РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1740/24

30 липня 2024 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Грипіч Л.А.

з участю секретаря Вознюк Ю.В.

за участі учасників судового розгляду:

позивача - не з`явився

представника позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

третя особа - не з`явилась

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування Костопільської міської ради про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування Костопільської міської ради про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги мотивовані тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Костопільського районного суду 20 квітня 2015 року, а фактично шлюбні стосунки припинено значно раніше. З моменту розлучення і по даний час відповідач не займався і не займається вихованням, утриманням, духовним та фізичним розвитком доньки, нічим не допомагає їй, не цікавився її перебуванням у дитячому дошкільному закладі та не цікавиться навчанням та успіхами дитини в школі.

Вказує, що фактично позивач сама виховувала, утримувала, забезпечувала доньку усім необхідним з п`ятирічного віку, відвідувала батьківські збори, постійно цікавилась її успіхами, створила належні умови для проживання, виховання та гармонійного розвитку дитини. Протягом дев`яти років, з моменту фактичного припинення шлюбу відповідач жодного разу не поцікавився своєю донькою, практично не сплачував аліментів на утримання дитини, борг зі сплати яких станом на 01.04.2024 року разом з пенею становив понад 160 тисяч гривень.

Зазначає, що відповідач має можливість, але не займається вихованням та утриманням своєї доньки. У зв`язку з бездіяльністю, а саме не бажанням батька брати участь у вихованні та забезпечені матеріального благополуччя дитини, створились умови, які шкодять інтересам дочки. Являючись батьком, відповідач ніяким чином не покращує життя дитини, а тільки обтяжує його і фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків і за таких обставин вважає, що відповідач злісно ухиляється від обов`язку по вихованню та утриманню дитини, а тому повинен бути позбавлений батьківських прав.

Просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 батьківських прав стосовно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 13.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання, про що повідомлено сторони та запропоновано подати відзив на позов.

Правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, представником позивача - адвокатом Перетятко А.Л., подано до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Третя особа не забезпечила яку повноважного представника в судове засідання, причини неявки суду не повідомила, про дату і час розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином.

Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд також враховує, що неявка представник третьої особи - органу опіки та піклування, в судове засідання не є перешкодою у розгляді справи, оскільки висновок щодо можливості позбавлення батьківських прав третьою особою надано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи за відсутності учасників справи на підставі наявних у ній доказів.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 02.12.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис про народження №444.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 20 квітня 2015 року у справі №564/2362/14-ц розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17 квітня 2009 року Мирненською сільською радою Костопільського району, актовий запис №7. Рішення суду набрало законної сили 05.05.2015.

29 квітня 2024 року ОСОБА_2 склав заяву, яка адресована компетентним органам, або усім, кого це стосується, за змістом якої заявив про те, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказана заява посвідчена приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Дідовець А.Г. та зареєстрована в реєстрі за №1526.

Із наданого виконавчим комітетом Костопільської міської ради 29.07.2024 за №1500/02-10 Висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 вбачається, що з метою підготовки відповідного висновку працівники служби у справах дітей відвідано сім`ю ОСОБА_1 , яка проживає разом із дочкою y будинку АДРЕСА_1 та встановлено, що умови проживання задовільні, дитина проживає в окремій кімнаті, наявне спальне місце, одяг та взуття відповідно до сезону та віку, місце для підготовки уроків. Із розмови з ОСОБА_5 з`ясовано, що вона любить тата, проте її утриманням, навчанням та вихованням займається мама ОСОБА_1 . ОСОБА_5 знає, які є обов`язки покладені на батька, але не відчуває його підтримки ні матеріальної, ні психологічної, вона не заперечує, щоб її батька ОСОБА_2 позбавили батьківських прав, оскільки він сам цього хоче.

Згідно вказаного висновку орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням виконавчого комітету Костопільської міської ради від 25 липня 2024 року №187 вирішено вважати за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та вирішено надати у Костопільський районний суд висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, сама дитина, яка досягла 14 років.

Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків, як позбавлення батьківських прав.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх або неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Стаття 164 СК України чітко встановлює перелік підстав позбавлення батьків батьківських прав.

Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення дітей до батьків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла 18 років і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України.

Ухилення від виконання обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних, інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм маралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте після припинення шлюбних стосунків та розірвання шлюбу з позивачем ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, участі у спілкуванні із нею.

Судом також встановлено, що факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків був предметом дослідження органу опіки та піклування Костопільської міської ради, яка, за результатами врахування поведінки відповідача та обстеження умов проживання надала висновок щодо доцільності позбавлення останнього батьківських прав.

Суд також враховує, що відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав.

Таким чином, надані по справі докази вказують на свідоме небажання відповідача належним чином виконувати батьківські обов`язки, піклуватись про дитину та займатись їх вихованням.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_2 , вихованням та утриманням своєї малолітньої дочки не займається, ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню, її матеріальному утриманню, а тому є всі підстави для позбавлення Відповідача батьківських прав.

Доказів протилежного суду не надано та судом таких доказів не здобуто, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб.

При цьому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача аліментів, оскільки за змістом позовних вимог з відповідача вже стягуються аліменти.

Відповідно до ч.1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позовної заяви сплачено 1211,20 грн. судового збору, що підтверджується фіскальним чеком від 102.05.2024, а відтак витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49, 141, 223, 247, 280, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування Костопільської міської ради про позбавлення батьківських прав - задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно його дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 (жителька АДРЕСА_1 ), РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (житель АДРЕСА_2 ), РНОКПП: НОМЕР_3 .

Повне рішення складено

30 липня 2024 року.

СуддяЛ. А. Грипіч