня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування додаткових доказів.

Від представника відповідача до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечила факт укладення кредитного договору. ОСОБА_4 зазначено, що вона не укладала Договір про споживчий кредит від 21 травня 2021 року № 4387165 та не отримувала кошти за цим договором в силу того, що вона є потерпілою від шахрайства з боку невідомої особи. Так, за повідомленням ОСОБА_4 у березні 2021 р. у неї вкрали мобільний телефон, який прив`язаний до банківських рахунків та до інших сервісів, які ідентифікують її як особу. Внаслідок цієї втрати невідомі особи шахрайським способом уклали від її імені цей та інші кредитні договори, отримали кошти на її банківський рахунок та одразу вивели їх з цього рахунку на інші рахунки, які не належать ОСОБА_4 . З цього приводу ОСОБА_4 09 березня 2021 року зверталась із заявою про вчинене кримінальне правопорушення до Відділу поліції № 2 (м. Костянтинівка) Краматорського районного управління поліції. Однак, ОСОБА_4 не було надано витягу з ЄРДР про відкриття кримінального провадження. Телефон було віднайдено у ломбарді та повернуто ОСОБА_4 .

Пізніше, вже після дати укладення оспорюваного кредитного договору 01 листопада 2021 року той же мобільний телефон був знову вкрадений, з цього приводу ОСОБА_4 також зверталась до поліції. Але цього разу цей телефон вже встигли розібрати на деталі, а тому повернути його не змогли у первісному стані.

Повідомлено, що у провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває цивільна справа № 233/802/24 (суддя Наумик О.О.) за позовом ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором. Ухвалою суду від 22 квітня 2024 року у справі № 233/802/24 задоволено клопотання представника відповідача в інтересах ОСОБА_4 про витребування доказів витребувано з Відділу поліції № 2 (м. Костянтинівка) Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області: - докази звернення 09 березня 2021 р. ОСОБА_4 із заявою про вчинене кримінальне правопорушення за фактом викрадення мобільного телефону, - а також відомості про прийняте з приводу такого звернення процесуальне рішення витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, або відмову у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, або постанову про закриття кримінального провадження тощо.

Вважає, що підстави до задоволення позовних вимог з врахуванням зазначеного відсутні.

Крім того, відповідач ОСОБА_4 не погоджується із розрахунком заборгованості по кредиту, враховуючи, що відповідно до Договору ТОВ «Мілоан» (правонаступник позивач ТОВ «Діджи Фінанс») продовжувало нараховувати підвищені проценти за користування кредитом після закінчення строку кредитування, які є відповідальністю за порушення грошового зобов`язання згідно статті 625 Цивільного кодексу України, у непропорційно великій сумі (понад 50% вартості). Враховуючи вищезазначене, вбачаються ознаки порушення справедливості умов договору в розумінні частини 5 пункту 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Проценти (плата за користування кредитом) можуть нараховуватися виключно в межах визначеного договором строку кредитування. Після спливу вказаного строку нарахування процентів за користування кредитом припиняється в силу приписів статей 1048, 1054 Цивільного кодексу України.

Отже, позовну вимогу позивача про стягнення заборгованості за нарахованими процентами у сумі 63 750,00 гривень вважає необґрунтованою та такою, що не може бути задоволеною згідно із чинним законодавством, оскільки розмір процентів за користування кредитом був визначений у договорі у сумі 3750,00 гривень за період користування кредитом (за 15 днів).

Просить відмовити ТОВ «Діджи Фінанс» у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованості за кредитним договором у сумі 85 950,00 гривень.

Щодо витрат позивача на правову допомогу відповідачем зазначено, що вказаний позов подано представником ТОВ «Діджи Фінанс» Гайовою А.С. При цьому, до позову додані Договір про надання правової допомоги № 42649746 від 11 грудня 2023 року та Додаткова угода № 28 від 09 лютого 2024 року до Договору №42649746 про надання правової допомоги від 11 грудня 2023 року, відповідно до яких Адвокатське бюро «Анастасії Міньковської» зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів ТОВ «Діджи Фінанс» у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_4 . Відповідно до Акта про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 20 лютого 2024 року Адвокатське бюро «Анастасії Міньковської» надало послуги у сумі 6000 грн., що складається з правового аналізу обставин справи, складання позовної заяви та формування додатків до позову. Однак, у вказаному Акті не підтверджено факт надання послуг саме за Додатковою угодою № 28 від 09 лютого 2024 року. Тобто, вказаний Акт може стосуватися інших послуг по Договору № 42649746 від 11 грудня 2023 року між адвокатським бюро і ТОВ «Діджи Фінанс». Більше того, адвокат Міньковська А.В. позов до суду не подавала, клопотання про вступ у справі як представника позивача також не заявляла, а тому сторона відповідача ставить під сумнів належне підтвердження надання правової допомоги і відповідно формування витрат на це.

Просить відмовити або відповідно зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката ТОВ «Діджи Фінанс» у зв`язку з їх неспівмірністю із складністю справи та обсягом наданих послуг.

Представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву, у якій зазначено, що відповідач уклав договір про споживчий кредит № 4387165 від 21 травня 2021 року з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 20 000 грн. Цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) договору в цілому тощо. Відповідно до ст.8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Сума (загальний розмір) кредиту становить 20 000.00 грн. у валюті: Українські гривні. Кредит надається строком на 15 днів з 21 травня 2021 року (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 05 червня 2021 року. Строк дії цього Договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.7.1. ч.7 Кредитного договору).

Загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 5950.00 грн. в грошовому виразі та 51,729.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору.

Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 25950.00 гривень. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань.

Комісія за надання кредиту: 2200.00 грн., яка нараховується за ставкою 11.00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Проценти за користування кредитом: 3750.00 грн., які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору. Кредитор може розраховувати як на проценти по кредиту за весь час до його повернення, незалежно від закінчення строку дії договору, так і на застосування заходів цивільної відповідальності. У постанові від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17 визнано правомірним нарахування процентів за користування кредитом по день фактичного повернення, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів. Додатково на підтвердження наявності виключної правової проблеми колегія КГС навела рішення КС від 22.06.2022 №6-р (II)/2022. Йшлося про відповідність Конституції припис першого речення ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу, згідно з яким якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. У рішенні КС вказано, що приписи ч.2 ст.625, першого речення ч.1 ст.1050 та ч.1 ст.1048 ЦК регулюють різні за змістом правовідносини, які не є взаємовиключними. Адже за загальним правилом (ч.1 ст.622 ЦК), якщо інше не встановлено в договорі або законі, застосування заходів цивільної відповідальності не звільняє боржника від виконання зобов`язань за договором у натурі. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Такої ж думки дотримується Верховний Суд України у постанові від 29.03.2017 у справі №132/3645/14-ц, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі № 910/1238/17 касаційний суд, формуючи практику, дійшов такого висновку: ? Проценти за користування кредитом проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України; ? Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування».

За логікою Верховного Суду, після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування відсотків можливе не на підставі умов договору, а на підставі ст. 625 ЦК України.

Отже, вважає, що позивачем доведено правомірність нарахування відсотків за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору та керуючись нормами чинного законодавства.

Законодавство не звільняє позичальника від обов`язку платити вчасно і в повному обсязі за кредитом (тіло боргу та проценти), а лише звільняють позичальника від штрафних санкцій за порушення цих обов`язків (щодо споживчих кредитів) та гарантують, що кредитор в цей період не погіршить умови договору для позичальника, зокрема не підвищить процентну ставку за кредитом.

Строк дії цього Договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Проте, відповідачем, в порушення умов кредитного договору, зокрема графіку платежів, не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин, так як відповідач не здійснював погашень платежів, у зв`язку із чим сума боргу на переконання позивача є обґрунтованою та документально підтвердженою.

Доказом перерахування кредитних коштів відповідачу є копія платіжного доручення № 46787620, що є первинним банківським документом, та підтверджує надання кредитних коштів позивачем й отримання таких відповідачем на зазначену ним платіжну картку, номер якої вказано у платіжному дорученні. Такі умови перерахування коштів було погоджено сторонами при укладенні кредитного договору.

Позивачем надано усі наявні докази відступлення права вимоги, а саме: копія договору факторингу, витяг з Реєстру боржників, копії платіжних інструкції до Договору факторингу.

Також, позивач надав разом із позовом усі необхідні докази отримання професійної правничої допомоги по справі, що підтверджують співмірність витрат на професійну правничу допомогу із складністю справи, часом, обсягом та ціною позову.

Щодо доводів відзиву відповідача з приводу крадіжки належного останній телефону зазначив, що позивачу не зрозуміло, яким чином надані докази представником відповідача про крадіжку мобільного телефону, а саме ухвала про витребування доказів по справі №233/802/24 та фото постанови про закриття кримінального провадження від 26 грудня 2021 року Національної поліції України ГУНП в Донецькій області Краматорське РУП відділ поліції № 2 мають відношення до розгляду справи № 233/1775/24, оскільки із викладеного вбачається, що на момент укладення кредитного договору між відповідачем та ТОВ «Мілоан» мобільний телефон знаходився у відповідача.

На підставі викладеного просив суд задовольнити позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості у повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи у його відсутністі.

Представник відповідача пояснив у судовому засіданні, що з огляду на отриману від органів поліції інформацію сторона відповідача позбавлена можливості належним чином підтвердити свої доводи з приводу крадіжки мобільного телефону ОСОБА_4 та неукладення нею кредитного договору. При цьому, відповідач не погоджується з розрахунком заборгованості позивача, оскільки сума нарахованих позивачем відсотків в три рази перевищує суму кредиту. Кредит було надано на 15 днів, з 21 травня 2021 року по 05 червня 2021 року, розмір процентів за користування кредитом за цей період становить 3750,00 гривень, а також підлягає поверненню тіло кредиту в сумі 20 000 грн., в іншій частині позовних вимог на думку сторони відповідача слід відмовити. Крім того, відповідач вважає завищеною суму витрат на правову допомогу, заявлену позивачем до стягнення, що підлягає зменшенню.

У подальшому представник відповідача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час його проведення, звернувся до суду із заявою про проведення судового засідання 05 серпня 2024 року без участі відповідача та його представника. Просив відмовити ТОВ «Діджи Фінанс» у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 на користь позивача заборгованості за кредитним договором у сумі 85 950,00 гривень. Судові витрати покласти на позивача ТОВ «Діджи Фінанс». Відмовити або відповідно зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката ТОВ «Діджи Фінанс» у зв`язку з їх неспівмірністю із складністю справи та обсягом наданих послуг.

Представник третьої особи - ТОВ «Мілоан», у судове засідання не з`явився, будуч належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, письмові пояснення по суті позову від представника третьої особи до суду не надходили.

Суд, з`ясувавши позицію позивача, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 21 травня 2021 року в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан» (https://miloan.ua), ОСОБА_4 було подано заявку на отримання кредиту №4387165; дана заявка знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті https://miloan.ua/. ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору №4387165 від 21 травня 2021 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача.

Таким чином, між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_4 в електронній формі було укладено договір про надання споживчого кредиту № 4387165 від 21 травня 2021 року, згідно якого відповідачу надано кредит у розмірі 20 000 грн., строком на 15 календарних днів з 21 травня 2021 року (строк кредитування) (п.п. 1.2, 1.3 договору).

Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 05 червня 2021 року (п.п. 1.4 договору).

Відповідно до п.1.5.1 кредитного договору комісія за надання кредиту становить 2200,00 грн., яка нараховується одноразово за ставкою 11,00 % від суми кредиту.

Відповідно до п.1.5.2 кредитного договору проценти за користування кредитом становлять 3750 грн., які нараховуються за ставкою 1.25 % від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом.

Разом з тим, згідно п.п.1.6, 1.7 кредитного договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожний день користування кредитом; тип процентної ставки за цим договором - фіксована.

Відповідач прийняв умови кредитного договору та підписав зазначений кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора (пароля-смс) та отримав кредит в сумі 20 000 грн. на банківську платіжну картку, що підтверджується платіжним дорученням №46787620 від 21 травня 2021 року.

Згідно ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовій формі (ст.ст.205, 207 ЦК України).

Згідно п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Вищенаведене узгоджується з правовими позиціями, які викладені у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 р. у справі №404/502/18, від 09.09.2020 р. у справі №732/670/19, від 07.10.2020 р. у справі № 127/33824/19, від 16.12.2020 р. у справі №561/77/19.

Відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно ЦПК України.

Згідно ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні заявки-анкети для отримання кредиту, зробленої під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту позивача) вказується особа, яка створила таку заявку-анкету.

Вищевказаний договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового пароля-ідентифікатора.

Враховуючи, що згідно з п.6.4 договору про споживчий кредит №4387165 від 21 травня 2021 року, з його укладенням сторони домовились, що укладення товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, а відтак сторонами дотримано вимоги щодо укладення правочину, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

З доводів позивача встановлено, що ТОВ «Мілоан» виконало свої зобов`язання та надало відповідачу кредитні кошти у розмірі, вказаному у кредитному договорі, шляхом перерахування коштів на банківську карту відповідача, що відповідачем не спростовано.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про виникнення договірних відносин між сторонами вищевказаного правочину з приводу отримання відповідачем кредиту у ТОВ «Мілоан».

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями п.3.2.6 кредитного договору передбачено, що ТОВ «Мілоан» має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати заставу, делегувати (доручати здійснення) свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника.

З матеріалів справи судом встановлено, що 13 вересня 2021 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілоан» було укладено Договір факторингу № 07Т, згідно якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь позивача право грошової вимоги щодо погашення (стягнення) заборгованостей з боржників, яке виникли на підставі кредитних договорів, згідно реєстру прав вимог, в тому числі відносно відповідача ОСОБА_4 в розмірі 85 950,00 грн., з яких: 20 000,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 63 750,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 2200 грн. сума заборгованості за комісією, що підтверджується договором факторингу № 07Т від 13 вересня 2021 року та витягом з реєстру прав вимог до вищевказаного договору факторингу від 13 вересня 2021 року.

Згідно ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений законом спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, божник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредиторові, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» на адресу відповідача ОСОБА_4 було направлено досудову вимогу, в якій останню повідомлено про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором №4387165 від 21 травня 2021 року.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту.

При вирішенні спору судом взято до уваги, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань своєчасно не здійснила погашення основної суми заборгованості та не повернула грошові кошти, отримані в кредит.

З огляду на те, що ОСОБА_4 згідно укладеного з ТОВ «Мілоан» договору взяла на себе зобов`язання погашати кредит у визначений договором строк, та вказаний обов`язок нею був порушений, що підтверджується випискою по рахунку та розрахунком заборгованості за договором, а відтак у позивача виникло право вимагати повернення позики, що залишилася за тілом кредиту в розмірі 20 000 грн. та комісійної винагороди в розмірі 2200 грн.

Водночас, суд критично оцінює розмір заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача по вищезазначеному договору в частині нарахованих відсотків за користування кредитом, та приходить до висновку про недоведеність підстав для стягнення заявленої позивачем суми заборгованості, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.

Суд враховує, що договором про споживчий кредит №4387165 від 21 травня 2021 року визначено, що кредит надано строком на 15 днів - до 21 травня 2021 року, розмір відсотків згідно п.1.5.2 договору встановлено в розмірі 1,25 % за кожен день строку користування кредитом, в сумі 3750 грн., та розмір комісії за надання кредиту становить 2200 грн., яка нараховується згідно п.1.5.1 договору одноразово за ставкою 11,00 % від суми кредиту, відтак саме у вказаному розмірі підлягають до стягнення відсотки за користування кредитом та комісія.

При цьому суд враховує, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо пролонгації строку кредитування відповідно до умов кредитного договору та доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів, передбачених п.п.4.1., 4.2. договору, тощо.

Отже, відповідачу здійснювалось нарахування процентів за користування кредитними коштами після закінчення 15-денного строку кредитування, передбаченого договором про споживчий кредит №4387165 від 21 травня 2021 року.

Одночасно суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 згідно якої після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такий правовий висновок підтверджено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16.

Позивачем вимог в порядку ч.2 ст.625 ЦК України не заявлялось.

Отже, враховуючи узгоджений сторонами строк кредитування 30 днів, а також враховуючи відсутність належних та допустимих доказів щодо пролонгації строку кредитування, позовні вимоги про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами підлягають частковому задоволенню, в межах строку дії кредитного договору.

Таким чином, з урахуванням розрахунку доданого до позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами за 15 днів в розмірі 3750 грн. (20 000 грн. х 1,25 % х 15 днів = 3750 грн.).

Відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості (за тілом кредиту та комісією), а тому наданий позивачем розрахунок заборгованості в цій частині, за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний.

Також суд зауважує, що стороною відповідача не було надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження доводів відзиву щодо укладення кредитного договору, за яким виникла заборгованість, невідомими особами, а не відповідачкою. Вказані твердження відповідача не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Надану стороною відповідача фотокопію постанови старшого дізнавача СД ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області від 26 грудня 2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000016 від 05 листопада 2021 року, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, суд не приймає до уваги з огляду на те, що викладені у даній постанові обставини мале місце після укладення кредитного договору, 01 листопада 2021 року.

При вирішенні даного спору судом взято до уваги, що відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, та при цьому суд враховує, що відповідач належних доказів повернення грошових коштів за кредитним договором суду не надав.

Окрім того загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18).

Як встановлено судом, укладений між сторонами договір відповідачем не оспорювався та не визнавався судом недійсним, тощо.

У разі неспростування презумпції правомірності договорів всі права, набуті сторонами правочинів за ними, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

При цьому, фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення прав позивача, тому суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, право вимоги яких перейшло від первісного кредитора до позивача на підставі вищевказаного договору відступлення права вимоги.

З врахуванням наведеного, сума заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з відповідача становить 25 950 грн., з яких: 20 000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3750 грн. заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом, 2200 грн. заборгованість за комісійною винагородою.

При вирішенні вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат суд виходить з наступного.

За змістом ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати зі сплати позивачем судового збору в розмірі 731, 37 грн. пропорційно задоволених позовних вимог (25 950 грн. х 2 422,40 грн. / 85 950 грн. = 731, 37 грн.).

Частиною другою статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Заявлені позивачем до стягнення витрати на правову допомогу у зв`язку з розглядом вищезазначеної справи становлять 6 000 грн.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч.1 ст.60, ч.4 ст.62 ЦПК України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), повноваження якого підтверджуються довіреністю або ордером.

Згідно з положеннями ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Згідно із ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 (у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23.01.2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Згідно п.п.1, 2 ч.2ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні на користь якої ухвалене рішення підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

До матеріалів справи представником позивача долучено договір про надання правничої допомоги № 42649746 від 11 грудня 2023 року, додаткову угоду №28 від 09 лютого 2024р. до договору №42649746, акт про підтвердження надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 20 лютого 2024 року, детальний опис робіт (наданих послуг).

Відповідач у письмовому відзиві просив суд відмовити або відповідно зменшити витрати на оплату правничої допомоги у зв`язку з їх неспівмірністю із складністю справи та обсягом наданих послуг.

З наданих суду доказів вбачається, що 11 грудня 2023 року між позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» було укладено договір про надання правової допомоги № 42649746.

Згідно п.4.1 вищевказаного договору сторонами узгоджено, що загальна вартість послуг, що надається адвокатським бюро складається з вартості наданих юридичних послуг (поточне супроводження), згідно тарифної сітки, вказаної у п.4.7 даного договору, а також гонорар, який зазначений в п.4.8 даного договору.

Згідно п.4.9 договору у разі прийняття судом по матеріалам позовної заяви позитивного рішення, клієнт зобов`язується сплатити гонорар на користь адвоката у розмірі 6000 грн.

Згідно додаткової угоди №29 від 11 грудня 2023 року, укладеної між АБ «Анастасії Міньковської» та ТОВ «Діджи Фінанс» даний договір доповнено новими пунктами наступного змісту: п.1.2 Адвокатське бюро зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_4 ; п.4.9. за здійснення представництва та захист інтересів клієнта в суді у справі про стягнення кредитної заборгованості та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги, пов`язаних з розглядом даної справи, відповідно до умов цього договору, клієнт виплачує адвокатському бюро гонорар, у порядку та строки за погодженням сторін. Виплата гонорару здійснюється на умовах попередньої оплати (авансування) та/або, що підтверджується підписаним сторонами відповідним актом про надання професійної правничої допомоги, складеним та підписаним сторонами на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро.

Згідно детального опису робіт (наданих послуг), виконаних АБ «Анастасії Міньковської», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості на виконання договору №42649746 від 11 грудня 2023 року адвокатом було здійснено правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс», складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, формування додатків до позовної заяви, та загальну вартість наданих послуг визначено в розмірі 6 000 грн.

Суд, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи критерії розумності та співмірності, а також часткове задоволення позовних вимог, дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за надання професійної правничої допомоги пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 1811, 52 грн. (25 950 грн. х 6000 грн. / 85 950 грн. = 1811, 52 грн.)

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 76, 81, 83, 89, 141, 247, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (адреса: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, м.Київ; ) до ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; адреса: АДРЕСА_2 ;РНОКПП НОМЕР_1 ), третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (адреса: вул.Багговутівська, буд.17-21, м.Київ;), про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 4387165 від 21 травня 2021 року у розмірі 25 950 (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» судовий збір у розмірі 731 (сімсот тридцять одна) гривня 37 копійок та витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 1 811 (одна тисяча вісімсот одинадцять) гривень 52 копійки.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 05 серпня 2024 року.

Суддя :