справа № 754/5243/22
головуючий у суді І інстанції Сенюта В.О.
провадження № 22-ц/824/3044/2024
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 червня 2024року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг» на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 травня 2022 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в :

У липні 2022 року ТОВ «Авентус Лізинг» звернулося до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило: стягнути з ОСОБА_1 безпідставно збережені кошти за час незаконного користування майном (автомобілем) ТОВ «Авентус Лізинг» у розмірі 76 766 грн 95 коп., 166 882 грн 85 коп. упущеної вигоди внаслідок знецінення майна, яке було придбано на замовлення відповідача, але не було йому відчужено в ході правовідносин лізингу та збитки власнику майна ТОВ «Авентус Лізинг» внаслідок пошкодження майна (перевищення норм звичайної амортизації) на загальну суму 43 315 грн, що разом становить 286 964 грн 80 коп., судовий збір та витрати на правову допомогу.

Позов обґрунтовано тим, що 05 липня 2019 року між ТОВ «Авентус Лізинг» та ОСОБА_1 укладений договір фінансового лізингу № KB-050719/186. Свої зобов`язання позивач своєчасно, належним чином та у повному обсязі виконав, зокрема, придбав предмет лізингу, а саме: автомобіль марки «AUDI A4 Avant» 1,8 TFSI, 2009 року випуску; шасі № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований ТСЦ 8044 від 05 липня 2019 року, свідоцтво про реєстрацію Т3 НОМЕР_4 та передав його у користування відповідачу на підставі акта приймання-передачі від 05 липня 2019 року.

У межах указаного договору фінансового лізингу та з метою захисту своїх прав та законних інтересів ТОВ «Авентус Лізинг» звернулося до Деснянського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_1 про стягнення простроченої заборгованості та збитків за договором фінансового лізингу.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 30 червня 2022 року у справі № 754/6848/20 позов залишено без задоволення через встановлену судом нікчемність цього договору.

Оскільки, договір є нікчемним з моменту його укладення, то фактичний користувач предмета лізингу, який без достатньої правової підстави за рахунок власника предмета лізингу зберіг у себе кошти, які мав заплатити за весь час користування майном, зобов`язаний повернути ці кошти власнику на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України, а також відшкодувати спричинені збитки та іншу шкоду, за правилам, що не пов`язані із договірними зобов`язаннями.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 22 травня 2022 року позов ТОВ «Авентус Лізинг» залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що письмові матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача, а також враховуючи, що 07 лютого 2020 року автомобіль, який був предметом лізингу повернуто позивачу про що складено відповідний акт повернення (вилучення) майна з фінансового лізингу, тому суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Авентус Лізинг» подало апеляційну скаргу, у якій просить: скасувати рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 травня 2022 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення упущеної вигоди не відповідає доказам, що містяться в матеріалах справи, а також фактичним правовідносинам, що виникли між сторонами.

Скаржник вказує, що ОСОБА_1 за час користування майном позивача незаконного зберіг у себе кошти, які мав би сплатити за користування чужим майном. Матеріали справи у цій частині свідчать про розрахований позивачем розмір такої суми у розмірі 76 766 грн 95 коп. Таким чином, доводи позивача про упущену вигоду у розмірі 166 882 грн 85 коп. підтверджуються матеріалами справи.

Щодо іншої чистини позовних вимог та відмови суду у задоволенні кондикційного позову у розмірі 120 081 грн 95 коп., що складається з вартості коштів, які зберіг у себе відповідач як незаконний користувач майном, що належить ТОВ «Авентус Лізинг» у розмірі 76 766 грн 95 коп.

У матеріалах справи міститься розрахунок, здійснений позивачем, жодних доводів відповідача на спростування цього розрахунку не наведено.

Скаржник в апеляцій скарзі зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні допустив помилку під час надання оцінки кондикційнимправовідносинам. Суд першої інстанції ототожнив кондикційні та деліктні правовідносини.

Щодо вимоги позивача про стягнення збитків, які завдані відповідачем як незаконним користувач майном, що належить ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» внаслідок ушкодження майна (знос понад звичайну амортизацію) у розмірі 43 315 грн, апелянт вказує, що збитки підтверджуються належними та допустимий доказами (у формі фактично понесених витрат). Після постановки на баланс (бух. облік лізингодавця) повернутого предмета лізингу, позивачем проведено діагностику транспортного засобу на станції технічного обслуговування ТОВ «Роял Сервіс», якою і були виявлені недоліки технічного стану та проведенні ремонтні роботи, що підтверджується рахунками на оплату № 53 від 09 квітня 2020 року, № 100 від 22 травня 2020 року, № 103 від 22 травня 2020 року.

Від представника ОСОБА_1 - адвоката Цалованської-Луференко Я.Л. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому вона просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 травня 2022 року залишити без змін.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Цалованська-Луференко Я.Л. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т. ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні, а з огляду на положення статті 372 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Зважаючи на вимоги частини 9 статті 128, частини 5 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.

05 липня 2019 року між ТОВ «Авентус Лізинг» та ОСОБА_1 укладений договір фінансового лізингу № КВ-050719/186 (а.с. 7-11 т. 1).

Згідно з пунктом 1.1 загальних умов договору лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов`язався придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, у тимчасове володіння та користування за плату майно бувше у використанні, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого визначаються в спеціфікації (додаток №2 до договору), а лізингоодержувач зобов`язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору.

Позивач придбав предмет лізингу, а саме: автомобіль «AUDI A4 Avant» 1,8 TFSI, 2009 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_3 , зареєстрований ТСЦ 8044 від 05 липня 2019 року, свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 та передав його у користування відповідачу на підставі акта приймання-передачі від 05 липня 2019 року.

Пунктом 3.3 загальних умов договору визначено, що з моменту підписання сторонами акта прийому-передачі предмет лізингу вважається таким, що був прийнятим лізингоодержувачем у належному технічному стані та у відповідності до вимог останнього, до лізингоодержувача переходять усі ризики, пов`язані з користуванням та володінням предметом лізингу (в тому числі, але не обмежуючись, відповідальність за збереження, ризик випадкового знищення, втрати, загибелі або випадкового пошкодження предмета лізингу.

Відповідно до пунктів 8.8, 8.9 загальних умов договору вилучення (повернення) предмета лізингу, припинення (відмова від договору) не звільняє лізингоодержувача від сплати всіх нарахованих та несплачених платежів згідно з договором.

Лізингоодержувач зобов`язаний сплатити лізингодавцю усі платежі за договором, належні до сплати згідно з графіком платежів та несплачені; витрати, понесені лізингодавцем у зв`язку з виконанням договору (у тому числі у зв`язку з вилученням/поверненням предмета лізингу, транспортуванням тощо); передбачені договором або чинним законодавством України штрафні санкції, а також штраф, передбачений пунктом 6.2.5 загальних умов, та повернути предмет лізингу лізингодавцю в місці та час, вказані лізингодавцем, на підставі акта повернення майна з фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 8.5 загальних умов договору лізингоодержувач зобов`язаний повернути предмет лізингу у справному стані з усіма його складовими частинами, обладнанням та документами, у тому числі отриманим згідно з актом прийому-передачі. Стан, в якому предмет лізингу повертається (вилучається), фіксується в акті повернення (вилучення) предмета лізингу, враховуючи умови нормального зносу. У будь-якому випадку лізингоодержувач за власний кошт відновлює предмет лізингу до стану, в якому він був отриманий від лізингодавця в лізинг з урахуванням нормального зносу, або відшкодовує такі збитки (витрати), які не понесені лізингодавцем, проте мають бути здійснені останнім для відновлення технічного стану предмета лізингу.

05 липня 2019 року ТОВ «Авентус Лізинг» передав, а ОСОБА_1 прийняв автомобіль «AUDI A4 Avant» 1,8 TFSI, 2009 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_3 , що підтверджується актом прийому передачі (а.с. 12 т. 1).

07 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Авентус Лізинг» із заявою про розірвання в односторонньому порядку договору фінансового лізингу № КВ-050719/186 (а.с. 14 т. 1).

07 лютого 2020 року ОСОБА_1 повернуто ТОВ «Авентус Лізинг» автомобіль марки «AUDI A4 Avant» 1,8 TFSI, 2009 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_3 , що підтверджується актом повернення (вилучення) майна з фінансового лізингу за договором фінансового лізингу № КВ-050719/186 у зв`язку із відмовою (розірванням) за ініціативи лізингоодержувача (а.с. 12 т. 1).

У своєму позові ТОВ «Авентус Лізинг» просило суд стягнути з відповідача:

збитки внаслідок пошкодження майна (перевищення норм звичайної амортизації) на загальну суму 43 315 грн.,

безпідставно збережені кошти за час незаконного користування майном (автомобілем) ТОВ «Авентус Лізинг» у розмірі 76 766 грн 95 коп.,

упущену вигоди внаслідок знецінення майна, придбаного на замовлення відповідача, яке не було йому відчужено у ході правовідносин лізингу, у розмірі 166 882 грн 85 коп.

Щодо вимоги про відшкодування збитків внаслідок пошкодження майна (перевищення норм звичайної амортизації) на загальну суму 43 315 грн, апеляційний суд враховує таке.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 30 червня 2022 року у справі № 754/6848/20 відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Авентус Лізинг» до ОСОБА_1 про стягнення простроченої заборгованості та збитків за договором фінансового лізингу № КВ-050719/186.

За відомостями Єдиного реєстру судових рішень указане рішення суду не оскаржувалося та набрало законної сили 01 серпня 2022 року.

При ухваленні рішення суду у справі № 754/6848/20 судом встановлено, що договір фінансового лізингу від 05 липня 2019 року № КВ-050719/186, який був укладений в простій письмовій формі без нотаріального посвідчення, є нікчемним і не створює юридичних наслідків для його сторін.

Преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники судового процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішенням; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті ж особи, які брали участь у попередній справі. Отже, якщо у справі беруть участь нові особи, то преюдиційний характер рішення втрачається (постанови Верховного Суду: від 04 червня 2020 року у справі № 522/7758/14-ц (касаційне провадження № 61-40927св18), від 17 листопада 2021 року в справі № 806/3572/17 (касаційне провадження № К/9901/29674/21)).

Указаним рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено нікчемність договору фінансового лізингу від 05 липня 2019 року № КВ-050719/186.

Ці обставини встановлені судовим рішенням, таке судове рішення набрало законної сили, у справі беруть участь ті ж особи, які брали участь у попередній справі (ТОВ «Авентус Лізинг» та ОСОБА_1 ), а тому наявні підстави вважати, що указані обставини є преюдиційними та не потребують доказування.

Тобто у цій справі обставини нікчемності договору фінансового лізингу від 05 липня 2019 року № КВ-050719/186 є преюдиційними.

Також апеляційний суд враховує, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 30 червня 2022 року у справі № 754/6848/20 роз`яснено, що ТОВ «Авентус Лізинг» не позбавлено можливості захистити свої права шляхом звернення до суду з позовом в порядку, передбаченому статтею 1212 ЦК України.

Звернувшись у липні 2022 року до суду з позовом (справа № 754/5243/22), ТОВ «Авентус Лізинг» заявило вимогу про відшкодування збитків внаслідок пошкодження майна (перевищення норм звичайної амортизації) на загальну суму 43 315 грн, посилаючись на статтю 1212 ЦК України, пунктом 4 частини 3 якої визначено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла у себе за рахунок іншої особи.

Оскільки указана позовна вимога заявлена позивачем з іншої правової підстави, ніж вона була заявлена у межах справи № 754/6848/20, то правові підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України відсутні.

Частиною 2 статті 1212 ЦК України визначено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (пункт 4 частини 3 статті 1212 ЦК України).

Відповідно до частини 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, окрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Умовою для стягнення збитків є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини.

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню так, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

На підтвердження заявленої вимоги про відшкодування збитків, заявленої у позадоговірному порядку, позивач надав рахунки на оплату за послуги щодо технічного обслуговування транспортного засобу марки «AUDI A4 Avant», реєстраційний № НОМЕР_3 , та заміни деяких його деталей, які датовані 09 квітня 2020 року та 22 травня 2020 року (а.с. 15-16 т. 1).

Указане технічне обслуговування здійснене більше ніж через місяць після повернення транспортного засобу ОСОБА_1 відповідачу (07 лютого 2020 року), а з матеріалів справи вбачається, що рік випуску предмету лізингу - транспортного засобу марки «AUDI A4 Avant», реєстраційний № НОМЕР_3 , -2009 рік, тобто станом на час передачі відповідачу цього транспортного засобу він не був новий, що свідчить про те, що позивачем не доведено причинного зв`язку між поведінкою відповідача та заявленими до стягнення збитками у сумі 43 315 грн, тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову у цій частині.

Щодо вимоги про стягнення упущеної вигоди внаслідок знецінення майна, придбаного на замовлення відповідача, яке не було йому відчужено у ході правовідносин лізингу, у розмірі 166 882 грн 85 коп., апеляційний суд враховує таке.

На обґрунтування указаної суми упущеної вигоди у розмірі 166 882 грн 85 коп. ТОВ «Авентус Лізинг» у своєму позові посилалося на те, що автомобіль придбано на замовлення відповідача, для передачі саме відповідачу у лізинг за повну ціну та продано із значною різницею у ціні, тому така різниця між ціною купівлі-продажу автомобіля (353 282 грн 85 коп.) та між ціною продажу (186 400 грн), що становить 166 882 грн 85 коп. заявлена до стягнення як упущена вигода.

Відповідно до частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Пунктом 2 частини 2 статті 22 ЦК України визначено, що збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Тобто як упущена вигода відшкодовуються лише ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані. Пред`явлення позивачем вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на нього обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є ефемерними (нереальними, абстрактними), а дійсно могли б бути ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання.

У постанові Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 127/16524/16-ц (провадження № 61-22106св18) викладено висновок про те, що вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб марки «AUDI A4 Avant», реєстраційний № НОМЕР_3 , у період з 05 липня 2019 року по 07 лютого 2020 року знаходився у користуванні відповідача на підставі договору фінансового лізингу від 05 липня 2019 року № КВ-050719/186, який рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 30 червня 2022 року у справі № 754/6848/20 встановлено, що він є нікчемним в силу закону у зв`язку з тим, що він не був посвідчений нотаріально.

Волевиявлення ТОВ «Авентус Лізинг», як лізингодавця, відповідало та мало за мету укладення з ОСОБА_1 договору фінансового лізингу від 05 липня 2019 року № КВ-050719/186 у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення, тобто всупереч положенням статті 799 ЦК України, не було нотаріально посвідчено, і саме тому у силу положень статті 220 цього ЦК України такий договір є нікчемним.

Таким чином передача транспортного засобу відповідачу та нікчемність укладеного між сторонами договору фінансового лізингу є результатом реалізації сторонами такого договору, зокрема і позивача, їх прав встановлених цивільним процесуальним законом, а тому не може входити до складу цивільного правопорушення та бути підставою для відшкодування позивачу (лізингодавцю) знецінення транспортного засобу.

Крім того апеляційний суд зауважує, що на підтвердження знецінення транспортного засобу позивачем надано договір купівлі-продажу транспортного засобу від 28 червня 2022 року за яким ТОВ «Авентус Лізинг» продано транспортний засіб марки «AUDI A4 Avant», реєстраційний № НОМЕР_3 , за ціною 186 400 грн.

Однак зі змісту указаного договору вбачається, що указана ціна визначена за згодою сторін, а не на підставі оцінки, проведеної уповноваженим суб`єктом оціночної діяльності, а тому відсутні підстави вважати, що визначена сторонами договору ціна транспортного засобу відповідає його дійсній вартості.

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про недоведеність вимоги про стягнення упущеної вигоди є правильним.

Щодо вимоги про стягнення безпідставно збережених коштів за час незаконного користування майном (автомобілем) ТОВ «Авентус Лізинг» у розмірі 76 766 грн 95 коп., апеляційний суд враховує таке.

На обґрунтування указаної суми ТОВ «Авентус Лізинг» у позовній заяві посилається на те, що за умови, якби лізингоодержувач в односторонному порядку не відмовився від договору, амортизація автомобіля за договором фінансового лізингу була прискорена та визначена у строк 48 місяців. Нормами бухгалтерського обліку передбачено прискорену амортизацію об`єкта фінансового лізингу. У кінці строку лізингу вартість автомобіля, за обліком лізингодавця, склала б 0 грн. Зменшення вартості користування впродовж одного місяця = ціна автомобіля / 48 міс. Ціна авто (аналогічного авто за даними сайту https://auto.ria.com/, становить 382 066 грн. Вартість одного дня користування = 353 грн 76 коп. Кількість днів користування (з моменту передання за актом приймання-передачі до нікчемного договору) - 217 (7 місяців, 2 дня) з 05 липня 2019 року по 07 лютого 2020 року.

Тому за доводами позивача розмір безпідставно збережених коштів лише в частині вартості зносу (амортизації) автомобіля становить 353,76 *217 днів фактичного користування = 76 766 грн 95 коп.

Розрахунок безпідставно збережених коштів за час користування відповідачем майном (автомобілем) здійснене ТОВ «Авентус Лізинг» здійснене з урахуванням вартості такого автомобіля у розмірі 382 066 грн, на підтвердження якої позивачем надано роздруківки із сайту https://auto.ria.com/ з оголошеннями щодо продажу майна, яке є подібне до предмету лізингу.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що предмет лізингу повернуто ОСОБА_1 позивачу ТОВ «Авентус Лізинг», що підтверджується актом повернення майна від 07 лютого 2020 року.

Тобто з 07 лютого 2020 року предмет лізингу (автомобіль) перебував у володінні позивача та відповідно позивач мав можливість провести оцінку для встановлення вартості транспортного засобу.

Однак доказів вартості транспортного засобу, встановленої за результатом проведеної оцінки, позивачем не надано, а ціна продажу майна, яке є подібне до предмету лізингу, не може достовірно підтверджувати вартість самого предмету лізингу, оскільки визначення такої ціни здійснене без урахування інформації щодо комплектності та укомплектованості, технічного стану, наявності пошкоджень складових частин кузова, дефектів, формації щодо раніше проведених ремонтно-відновлюваних робіт та інших технічних характеристик предмету лізингу.

З урахуванням указаних обставин, суд апеляційної інстанції також позбавлений можливості самостійно здійснити розрахунок такої суми за користування відповідачем майном (автомобілем).

На підставі викладеного, вимога про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів за час користування предмета лізинга у розмірі 382 066 грн є необгрунтованою та не підтвердженою належними та достатніми доказами.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, вони не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг» залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 05 серпня 2024 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська