ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

05 серпня 2024 року

м. Харків

справа № 643/8857/23

провадження № 22-ц/818/1638/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Мальованого Ю.М.. Маміної О.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 січня 2024 року, ухвалене суддею Сугачовою О.О., -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

В обгрунтування позову зазначає, що 06 березня 2021 року ним було складено заповіт, згідно якого він заповів свою квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , який є його родичем. 01 червня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до нього з проханням здати в оренду вказану квартиру для проживання його сина ОСОБА_2 з його цивільною дружиною. Договір оренди квартири ОСОБА_2 відмовився укладати через небажання платити податки, тому свою квартиру він передав відповідачу у відповідності до усного договору за актом від 11 січня 2022 року. Сторони обоюдно домовилися, що з 01 червня 2021 року по 31 грудня 2021 року орендна плата не нараховується, за виключенням оплати комунальних послуг, а тільки з січня 2022 проводити оплату за оренду квартири в сумі 4000грн. за місяць. Заселившись до квартири відповідач з цивільною дружиною, сумісно із своїми батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розпочали без його згоди проводити ремонт квартири, в якій перебували його речі, про що був складений акт від 11 січня 2022 року. З квартири вивезли його власне майно: кухонну шафу, тумбу, навісну шафу, новий унітаз, імпортний сервіз тощо. У квартирі сталася аварія в санвузлі унітазу, внаслідок чого виникло залиття квартири водою. Він намагався викликати відповідача у телефонному режимі для термінового приїзду до квартири і усунення течі води, однак останній на його вимогу не реагував. Він вимушений звернутися самостійно до сантехніка, який у присутності його та сусідів, зламали вхідні двері та ліквідували течу у санвузлі. Після злому дверей, двері зазнали пошкоджень та потребують заміни. З початку проживання відповідача у квартирі, з 01 червня 2022 року останній самостійно здійснював розрахунки по комунальним послугам за газ, електроенергію, холодну та гарячу воду, вивіз побутових відходів тощо. С серпня 2022 по липень 2023 відповідач в односторонньому порядку призупинив проводити розрахунки за комунальні послуги, в результаті чого виникла заборгованість по комунальним послугам в сумі 10610,53грн. Крім того, відповідач за усним договором оренди квартири з січня 2022 по 01 серпня 2023 року має заборгованість по оплаті оренди квартири з розрахунку 4000грн. на місяць, загалом в сумі 76 000грн. Заподіяний ремонт у квартирі відповідач призупинив та своїми діями завдав позивачу збитки. Також зазначає, що ОСОБА_2 користується квартирою по теперішній час, ключі від квартири та від льоху не передає орендатору, тому доступу до них у нього не має. Він є людиною похилого віку, має хронічні захворювання. При таких обставинах позивач змушений звернутися до суду.

Просить суд:

зобов`язати відповідача відшкодувати заборгованість по комунальним послугам за період з серпня 2022 по липень 2023 в сумі 10610,53грн.;

зобов`язати відповідача відшкодувати за оренду 2-х кімнатної квартири з 1 січня 2022 по 31 липня 2023 в сумі 76000грн. та завдані матеріальні збитки по виконанню ремонту сантехнічних робіт в сумі 850грн., а всього 76850грн.;

зобов`язати відповідача відшкодувати 10000грн. на установку вхідних дверей, які були виламані та непридатні до користування під час залиття квартири водою, а також провести ремонт орендованої квартири АДРЕСА_1 , який розпочато, але не закінчено та залишено без руху.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 січня 2024 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що факт проживання відповідача із його цивільною дружиною в належній йому квартирі на підставі усного договору оренду підтверджується показаннями свідків та відповідними актами.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 10 червня 2024 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що сторонами не дотримано вимоги щодо укладання письмового договору найму квартири, а тому між сторонами не виникло прав та обов?язків стосовно користування квартирою позивача.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Позивач, обґрунтовуючи вимоги позову зазначає, що між ним та ОСОБА_2 було укладено усний договір найму вказаної квартири, що у свою чергу є підставою для покладення на відповідача обов?язку щодо оплати комунальних послуг та відшкодування спричинених ним матеріальних збитків.

Пунктами 5 та 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово комунальні послуги передбачено» (надалі Закон) що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги;

Згідно статті 5 Закону до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Згідно частини. 2 статті 7 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Отже, з викладеного вбачається, що на власника та/або її користувача покладено обов?язок

щодо оплати комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до положень ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обв`язку.

Частини 1 та 3 ст.810 ЦК України визначають, що за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Договір найму житла у кладається у письмовій формі.

Таким чином, діючим цивільним законодавством України встановлено обов?язкову письмову форму для договору оренди (найму) житла.

Матеріали свідчать та не заперечується учасниками справи, що між сторонами письмового договору оренди квартири АДРЕСА_1 не укладалось.

Оскільки сторонами не дотримано вимоги щодо укладання письмового договору найму квартири, між сторонами не виникало прав та обов`язків стосовно користування квартирою позивача, що у свою чергу свідчить про відсутність у позивача права вимагати від відповідача виконання усно обумовлених відносно користування квартирою зобов`язань, в тому числі щодо оплати комунальних послуг та сплати орендної плати.

За таких обставини підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті комунальних послуг та орендної плати задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог про відшкодування збитків по виконанню сантехнічних робіт, витрат на встановлення вхідних дверей та проведення ремонту квартири, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці данні встановлюються такими засобами, як письмовими, речовими і електронними засобами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України).

Разом з тим, будь-яких належних та допустимих доказів про вартість пошкодженого майна позивача, причин залиття квартири, наявність матеріальних збитків у зв?язку з виконанням сантехнічного ремонту, перешкоджання власнику користуватися квартирою тощо, що виникли від дій відповідача, суду не надано.

Акти від 16 листопада 2021 року, 11 січня 2022 року, 10 серпня 2023 року, складених та підписаних ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , слюсарем-сантехніком, сусідами, зокрема про те, що 16 листопада 2021 ними зламані вхідні двері квартири АДРЕСА_1 з причини залиття квартири водою через несправність туалетного бачка, що ОСОБА_2 зі своєю дружиною з 01 червня 2021 року проживають в орендованій квартирі, з 10 серпня 2021 року розпочали проводити ремонт квартири, перевозили цінні речі, а також про те, що ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_2 по вказаній вище адреси не проживає з листопада 2022, комунальні послуги не сплачує, ремонт не проводиться, ключі від квартири та льоху не передає тощо не є достатніми доказами вказаних обставин.

З урахування викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалено судом з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Порушень судом норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, відповідно до положень ч.4 ст.367 ЦК України апеляційним судом не встановлено.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, яке ухвалене з дотримання вимог закону.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

Ю.М. Мальований