ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/8679/21 Номер провадження 22-ц/814/1540/24Головуючий у 1-й інстанції Потетій А.Г. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Чумак О. В.,

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Орлова Олександра Олександровича

на заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2023 року у складі судді Потетія А. Г.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричко Юлія Олександрівна, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Петренко Дмитро Олександрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ричко Ю. О., приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Петренко Д. О., в якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1211, вчинений 14.06.2021 приватним нотаріусом Ричкою Ю. О., про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 у розмірі 1 885 963,93 грн за договором іпотеки, посвідченим 18.19.2007 приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Десятниченко О. В. за реєстровим № 6716.

Позов мотивовано тим, що 14.06.2021 приватним нотаріусом Ричкою Ю. О. вчинено виконавчий напис № 1211 про стягнення на користь відповідача з позивача 1 883 463,93 грн кредитної заборгованості за договором іпотеки, посвідченим 18.09.2007 приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Десятниченко О. В. за реєстровим № 6716, який укладений між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» у забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 18.09.2007.

Позивач вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки при його вчиненні було порушено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, і, як наслідок, відкрито неправомірне виконавче провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису.

Вказував, що спірний виконавчий напис вчинено за договором іпотеки, що є порушенням норм закону, оскільки договір іпотеки не є документом, що встановлює заборгованість та не входить до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, нотаріус вчинив та видав спірний виконавчий напис в порушення строку його вчинення, тобто після спливу трьох років з дня виникнення права вимоги.

Також посилався на те, що відповідач, звертаючись до приватного нотаріуса, не надав докази безспірності розміру кредитного боргу, а нотаріус не перевірив наявність документів, підтверджуючих факт безспірності заборгованості, оскільки відносно позивача за одне і те саме порушення умов кредитного договору № 0 від 18.09.2007 видано два виконавчі документи - виконавчий лист № 2-319 від 27.07.2011, виданий Ленінським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу у розмірі 453 542,49 грн та спірний виконавчий напис нотаріуса від 14.06.2021, за якими ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» виступає одноосібним стягувачем боргу.

Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Орлов О. О. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким вимоги позивача задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що спірний виконавчий напис нотаріуса про стягнення кредитної заборгованості вчинений нотаріусом за договором іпотеки, що є порушенням норм закону, оскільки Договір іпотеки не є документом, що встановлює заборгованість, а передбачає звернення стягнення на нерухоме майно у випадку невиконання основного зобов`язання. Таким чином, за іпотечним договором нотаріус має право вчинити виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вказує також, що кредитор реалізував своє право на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 18.09.2007 у судовому порядку та за рішенням Апеляційного суду Харківської області від 24.03.2011 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість в сумі 57 049,37 доларів США.

Звернувшись у 2009 році з позовом про дострокове стягнення заборгованості, банк змінив строк виконання зобов`язання, тому стягнення основної суми заборгованості та нарахування процентів після відповідної дати є безпідставним, однак, згідно з наданим нотаріусу розрахунком проценти нараховувалися відповідачем після 2009 року і нотаріус запропонував звернути стягнення в рахунок погашення процентів за користування кредитними коштами в більшому розмірі.

Таким чином, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином в безспірності розміру заборгованості, з метою погашення якої запропоновано звернути стягнення за виконавчим написом, так і в самому розмірі такої заборгованості.

Зазначає, що розрахунок заборгованості, на підставі якого було вчинено виконавчий напис, був складений працівниками відповідача та є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків, а тому не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача.

Наголошує, що заборгованість з позивача стягнута двічі - за рішенням суду та виконавчим написом нотаріуса, що порушує права позивача.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що 14 червня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Ю. О. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 1211 про стягнення на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» з боржника ОСОБА_1 заборгованості, яка виникла за Договором іпотеки, посвідченим 18.09.2007 приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Десятниченко О. В. за реєстровим № 6716, який укладений між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСибибанк» в забезпечення зобов`язання за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 18.09.2007. Стягнення заборгованості проведено за період з 01.06.2018 по 31.05.2021 у сумі 1 883 463,93 грн.

На підставі вказаного виконавчого напису 17.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Петренко Д. О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66863910.

З матеріалів справи також вбачається, що з 05.09.2011 у провадженні Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції перебувало виконавче провадження № 28515018 з примусового виконання виконавчого листа № 2-319, виданого 27.07.2011 Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості в сумі 453 542,49 грн.

Згідно рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2010 року у справі № 2-319/10 та ухвали цього суду від 10 червня 2020 року про заміну стягувача у виконавчому провадженні на ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», вказану заборгованість стягнуто судом з ОСОБА_1 та поручителів у солідарному порядку за позовом АТ «УкрСиббанк» про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 18.09.2007 на підставі частини другої статті 1050 ЦК України.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав нотаріусом здійснюється шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України).

Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у главі 14 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-XII (далі - Закон № 3425-XII) та главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок).

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (стаття 88 Закону № 3425-XII).

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку).

У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172».

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постановах від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18), постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 15 лютого 2023 року у справі № 947/10174/21 (провадження № 61-11444св22).

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач, посилався на те, що виконавчий напис вчинений із порушенням закону, оскільки нотаріус не переконався в безспірності боргу та порушив вимоги щодо процедури оформлення і змісту виконавчого напису, так як виконавчий напис виданий на підставі Договору іпотеки, який, не є тим документом, що встановлює заборгованість.

Суд першої інстанції доводи позивача не перевірив та відмовляючи у задоволенні позову послався лише на норми права, що регулюють спірні правовідносини, й належним чином рішення не мотивував.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.

У справі, що переглядається апеляційним судом, встановлено, що 18 вересня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та позичальником ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно якого банк надав позичальнику кредит в сумі 56 905 дол. США на умовах його повернення зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 11,3% річних у строк не пізніше 18 вересня 2037 року шляхом внесення щомісячних платежів згідно графіку погашення кредиту, що є невід`ємною частиною кредитного договору.

За Договором іпотеки нерухомого майна від 18 вересня 2007 року, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 18.09.2007, зареєстровано у реєстрі за № 6716, з метою забезпечення належного виконання ним своїх зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 18.09.2007 ОСОБА_1 передав в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» належний йому житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому у договорі іпотеки нерухомого майна сторони погодили порядок звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, у тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса, згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, з дотриманням процедури повідомлення іпотекодавця (боржника) про порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору з вимогою про виконання порушеного зобов`язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, оформленого за статтею 35 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898-IV (далі - Закон № 898-IV) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частини перша, друга, п`ята статті 3 Закону № 898-IV).

Таким чином, вчиняючи виконавчий напис на Договорі іпотеки нерухомого майна від 18.09.2007, який є похідним від Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 18.09.2007, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричкова Ю. О. питання щодо звернення стягнення на предмет іпотеки не вирішувала, а стягнула кредитну заборгованість на підставі договору, який по суті є забезпечувальним зобов`язанням та сам по собі кредитну заборгованість позичальника не встановлює.

Крім того, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріус не переконалась належним чином як у безспірності розміру заборгованості, так і у самому розмірі такої заборгованості, а також дотримання кредитором строків пред`явлення вимоги до боржника.

Згідно з усталеною судовою практикою звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (див. правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постановах від 31 жовтня 2018 року № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), від 28 березня 2018 року № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18)).

Разом з тим, встановлено, що у серпні 2009 року кредитор - АКІБ «УкрСиббанк» реалізував своє право на дострокове стягнення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 18.09.2007, пред`явивши позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , як солідарних боржників, про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором станом на 06.08.2009, у тому числі частини кредиту, яка залишилась до виплати відповідачем ОСОБА_1 за кредитним договором, та сплати процентів за час фактичного користування кредитом, у загальній сумі 57 049,37 дол. США, що по курсу НБУ до гривні станом на 06.08.2009 складало 438 310,31 грн.

Таким чином кредитор, правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», змінив строк виконання основного зобов`язання за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 18.09.2007, що підтверджено судовими рішеннями у справі № 2-319/10, внаслідок чого втратив право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом.

Натомість, як вбачається з оспореного виконавчого напису нотаріуса, за наявності рішення суду про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитом, що має виконуватись в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», відповідач - ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», для якого є обов`язковими усі дії, вчинені правопоредниками, продовжував нараховувати платежі за кредитним договором, надавши нотаріусу виписку з рахунку боржника від 31.05.2021 за період з 01.06.2018 по 31.05.2021, що виходить за межі строку кредитування, на суму 1 883 463,93 грн.

Запропонувавши стягнути вказані кошти на документі, який не встановлює заборгованість, після спливу трьох років з дня настання права вимоги за кредитом, та не пересвідчившись у безспірності заявленої заборгованості та її розмірі, нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричко Ю. О. не дотрималась вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, внаслідок чого вказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню.

Оскільки оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене без додержання норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про його скасування та постановлення у справі нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

Ухвалюючи нове рішення, відповідно до вимог частини тринадцятої статті 141 ЦПК України апеляційний суд відповідно змінює розподіл судових витрат, які у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Орлова Олександра Олександровича задовольнити.

Заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2023 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1211, вчинений 14 червня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Ричкою Юлією Олександрівною, про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості, яка виникла за Договором іпотеки, посвідченим 18 вересня 2007 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Десятниченко О. В. за реєстровим № 6716, який укладено між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» (після зміни найменування - ПАТ «УкрСиббанк»), у забезпечення за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 18 вересня 2007 року, та згідно виписки з рахунку боржника від 31.05.2021 за період з 01.06.2018 по 31.05.2021 становить 1 885 963,93 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 2 270 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Чумак