Справа № 743/498/24
Провадження № 2/743/169/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

31 липня 2024 року селище Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді: Кравчук М. В.

за участю секретаря: Довбенко О. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в селищі Ріпки справу за позовом органу опіки та піклування Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: служба у справах дітей Любецької селищної ради, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

10.04.2024 р. орган опіки та піклування Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: служба у справах дітей Любецької селищної ради, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Позов мотивовано тим, що на території Любецької селищної ради по АДРЕСА_1 проживає малолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з бабусею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка піклується та виховує дитину. У 2018 р. мати дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 залишила дитину на цивільного чоловіка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . За п`ять років відповідач жодного разу не поцікавилася життям дитини, не допомагала матеріально, де знаходиться мати станом на сьогодні також не є відомо. Батько дитини ОСОБА_4 , самостійно разом зі своїми батьками ростив на виховував малолітню ОСОБА_1 . З початком повномаштабного вторгнення батько дитини пішов добровольцем на війну. ІНФОРМАЦІЯ_5 під час виконання бойового завдання ОСОБА_4 , загинув. Бабуся ОСОБА_3 звернулася до органу опіки з проханням захистити права дитини на отримання соціальних виплат, так як сама ОСОБА_3 не може оформити всі необхідні документи, оскільки офіційним представником дитини є мати ОСОБА_2 , яка не відомо де знаходиться та не створює належним умов для життя дитини.

Справу передано головуючому судді 10.04.2024 р.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16 квітня 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та витребувано від управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради письмовим висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 . Проведення підготовчого судового засідання призначено на 15.05.2024 р.

23.04.2024 р. відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримала копію ухвали Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16.04.2024 р. про відкриття провадження разом з копією позовної заяви та додатками до неї (а. с. 36).

15.05.2024 р. справу було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті у справі № 743/52/24

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10.06.2024 р. повторно витребувано від управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради письмовий висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за останнім відомим місцем проживання: АДРЕСА_2 , закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 08 липня 2024 року.

08.07.2024 р. від управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, зареєстроване за вх. № ЕП-610/24, в якому повідомлено, що управління (служба) не має повноважень щодо підготовки висновку щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає на території Любецької територіальної громади.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 08.07.2024 р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено на 31.07.2024 р. з метою повторного виклику відповідача всіма відомими засобами зв`язку, а також шляхом розміщення оголошення на вебсайті Судова влада України.

19.07.2024 р. та 22.07.2024 р. від служби у справах дітей Любецької селищної ради надійшли заяви про підтримання позовних вимог, у яких заявлено клопотання про проведення судового засідання без участі позивача, зареєстровані за вх. № ЕП-689/24 та вх. № ЕП-696/24 відповідно.

23.07.2024 р. та 31.07.2024 р. від позивача надійшли заяви про підтримання позовних вимог, у яких заявлено про проведення судового засідання без участі позивача, зареєстровані за вх. № ЕП-699/24 та вх. № 3097/24 відповідно.

Позивач, відповідач, треті особи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідач також повідомлялася шляхом розміщення оголошення на веб сайті Судової влади України. 31.07.2024 р. від ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи без її участі, у якій вона проти заочного розгляду справи не заперечувала, зареєстрована за вх. № 3098/24.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської від 31.07.2024 р. ухвалено у справі провести заочний розгляд та ухвалити заочне рішення.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 12.06.2015 р., батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а. с. 9).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 батько дитини ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Вербове Пологівського району Запорізької області.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до довідки № 257 від 03.04.2024 р. (а. с. 10).

Відповідно до довідки № 256 від 03.04.2024 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживають разом за адресою АДРЕСА_1 (а .с. 11).

З повідомлення Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області від 22.03.2024 р. № 4744/124/48/9/2024 вбачається, що відповідач веде бродяжний спосіб життя, вчиняє аморальні вчинки, схильна до вживання алкогольних напоїв, неодноразова потрапляла в поле зору поліції та притягувалась до адміністративної відповідальності (а. с. 17).

Службою у справах дітей було проведено обстеження місця проживання дитини та складено акт № 11 від 16.02.2024 р., відповідно до якого встановлено належні умови проживання дитини разом з бабусею (а. с. 19).

Згідно акту обстеження умов проживання представниками управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради від 29.02.2024 р.за адресою: АДРЕСА_3 проживає ОСОБА_5 , матір відповідача. ОСОБА_6 за даною адресою не проживає, місце перебування доньки матері н евідоме (а. с. 18, зворот).

Як вбачається з висновку щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до її малолітньої доньки, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , затвердженого рішенням виконавчого комітету від 03.04.2024 р. № 111, ОСОБА_2 у 2018 році залишила дитину на цивільного чоловіка ОСОБА_4 , та його батьків, а сама зникла з життя дитини, за п`ять років жодного разу не поцікавилась життям дитини, не допомагала матеріально. У листопаді 2023 р. бабуся дитини виписала відповідача зі свого будинку, так як вступала в спадщину. Батько дитини ОСОБА_4 виховував та ростив дитину самостійно разом зі своїми батьками. 13.01.2024 р. ОСОБА_4 виконуючи військовий обов`язок загинув. Бабуся ОСОБА_3 звернулася до органу опіки з проханням захистити права дитини на отримання соціальних виплат, так як сама ОСОБА_3 не може оформити всі необхідні документи, оскільки не є офіційним представником дитини. Запросити ОСОБА_2 до служби у справах дітей Любецької селищної ради для надання пояснень щодо подальшої долі дитини, ОСОБА_1 , та з`ясування участі ОСОБА_2 в житті дитини, піклуванні про неї, вихованні та забезпеченні належних умов для проживання та розвитку немає можливості через невідоме її місцезнаходження. Служба у справах дітей дійшла висновку, що інстинкт батьківства у ОСОБА_2 взагалі відсутній, що несе загрозу для життя та здоров`я дитини.

На підставі викладеного вище та враховуючи пропозиції комісії з питань захисту прав дитини, керуючись статтею 164 Сімейного кодексу України, служба у справах дітей просить орган опіки та піклування Любецької селищної ради, звернутись з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по відношенню до малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно частин 1-5 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

У відповідності до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно частини 1 статті 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У відповідності до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2021 року у справі № 243/13192/19-ц зазначив, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 зазначив, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Підсумовуючи встановлені у даній справі обставини, судом констатується, що відповідач свідомо не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться її життям та розвитком, а також здоров`ям, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не цікавиться навчанням у школі, не забезпечує дитину матеріально, дитиною останні 5 років опікувалися лише батько та бабуся.

Відтак суд вважає, що висновок органу опіки та піклування є достатньо обґрунтованим та у суду відсутні підстави стверджувати аргументи, що свідчать не на його користь.

Також необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18.

Крім того, згідно з частиною третьою статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Зі змісту ч. 1 ст. 182 СК України вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 Сімейного кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини перелічені в ч. 1 ст. 182 СК України обставини даної справи і вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Оскільки при зверненні до суду орган опіки не сплачував судовий збір, тому суму судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави.

Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір, який підлягав сплаті за одну позовну вимогу немайнового характеру при поданні позову (стосовно позбавлення батьківських прав без урахування позовних вимог про стягнення аліментів, позаяк вирішення цього питання судом є імперативною вимогою положень ст. 166 СК України).

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

При цьому, щодо заявленого позивачем клопотання про передання дитини органу опіки та піклування у разі задоволення позову для подальшого її влаштування, суд не вбачає законодавчих підстав для прийняття такого процесуального рішення з огляду на положення ч. 1 ст. 29 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" від 13.01.2005 р. № 2342-IV, відповідно до яких у разі встановлення факту відсутності батьківського піклування щодо дитини орган опіки та піклування зобов`язаний протягом одного дня забезпечити тимчасове влаштування такої дитини до вирішення питання про форму влаштування дитини.

Керуючись ст. ст. 19, 150, 155, 164, СК України, ст. ст. 141, 263-265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов органу опіки та піклування Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: служба у справах дітей Любецької селищної ради, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьківських прав відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_4 ) аліменти на утримання доньки: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову 10 квітня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_4 ) на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 1211, 20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Ріпкинським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя М. В. Кравчук