ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 квітня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИЛА:

11 жовтня 2003 року між позивачкою та відповідачем по справі було укладено шлюб. Від сумісного шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2014 року шлюб було розірвано.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2014 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі частини від всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

29.07.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину.

Відповідно до Розпорядження в.о.голови Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04.08.2021 року, в зв`язку з тим, що усіма суддями у даній справі був заявлений самовідвід, цивільну справу №201/7641/21 передано до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, як найбільш територіально наближеного.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2022 року позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 .

У грудні 2023 року ОСОБА_1 подала до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська позовну заяву про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 32 345,00 грн.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 грудня 2023 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - передано на розгляд до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська.

У своєму позові позивачка зазначає, що аліментів, що сплачуються відповідачем за рішенням суду, не вистачає на утримання дитини, а її виховання, навчання, лікування та дозвілля потребує додаткових витрат, які відповідач у добровільному порядку не надає. Тому позивачка змушена звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача половини додаткових витрат, які вона понесла за навчання дитини: в ТОВ «Дніпро Стрім» за період з вересня 2021 року по травень 2022 року в розмірі 27 370,00 грн; за навчання дитини в КЗО «Навчально-виховний комплекс № 148 «Спеціалізована школа-дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) «Планета Щастя» Дніпровської міської ради за період з вересня 2021 року по травень 2022 року, з вересня 2022 року по травень 2023 року в розмірі 18 660,00 грн; загалом 32 345,00 грн. У вересні 2021 року дитина перейшла у старшу групу навчання (13-18 років) і відповідно до укладеного договору № 021019881 від 06.09.2021 року позивачем сплачено за навчання у ТОВ «Дніпро Стрім», яке представляє торгову марку «Комп`ютерна Академія ШАГ» за період з вересня 2021 року по грудень 2021 року суму 13 685,00 грн та за період з січня 2022 року по травень 2022 року суму 13 685,00 грн. Загалом позивачем сплачено 23 370,00 грн за навчання дитини у ТОВ «Дніпро Стрім» за період вересень 2021 року грудень 2021 року, січень 2022 року травень 2022 року.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 квітня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 11 685,00 грн.

В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 1 806,31 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового судового рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши суддю доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, суд першої інстанції виходив із того, що зазначені витрати документально доведені та відносяться до додаткових витрат на дитину, які повинні нести батьки відповідно до діючого законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами ч.1 ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично понесені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

З матеріалів справи вбачається, що після розірвання шлюбу донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що позивачка додатково несе витрати на утримання доньки, з метою розвитку здібностей дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачкою було укладено з ТОВ «Дніпро Стрім», яке представляє торгову марку «Комп`ютерна Академія ШАГ» договір № 021019881 від 06.09.2021 року.

При цьому, позивачкою сплачено за навчання у ТОВ «Дніпро Стрім», яке представляє торгову марку «Комп`ютерна Академія ШАГ», за період з вересня 2021 року по грудень 2021 року суму 13 685,00 грн. та за період з січня 2022 року по травень 2022 року суму 13 685,00 грн. Загалом позивачкою сплачено 23 370,00 грн за навчання дитини у ТОВ «Дніпро Стрім» за період з вересня 2021 року по грудень 2021 року та з січня 2022 року по травень 2022 року (а.с. 30-34).

Також 01.09.2021 року позивачка уклала з КЗО «Навчально-виховний комплекс № 148 «Спеціалізована школа-дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) «Планета Щастя» ДМР договір на навчання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за 2021-2022 рік, відповідно до п. 3.2 вказаного Договору вартість ДОП у 2021-2022 н.р. для одного учня за один навчальний місяць становить 2 488,00 грн. (а.с. 35).

Позивачкою за навчання дитини за період з вересня 2021 року по травень 2022 року сплачено 14 928,00 грн (а.с. 36-41).

01.09.2022 року між позивачкою та КЗО «Навчально-виховний комплекс № 148 «Спеціалізована школа-дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) «Планета Щастя» ДМР укладено договір на навчання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за 2021-2022 рік, відповідно до п. 3.2 вказаного Договору вартість ДОП у 2022-2023 н.р. для одного учня за один навчальний місяць становить 2 488,00 грн (а.с. 42-43).

Позивачкою за навчання дитини за період з вересня 2022 року по травень 2023 року сплачено 22 392,00 грн (а.с. 44-52).

Загалом позивачем за навчання дитини в КЗО «Навчально-виховний комплекс № 148 «Спеціалізована школа-дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) «Планета Щастя» ДМР за період з вересня 2021 року по травень 2022 року, з вересня 2022 року по травень 2023 року сплачено 37 320,00 грн.

Таким чином, суд першої інстанції, з огляду на встановлені обставини та вимоги чинного законодавства, дійшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, а саме, що витрати на навчання дитини в ТОВ «Дніпро Стрім», яке представляє торгову марку «Комп`ютерна Академія ШАГ», сплачені позивачкою за період з вересня 2021 року по грудень 2021 року та з січня 2022 року по травень 2022 року в розмірі 23 370,00 грн є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, оскільки викликані особливими обставинами, пов`язаними з розвитком певних здібностей дитини, а саме, в кібернетиці, користуванні комп`ютером, та зумовлені необхідністю розвитку здібностей дитини, у тому числі до ІТ наук, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки додаткові витрати на навчання дитини в ТОВ «Дніпро Стрім», яке представляє торгову марку «Комп`ютерна Академія ШАГ», у розмірі половини від вказаної вище суми, що складає 11 685,00 грн.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві, покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей.

Зокрема, при вирішенні такого спору визначальним є обов`язок батьків утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Тобто такий обов`язок превалює над можливістю платника таке утримання надавати. При цьому, в обов`язковому порядку судом враховуються всі обставини, які впливають на розмір аліментів.

Колегія суддів також зазначає, що дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції. Ураховуючи, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовані фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384, 389 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна