№ 207/3973/24
№ 2/207/1229/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року м.Кам`янське

Баглійський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бушанської О.В.

при секретарі Сердюк В.О.,

за участю представника позивача Головко О.В., адвокат, ордер на надання правничої допомоги серія АЕ №1307512 від 06.08.2024

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)

про зняття арешту з нерухомого майна

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська з позовом до Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна, в якому просив зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №45766243 від 08.12.2014 у виконавчому провадженні з примусового виконання судового наказу №207/2107/14-ц, виданого 03.10.2014 Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що зі змісту довідки Департаменту муніципальних послуг та регуляторної політики Кам`янської міської ради №372458999 від 02.04.2024 вбачається, що 12.12.2014 державним реєстратором Дніпродзержинського міського управління юстиції було зареєстровано обтяження (арешт нерухомого майна) за №8057001 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №45766243 від 08.12.2014, виданої державним виконавцем Баглійського відділу державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Корнієнко К.Є.

12.04.2024 позивач звернувся з письмовою заявою про зняття арешту з нерухомого майна до Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), який являється правонаступником Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції.

Листом №02/28.5-34/36917 від 29.04.2024 Південний ВДВС у м.Кам`янське повідомив, що у період з 21.02.2020 по 19.09.2023 на примусовому виконанні у відповідному відділі перебувало виконавче провадження №61347388 з примусового виконання судового наказу №207/2701/14-ц, виданого 03.10.2014 Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_1 на користь КВП ДОР «Міськводоканал» заборгованості у розмірі 7792,07 грн, а також повідомлено, що державним виконавцем на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про закінчення виконавчого провадження.

Позивач зазначає, що внаслідок накладення арешту на майно у виконавчому провадженні, він позбавлений можливості розпоряджатися своєю власністю, у зв`язку з чим звернувся дло суду даним позовом.

Ухвалою суду від 18.07.2024 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання на 06.08.2024 на 10 год 30 хв.

06.08.2022 відповідач наданим йому процесуальним правом не скористався та не забезпечив у судове засідання явку повноважного представника, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, а його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю його представника.

Дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне.

Частиною першою ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч.3 ст.3 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

За приписами ч.1 ст.19 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, суд вважає, що він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що арешт накладено на майно ОСОБА_1 , який є боржником у виконавчому провадженні, з метою забезпечення виконання рішення суду, а тому він не може виступати позивачем у даній справі і така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні, суд доходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.255 ЦПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2019 року № 904/51/19, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.01.2021 у справі № 157/298/19, Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.05.2021 у справі №712/12136/18, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.03.2024 у справі №303/6292/20.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд відхиляє посилання позивача на постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.07.2021 у справі № 2-356/12, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.11.2021 у справі № 161/14034/20, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 22.12.2021 у справі № 645/6694/15-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.01.2023 у справі № 2-3600/09, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.01.2023 у справі №127/1547/14-ц, оскільки предметом спору у даних справах є оскарження дії та бездіяльності органів виконавчої служби під час вчинення виконавчих дій.

Водночас, предметом спору у справі, що розглядається є вимога позивача про зняття арешту з нерухомого майна.

Отже, висновки суду касаційної інстанції, викладені у вказаних позивачем постановах не є релевантними, а тому застосуванню до спірних правовідносин не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 255,260,261, 352-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 06.08.2024

Суддя О.В.Бушанська