Справа № 454/4185/23 Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л. Ю.
Провадження № 22-ц/811/916/24 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Біденко Василем Миколайовичем, на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 27 лютого 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

у вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягувати у її користь аліменти, як на дитину, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини заробітку і до досягнення нею двадцяти трьох річного віку, за умови продовження навчання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, вказувала на те, що є дочкою відповідача, з якого стягувалися аліменти на її навчання по червень 2023 року, тобто на момент закінчення навчання у Київському національному університеті ім. Т.Шевченка. На даний час позивач є студенткою 1 курсу денної форми навчання Економічного факультету ЛНУ ім. І.Франка, навчання триватиме до 31 грудня 2024 року. Позивач не має можливості працювати, оскільки навчається на денній формі навчання, перебуває повністю на утриманні своєї матері, а тому посилаючись на норми сімейного законодавства змушена звернутися до суду із даним позовом.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 27 лютого 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Вирішено:

стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її навчання у в сумі 3 000 грн 00коп. щомісячно, починаючи з 22 вересня 2023 року і до досягнення дочкою двадцяти трьох річного віку за умови, що вона буде продовжувати навчання. В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 605 грн 60 копійок на користь держави.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , подавши в березні 2024 року апеляційну скаргу, в якій міститься прохання скасувати рішення Сокальського районного суду Львівської області від 27 лютого 2024 року та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В поданій апеляційній скарзі заявник зазначає, що вважає оскаржуване рішення таким, яке винесено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, до винесення рішення

суд підійшов формально, оцінку доказам надав неналежну, тому рішення є необґрунтованим, упередженим і не відповідає обставинам справи.

Так, задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вказував на те, що позивач жодних доказів на підтвердження вартості витрат, пов`язаних з навчанням (вартості підручників, посібників для навчання, вартості іншого приладдя, проїзду до навчального закладу) не надала, відтак, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували необхідність стягнення аліментів саме в такому розмірі, як просить остання. Однак, представником позивача, відповідним клопотанням долучено до матеріалів справи разом з відповіддю Пенсійного фонду України довідку про оплату за навчання, така довідка знаходиться в матеріалах справи, проте судом першої інстанції не досліджена.

Крім того, судом першої інстанції взято до уваги лише одну довідку Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про отримання відповідачем пенсії, в середньому двадцять тисяч щомісяця, і суд першої інстанції при призначенні розміру аліментів, як загальний дохід відповідача врахував лише його пенсію в середньому розмірі 20 000 грн. Однак, в матеріалах справи наявна і ще одна довідка Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, згідно котрої відповідач в середньому отримує дохід ще 20 000 грн щомісяця як регресні виплати. Т тобто середній дохід відповідача в місяць становить 40 000 грн. При визначенні розміру аліментів суд першої інстанції чомусь взяв до уваги лише 20 000 грн.

Мотивує апеляційну скаргу також і тим, що суд першої інстанції, встановив, що відповідач має ІІІ групу інвалідності та всі кошти витрачає на лікування, проте доказів витрат на лікування матеріали справи не місять. Всупереч цьому, суд першої інстанції це визнав фактом та розмір аліментів визначив лише з половини доходів відповідача не взявши до уваги регресні виплати. При цьому судом не враховано, що позивачка просила стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, а суд стягнув такі у твердій грошовій сумі, яка складає лише 1/13 від його доходу.

Просить суд апеляційної інстанції взяти вищенаведене до уваги, та призначити аліменти з усіх видів доходу відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду, з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вищенаведеного, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

За приписами частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною другою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Сокальського районного суд Львівської області від 27 лютого 2020 року з батька стягувалися аліменти на користь матері на дочку в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) і до досягнення дочкою двадцяти трьох річного віку.

Постановою Львівського апеляційного суду від 04 червня 2020 року розмір аліментів на навчання дитини зменшено до 1/5 частини від його заробітку (доходу).

01 березня 2023 року рішенням Сокальського районного суд Львівської області, яке постановою Львівського апеляційного суду від 23 серпня 2023 року залишено без змін, припинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 на повнолітню дочку ОСОБА_4 , відкликано виконавчий лист, виданий на підставі рішень суду про стягнення аліментів.

Із наданої довідки № 232 від 12 вересня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 є студенткою 1 курсу освітнього ступеня Магістр денної форми навчання Економічного факультету Львівського національного університету ім. Івана Франка. Термін навчання - з 07 вересня 2023 року до 31 грудня 2024 року.

Звертаючись в суд з позовом, позивач просила ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 , у її користь аліменти на навчання у розмірі 1/4 частини заробітку і до досягнення нею двадцяти трьох річного віку, за умови продовження навчання.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частини восьма та дев`ята статті 7 СК України).

Сімейний Кодекс України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (частини перша та друга статті 141 СК України).

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2016 року по справі № 6-1296цс15 вказано про те, що правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.»

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зібраними у справі доказами встановлено таке.

Із витребуваної судом першої інстанції інформації із Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області вбачається, що ОСОБА_2 отримує пенсію від 13 липня 2021 року. В листопаді 2023 року йому здійснено перерахунок. За перерахунком розмір пенсії становить 20930,00 грн., що також підтверджено довідкою про доходи №991555.

Із пояснень відповідача встановлено, що останній отримує пенсію, однак витрачає кошти на своє лікування, оскільки через шкідливі умови праці має 3 групу інвалідності, проходить індивідуальну програму реабілітації інваліда, що підтверджено наданими довідками та актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, скеруванням на госпіталізацію, висновком ЛКК тощо.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2 589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років 2 272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років 2 833 гривні; працездатних осіб 2 684 гривні.

Задовольняючи позовні вимоги частково, місцевий суд врахувавши обставини справи дійшов до висновку про стягнення із відповідача на користь позивача аліменти на навчання у твердій грошовій сумі 3000 грн 00 коп.

Проте, колегія суддів не погоджується із визначеною судом першої інстанції сумою аліментів на навчання в розмірі 3 000 грн, з огляду на таке.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, може бути змінений за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, законодавець чітко визначив, по-перше, що аліменти стягуються або у частці, або у твердій грошовій сумі; по-друге, правом вибору виду аліментів (частка чи грошова сума) наділений той з батьків, з ким проживає дитини.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів, позивач просила визначити розмір аліментів саме у частці від заробітку (доходу) платника аліментів і своїх позовних вимог у встановленому процесуальним законом порядку в суді першої інстанції не змінювала, а тому, в силу вимог частини першої статті 13 ЦПК України, якою визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, суд першої інстанції не вправі був присуджувати аліменти в твердій грошовій сумі, а з урахуванням встановлених у справі обставин і поданих сторонами доказів такі підлягають стягненню у частці від заробітку (доходу) платника аліментів.

Таким чином, вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, керуючись принципом розумності і справедливості, враховуючи матеріальне становище сторін, обставин, які б унеможливлювали стягнення аліментів з відповідача на період навчання ОСОБА_1 , по справі не встановлено, з урахуванням статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягувати аліменти на повнолітню доньку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22 вересня 2023 року і до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення двадцяти трьох років. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

На переконання колегії суддів, визначений судом розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення витрат повнолітньої дитини на навчання.

Колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що у відповідності до приписів статей 192, 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктами 1 та 2 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вказане, рішення суду першої інстанції слід змінити, у зв`язку з цим абзац другий резолютивної частини рішення слід викласти в новій редакції: «стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на повнолітню доньку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22 вересня 2023 року і до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення двадцяти трьох років».

В решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Біденко Василем Миколайовичем, задовольнити частково.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 27 лютого 2024 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини такого в наступній редакції:

«стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на повнолітню доньку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22 вересня 2023 року і до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення двадцяти трьох років».

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 31 липня 2024 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич