Провадження № 2-н/161/1939/24
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

02 серпня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в особі судді Філюк Т.М., розглянувши заяву стягувача об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Арго Луцьк» про видачу судового наказу з метою стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И В:

Представник стягувача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Арго Луцьк» Луговська О.М. звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу з метою солідарного стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Суддя, розглянувши заяву та додані до неї матеріали, дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Частиною 1 п. 3 статті 161 ЦПК України встановлено,що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до ч.ч.4, 7 ст.165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника. Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Пунктом 4 ч.1 ст.165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені ч.1 ст.186 цього Кодексу.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

За відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України у Волинській області від 30 липня 2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знята із зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 12 листопада 2008 року у зв`язку із смертю.

Чинним ЦПК України не передбачено можливості видачі судового наказу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з боржника після його смерті та залучення правонаступників боржника до участі у справі, натомість нормами цивільного права, а зокрема статтею 1281 ЦК України визначено право кредитора на пред`явлення вимоги про стягнення боргу безпосередньо до спадкоємців боржника, які несуть відповідальність за зобов`язанням спадкодавця лише в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу УДМС України у Волинській області від 30 липня 2024 року,за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_2 знятий із зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 29 листопада 2023 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно частин 1, 4 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Частинами 1,2 ст. 544 ЦК України встановлено, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

Виходячи з аналізу наведених норм, враховуючи неподільність предмета зобов`язання при солідарному стягненні, право регресної вимоги у солідарних боржників, суд вважає, що у випадку наявності підстав для відмови у видачі судового наказу відносно одного з солідарних боржників, відсутні підстави для видачі наказу відносно другого боржника, оскільки таким шляхом суд змінює порядок стягнення, визначений заявником при подачі заяви, що є недопустимим в наказному провадженні.

Частиною 3 статті 165 ЦПК України визначено, що в разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Враховуючи, що вимоги про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 не підлягають до задоволення, оскільки згідно з наданими відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Волинській області померла , ОСОБА_3 знятий із зареєстрованого місця проживання, отже неможливо встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) останнього, а стягувачем ставиться питання про солідарне стягнення заборгованості з боржників, у видачі судового наказу слід відмовити.

Одночасно заявнику слід роз`яснити, що відповідно до ст. 166 ЦПК України у випадку відмови у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до ст. 164 ч. 2 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст.160,161,163, 165, 166 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою стягувача об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Арго Луцьк» про видачу судового наказу з метою стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту ухвали 02 серпня 2024 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Т.М. Філюк