Справа №278/3926/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2024 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

До Житомирського районного суду Житомирської області надійшла вище вказана заява, в якій заявник просить видати судовий наказ, яким стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку ОСОБА_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення, до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 17.07.2024 року заяву залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання заявником даної ухвали, а саме: надати докази на підтвердження факту проживання разом з нею дитини, на утримання якої вона просить стягувати аліменти, та примірник заяви із додатками для боржника.

06.08.2024 року представником заявника на виконання вимог ухвали подано заяву про усунення недоліків, до якої додано примірник заяви із додатками для боржника та витяг з реєстру територіальної громади № 2024/008679933 від 22.07.2024 року, з якого вбачається, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2024/008679814 від 22.07.2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Безпосередньо у самій заяві про видачу судового наказу заявник зазначає, що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Доказів іншого заявницею (представником) суду не надано.

Таким чином, факт проживання дитини разом із матір`ю залишається не підтвердженим.

При вирішенні питання про видачу судового наказу суддя дійшов таких висновків.

Пунктом 4 частини 2 статті 163 ЦПК України передбачено, що у заяві про видачу судового наказу повинні бути зазначені вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Згідно із п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Правова природа аліментів у розумінні СК України є такою, що, з одного боку, вони є правом, а з іншого - обов`язком.

З аналізу наведених норм вбачається, що необхідною передумовою виникнення права батьків на отримання аліментів на утримання дітей є їх проживання з цим із батьків.

Отже, заявником не зазначено жодного доказу на підтвердження утримання саме нею спільної дитини, тобто довідки з місця проживання дитини разом з матір`ю або будь-яких інших документів, які б підтверджували вказані обставини, та не надано таких документів в якості доказів.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити та роз`яснити заявнику, наслідки відмови у видачі судового наказу. А саме, згідно із вимогами ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення із такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків; згідно ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. ст. 163, 164, 165, 260, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. М. Дубовік