Справа № 364/440/24
Провадження № 2/364/263/24
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

01.08.2024 , суддя Володарського районного суду Київської області Моргун Г. Л.,

ознайомившись з позовною заявою

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , № тел: НОМЕР_2 , е-пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 , інформація щодо наявності електронного кабінету відсутня)

до

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , № тел.: НОМЕР_4 , інформація щодо наявності електронного кабінету відсутня)

про розірвання шлюбу,

У С Т А Н О В И Л А:

03.07.2024 до суду надійшов зазначений позов, ознайомившись з яким суддя встановила, що він не відповідає положенням ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а тому остання підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Так, позовна заява - це нормативний документ певної форми, що пред`являється позивачем до суду в установленому законом порядку. Такий документ завжди містить вимогу позивача про захист своїх інтересів чи прав. Якщо говорити іншими словами, позов - це звернення до суду, з проханням захистити гарантовані законом інтереси, що були порушені. Як і інші документи, позовна заява має певну форму та структуру, в протилежному випадку, провадження по справі не може бути відкрито.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно із ч. 2ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою в якій об`єднала дві вимоги, а саме: розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини разом із матір`ю.

Так, відповідно до абз.2 ч.3ст. 6 Закону України «Про судовий збір`у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу передбачена сплата судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (складає на момент пред`явлення позову 1211,20 грн)

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру передбачена сплата судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (складає на момент пред`явлення позову 1211,20).

При зверненні до суду ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 1211,20 грн, тобто лише за одну вимогу - розірвання шлюбу, про що доєднала відповідну платіжну інструкцію.

Таким чином, позивачці слід доплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн за вимогу про визначення місця проживання дитини з матір`ю та надати до суду підтверджуючі документи про його сплату.

Сплата судового збору відбувається за наступними реквізитами:

отримувач коштів - ГУК уКиїв.обл/Володар.сел/22030101 ;

код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37955989;

банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.);

код банку отримувача (МФО) - 899998;

рахунок отримувача - UA0010792;

код класифікації доходів бюджету - 22030101;

призначення платежу - ;101;__________(РНОКПП); судовий збір, за позовом № 364/440/24 в розмірі 1211,20 грн, ( ПІП позивача); Володарський районний суд Київської області (назва суду, де розглядається справа)

Окрім того, п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Так, ОСОБА_1 просить суд визначити місце проживання дитини разом з матір`ю, однак така вимога неконкретизована, оскільки зі змісту позову вбачається, що дочка - ОСОБА_3 на даний час проживає разом з матір`ю.

Згідно зі ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Як слідує з матеріалів позовної заяви позивачка звернулася з позовною заявою про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з матір`ю. При цьому, в обґрунтування позовних вимог щодо визначення місця проживання доньки з нею позивачка керується лише положеннями про розірвання шлюбу.

Натомість визначення місця проживання дітей у судовому порядку можливе лише за наявності між батьками спору щодо цього, однак у позовній заяві відсутній виклад обставин та посилання на докази, що їх підтверджують, що між батьками існує спір щодо визначення місця проживання дитини та в чому він полягає.

За змістом ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Також, позивачкою не зазначено та не додано доказів того, що мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них після розірвання шлюбу залишиться проживати дитина, з огляду на що залишається незрозумілим, в чому саме полягає спір між сторонами в цьому питанні та яким чином відповідачем оспорюється чи не визнається право позивача проживати разом із дітьми чи з дитиною.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Враховуючи викладене, суддя дійшла висновку, що наявні перешкоди для прийняття заяви до свого провадження.

Згідно правил ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 2 даної статті в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачка, усуваючи недоліки, повинна:

-доплати судовий збір у розмірі 1211,20 грн;

-обґрунтувати свої вимоги в частині позову про визначення місця проживання дитини;

-залучити до розгляду справи відповідний орган опіки та піклування.

Слід зауважити, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням у доступі до правосуддя. Так, згідно з практики Європейського суду з прав людини, сформульовану, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31) зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

При цьому враховую позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, пункту 55 справи "Креуз проти Польщі", що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти ("Kreuzv. Poland" N 28249/95).

З огляду на встановлені обставини та наведені вимоги закону, подану позовну заяву слід залишати без руху та надати позивачу строк для усунення виявлених недоліків. Роз`яснити положення ч. 3 ст. 185 ЦПК України, за якими в разі, якщо заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И Л А :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - залишити без руху.

Повідомити позивачку про необхідність виправити зазначені в ухвалі суду недоліки позовної заяви в десятиденний строк з дня отримання її копії.

Роз`яснити позивачці, що у разі невиконання ухвали суду у зазначений строк, позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто зі всіма доданими документами.

Копію ухвали направити позивачці не пізніше наступного дня після її постановлення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Г. Л. Моргун