ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5764/23
Провадження 2/362/2174/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" серпня 2024 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Тельнової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про поділ спільного майна подружжя, в якому просить визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступне майно: - земельну ділянку, кадастровий номер :02:026:0036, площа 0,1502 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Дата державної реєстрації земельної ділянки: 28.08.2015 року, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Управління Держземагенства у Васильківському районі Київської області. Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер: 2696, виданий 08.09.2011 року, видавник: Приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Київської області Леончук І.Б.; - житловий будинок, загальна площа 210,4 кв.м, житлова площа 63,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; - Транспортні засоби: 1. CHEVROLET AVEO, 2007 р.в., № кузова НОМЕР_1 , дата реєстрації 23.05.2007 року, власник: ОСОБА_2 , ринкова вартість 88 862,00 грн.; 2. DAEWOO LANOS TF69Y, 2007 р.в., № кузова НОМЕР_2 , дата реєстрації: 01.09.2009 року, власник: ОСОБА_2 , ринкова вартість 76 520,00 грн.; 3. FORD FIESTA, 2007 р.в., № кузова НОМЕР_3 , дата реєстрації: 02.12.2011 року, власник: ОСОБА_2 , ринкова вартість 115 183,00 грн.; KIA SPORTAGE, 20132 р.в., № НОМЕР_4 , дата реєстрації: 27.02.2013 року, власник: 20.04.2021 року переєстровано на нового власника, ринкова вартість 398 232,00 грн.; 4. CHEVROLET AVEO, 2013 р.в., № кузова НОМЕР_5 , дата реєстрації: 19.11.2021 року, власник: ОСОБА_2 , ринкова вартість 130 001,00 грн. Здійснити розділ спільного сумісного майна подружжя між сторонами наступним чином: визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на частину наступного нерухомого майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя: 1. земельна ділянка, кадастровий номер :02:026:0036, площа 0,1502 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Дата державної реєстрації земельної ділянки: 28.08.2015 року, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Управління Держземагенства у Васильківському районі Київської області. Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер: 2696, виданий 08.09.2011 року, видавник: Приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Київської області Леончук І.Б.; 2. житловий будинок, загальна площа 210,4 кв.м, житлова площа 63,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 3. Стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію вартості її частки наступних транспортних засобів у загальній сумі 404 399,00 грн. визнавши при цьому право власності на вказані транспортні засоби за відповідачем ОСОБА_2 : CHEVROLET AVEO, 2007 р.в., № кузова НОМЕР_1 , дата реєстрації 23.05.2007 року, власник: ОСОБА_2 , ринкова вартість 88 862,00 грн.; DAEWOO LANOS TF69Y, 2007 р.в., № кузова НОМЕР_2 , дата реєстрації: 01.09.2009 року, власник: ОСОБА_2 , ринкова вартість 76 520,00 грн.; FORD FIESTA, 2007 р.в., № кузова НОМЕР_3 , дата реєстрації: 02.12.2011 року, власник: ОСОБА_2 , ринкова вартість 115 183,00 грн.; KIA SPORTAGE, 20132 р.в., № НОМЕР_4 , дата реєстрації: 27.02.2013 року, власник: 20.04.2021 року переєстровано на нового власника, ринкова вартість 398 232,00 грн.; CHEVROLET AVEO, 2013 р.в., № кузова НОМЕР_5 , дата реєстрації: 19.11.2021 року, власник: ОСОБА_2 , ринкова вартість 130 001,00 грн.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11.06.2024 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку протягом десяти днів з дня її отримання для усунення недоліків позову.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05.08.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Разом з заявою про поділ спільного сумісного майна подружжя до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій вона просить накласти арешт на нерухоме майно, а саме: земельна ділянка, кадастровий номер :02:026:0036 площа (га) 0,1502. розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Дата державної реєстрації земельної ділянки: 28.08.2015р., орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Управління Держземагенсгва у Васильківському районі Київської області. Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер: 2696, виданий 08.09.2011 року, видавник: Приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Київської області Леончук І.Б. Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості № 201-06439390 від 16 серпня 2023 року оціночна вартість земельної ділянки становить 405 123,47 грн.; житловий будинок, загальна площа 210.4 кв.м. житлова площа 63.2 кв.м. розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Земельна ділянка місця розташування: кадастровий номер :02:026:0036, реєстраційний номер: 140. Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості № 201-06439390 від 16 серпня 2023 року оціночна вартість житлового будинку становить 12 051 674,89 грн.; рухоме майно: - транспортні засоби: 1. CHEVROLET AVEO, 2007 р.в., № кузова НОМЕР_1 , дата реєстрації 23.05.2007 року, власник: ОСОБА_2 , ринкова вартість 88 862,00 грн.; 2. DAEWOO LANOS TF69Y, 2009 р.в., № кузова НОМЕР_2 , дата реєстрації: 01.09.2009 року, власник: ОСОБА_2 , ринкова вартість 76 520,00 грн.; 3. FORD FIESTA, 2007 р.в., № кузова НОМЕР_3 , дата реєстрації: 02.12.2011 року, власник: ОСОБА_2 , ринкова вартість 115 183,00 грн.; 4. KIA SPORTAGE, 2013 р.в., № НОМЕР_4 , дата реєстрації: 27.02.2013 року, власник: 20.04.2021 року переєстровано на нового власника, ринкова вартість 398 232,00 грн.; 5. CHEVROLET AVEO, 2011 р.в., № кузова НОМЕР_5 , дата реєстрації: 19.11.2021 року, власник: ОСОБА_2 , ринкова вартість 130 001,00 грн.

Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що вказане спірне майно було набуте подружжям за час юридичного шлюбу. Зазначені факти підтверджуються наступними доказами: довідка Головного сервісного центру МВС від 21.01.2022 року; інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №312745392 від 19.10.2022 року; довідка про оціночну вартість об`єкта нерухомості № 201-06439390 від 16 серпня 2023 року; Звіт про ймовірну ринкову вартість колісного транспортного засобу (КТЗ) легкового седану - В CHEVROLET AVEO № кузова КL1SE69YE7B156898; Звіт про ймовірну ринкову вартість колісного транспортного засобу (КТЗ) легкового седану - В DAEWOO EANOS № кузова Y6DTF69YP90205256; Звіт про ймовірну ринкову вартість колісного транспорту (КТЗ) легкового седану В FORD FIESTA № кузова WF0HXXWPJH7U51491; Звіт про ймовірну вартість колісного транспортного засобу (КТЗ) легкового седану В KIA SPORTAGE № кузова U5YPB815ADL288762; Звіт про ймовірну ринкову вартість колісного транспортного засобу (КТЗ) легкового седану В CHEVROLET AVEO № кузова KL1SF69YEBB276741.

В даний час Відповідач може скористатись відсутністю арешту на вищевказане спірне майно, та відчужити його з метою уникнення можливості реального поділу майна, а також стягнення з нього грошових коштів, що зробить неможливим виконання можливого рішення суду.

На реальну можливість такого розвитку подій може вказувати й той, що з метою приховування наявності у подружжя спільного нерухомого майна (жилого будинку), Відповідач здійснив його реєстрацію в Державному реєстрі права власності 04.07.2022 року, тобто вже після розірвання шлюбу, хоча вказане майно було збудоване й введене в експлуатацію за час юридичного шлюбу. Даний факт може вказувати на недобросовісність Відповідача.

Для унеможливлення вчинення Відповідачем дій щодо відчуження або перереєстрації спільного майна на третіх осіб треба вжити заходів забезпечення позову у вигляді арешту вказаного майна.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вивчивши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями ст. 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як передбачено положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до частин третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Тобто спір виник з приводу поділу нерухомого та рухомого майна, яке згідно позовної заяви набуто подружжям за час шлюбу.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 922/4587/13 та від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц.

У постанові ВП Верховного Суду від 18.05.2021 року у справі №914/1570/20 вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

До заяви про забезпечення позову не приєднано жодних доказів щодо наміру або будь які підготовчі дії відповідача ухилитися від виконання судового рішення, враховуючи саме предмет позову.

Таким чином доводи заявника про те, що існує реальна загроза утруднення виконання чи неможливість виконання рішення суду в подальшому є лише припущеннями.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 (справа № 826/8556/17), від 25.04.2019 (справа № 826/10936/18).

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Враховуючи викладене те, що заява про вжиття заходів забезпечення позову ґрунтується на припущеннях заявника і при цьому нею не надано суду жодного належного, допустимого та достовірного доказу в розумінні ст.ст. 76-78 ЦПК України в підтвердження фактів імовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення суду в майбутньому в разі невжиття таких заходів, не наведено посилань на те, що існують обставини, які свідчать про реальну можливість або підготовчі дії відчуження відповідачем спірного майна, на користь третіх осіб, тому, суд дійшов висновку про відхилення заяви про забезпечення позову.

Відхиляючи заяву заявника про вжиття заходів забезпечення позову суд також зауважує, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до суду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 76-78, 149-159, 247, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання).

Текст ухвали виготовлено 06.08.2024 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко