К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 року місто Київ

справа № 361/7455/20

апеляційне провадження № 22-ц/824/919/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "КРЕДО", товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРЦИКЛОН", про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ТДВ "Страхова компанія "КРЕДО", ТОВ "ІНТЕРЦИКЛОН", про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Позов обґрунтовано тим, що 23 липня 2020 року в Броварському районі на 25 км автодороги Т1008 між автомобілями Land Rover Freelander, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та Subaru Outback, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль - Subaru Outback д.н.з. НОМЕР_2 .

Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_1 , який постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2020 року визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

23 липня 2020 року про вказану дорожньо-транспортну пригоду повідомлено страхову компанію "Уніка", в якій на момент дорожньо-транспортної пригоди було застраховано цивільно-правову відповідальність позивача (поліс № 159291018), а також ТДВ "Страхова компанія "КРЕДО", в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача відповідно до полісу №200361551.

ПрАТ "СК "Уніка", розглянувши заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку по договору ОСЦПВВНТЗ повідомила, що між страховиками - членами МТСБУ 25 березня 2016 року підписано Угоду про пряме врегулювання збитків, згідно з якою сторони Угоди беруть на себе зобов`язання по дотриманню "Положення про пряме врегулювання збитків", яке затверджене Президією МТСБУ № 376/2016 від 10 березня 2016 року (Положення) та є невід`ємною частиною цієї Угоди.

Так, ПрАТ "СК "Уніка" повідомила позивача про те, що сума страхового відшкодування становить 9 714, 59 грн.

Однак, позивач самостійно звернувся до фахівця з ремонту автомобілів, з метою оцінки вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, яка була проведена ФОП ОСОБА_3 , і відповідно до рахунку-фактури № АС - 00003024 від 28 липня 2020 року сума вартості відновлювального ремонту становить 19 188, 40 грн, у зв`язку з чим позивач не погодився із сумою відшкодування, визначеною страховою компанією, оскільки остання є значно заниженою, не відповідає сумі вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Вказаний рахунок-фактуру було надано представнику страхової компанії "Уніка", однак жодним чином не врахований при визначенні суми страхового відшкодування.

Також, позивач особисто звернувся до Київської філії ТДВ "Страхова компанія "КРЕДО" з заявою про настання страхового випадку і надав свій пошкоджений автомобіль для огляду представнику компанії.

Оскільки, страхова компанія ТДВ "Страхова компанія "КРЕДО" зволікала із наданням відповіді щодо нарахування суми страхового відшкодування, а також враховуючи те, що у зв`язку із своєю трудовою діяльністю позивач не міг пересуватися на пошкодженому автомобілі, він звернувся до офіційного авторизованого підприємства, що здійснює технічне обслуговування автомобілів марки Subaru в Україні - ТОВ "ІНТЕРЦИКЛОН", що є офіційним представником марки Subaru з Україні з метою здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу.

На базі авторизованої станції технічного обслуговування - ТОВ "ІНТЕРЦИКЛОН" позивачу було видано попередній рахунок - фактуру № ІВР 0007889 від 06 серпня 2020 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді автомобіля складає 19829,75 грн з ПДВ.

ТОВ "ІНТЕРЦИКЛОН" було здійснено відновлювальний ремонт автомобіля, що підтверджується актом виконаних робіт № ІВР 0008566 від 14 серпня 2020 року на загальну суму 19829,75 грн, який самостійно було оплачено позивачем, що підтверджується рахунком

№ ІВР 0007889 від 06 серпня 2020 року, квитанціями № 0.0..1 від 06 серпня 2020 року , № ПН 3099753 від 14 серпня 2020 року.

Отже, фактичний розмір збитків, яких було завдано позивачу внаслідок ДТП становить 19829, 75 грн.

14 вересня 2020 року позивач звернувся із письмовою заявою до ТДВ "Страхова компанія "КРЕДО", надавши акт виконаних робіт, який підтверджує проведення відновлювального ремонту, а також копії квитанції про самостійну оплату ремонту, з метою врахування вказаних обставин при визначенні суми страхового відшкодування.

Жодних повідомлень щодо визначеної суми страхового відшкодування від ТДВ "Страхова компанія "КРЕДО" та відповідного розрахунку на адресу позивача не надходило.

Натомість, 22 жовтня 2020 року на банківський рахунок позивача було зараховано 5 750,47 грн. з призначенням платежу: переказ коштів ТДВ "Страхова компанія "КРЕДО", страхове відшкодування згідно з актом № 2341 від 21 жовтня 2020 року.

У телефонному режимі представник ТДВ "Страхова компанія "КРЕДО" повідомив позивача про те, що сума страхового відшкодування становить 5 750, 47 грн та є остаточною.

Позивач вказує, що різниця між фактичним розміром завданої майнової шкоди і страховою виплатою, повинна бути стягнута з відповідача.

З урахуванням виплаченого ТДВ "Страхова компанія "КРЕДО" страхового відшкодування у сумі 5750,47 грн, відповідач зобов`язаний відшкодувати: 14079, 28 грн (19829, 75 грн - 5750, 47 грн) матеріальної шкоди.

Посилаючись на вказані обставини та положення статті 1192 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача різницю між отриманою страховою виплатою та реальними витратами у розмірі 14 079,28 грн, а в подальшому, збільшивши позовні вимоги, також просив стягнути моральну шкоду в розмірі 10000 грн, обґрунтовану порушенням права власності, зокрема внаслідок пошкодження транспортного засобу, позивач зазнав переживань та страждань з приводу того, що особи, відповідальні за завдані збитки не поновлюють його порушене право та не сплачують в добровільному порядку шкоду завдану позивачу, був змушений пересуватися громадським транспортом, змінити свій звичний ритм життя.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 14 079 грн 28 коп. та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1 748 грн 80 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості

втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Врахувавши здійснену виплату страховою компанією у сумі 5 750,47 грн , дійшов висновку про стягнення із відповідача 14 079,28 грн матеріальної шкоди на користь позивача необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля.

При визначенні розміру моральної шкоди суд врахував лише ту обставину, що внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачу, як власнику транспортного засобу завдано матеріальних збитків, що дійсно спричинило душевні страждання з цього приводу, витрачений час та сили для відновлення пошкодженого автомобіля.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та їх узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог і ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково та стягнути з нього на користь позивача майнову шкоду у розмірі 6 241,02 грн та 1000,00 грн., а в іншій частині позову відмовити, стягнувши судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Скаржник зазначає, що вартість відновлювального ремонту автомобіля, належного позивачу з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу згідно з висновком експерта № СЕ-19/111-23/336-АВ від 26 травня 2023 року, складеного при проведенні судової експертизи, становить 13 588,73 грн. І саме ця сума є сумою страхового відшкодування, яку повинна була сплатити ТДВ "Страхова компанія "КРЕДО" позивачу. Оскільки позивачем відповідно до акту виконаних робіт № ІВР 0008566 від 14 серпня 2020 року сплачено ТОВ "ІНТЕРЦИКЛОН" вартість відновлювальних робіт на загальну суму 19829,75 грн, то відповідач повинен відшкодувати позивачу різницю між вказаними сумами, що становить 6 241,02 грн.

Також зазначає, що суд жодним чином не обґрунтував висновок про завдання моральної шкоди позивачу, пославшись лише на неправомірність дій відповідача, внаслідок яких позивачу завдано матеріальної шкоди. Твердження позивача про відсутність можливості вільно користуватись автомобілем протягом лише 2 тижнів, тобто 10 робочих днів, а також пересування громадським транспортом, не є підставою для встановлення факту завдання моральної шкоди з боку відповідача.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 зазначає про безпідставність її доводів, рішення суду є законним та обґрунтованим.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 23 липня 2020 року в Броварському районі на 25 км автодороги Т1008 між автомобілями Land Rover Freelander, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та Subaru Outback, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль Subaru.

Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_1 , який постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2020 року визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

23 липня 2020 року позивачем повідомлено ПрАТ "СК "Уніка" про вказану дорожньо-транспортну пригоду, в якій на момент дорожньо-транспортної пригоди було застраховано його цивільно-правову відповідальність (поліс № 159291018), а також ТДВ "Страхова компанія "КРЕДО", в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача (відповідно до полісу № 200361551).

Так, ПрАТ "СК "Уніка" повідомила ОСОБА_2 про те, що сума страхового відшкодування становить 9 714,59 грн.

Відповідно до рахунку-фактури № АС - 00003024 від 28 липня 2020 року, виданого ФОП ОСОБА_3 , сума вартості відновлювального ремонту становить 19 188, 40 грн.

На базі авторизованої станції технічного обслуговування - ТОВ "ІНТЕРЦИКЛОН" позивачу було видано попередній рахунок - фактуру № ІВР 0007889 від 06 серпня 2020 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді автомобіля складає 19 829,75 грн. з ПДВ.

ТОВ "ІНТЕРЦИКЛОН" було здійснено відновлювальний ремонт авто, що підтверджується актом виконаних робіт № ІВР 0008566 від 14 серпня 2020 року на загальну суму 19 829,75 грн, яка була сплачена позивачем, що підтверджується копією квитанції № ПН 3099753 від 14 серпня 2020 року.

14 вересня 2020 року позивач звернувся із письмовою заявою до ТДВ "Страхова компанія "КРЕДО", надавши акт виконаних робіт, який підтверджує проведення відновлювального ремонту, а також копії квитанції про самостійну оплату ремонту, з метою врахування вказаних обставин при визначенні суми страхового відшкодування.

22 жовтня 2020 року на банківський рахунок позивача було зараховано 5 750,47 грн. з призначенням платежу: переказ коштів, ТДВ "Страхова компанія "КРЕДО", страхове відшкодування згідно з актом № 2341 від 21 жовтня 2020 року.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/111-23/336-АВ від 26 травня 2023 року: ринкова вартість автомобіля марки Subaru Outback, реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на 23 липня 2020 року складала: 431723,16 грн.

В результаті ДТП, що сталась 23.07.2020, автомобіль марки Subaru Outback, реєстраційний номер НОМЕР_2 отримав пошкодження кузовних складників задка кузова, а саме: деформовано задній бампер, підсилювач заднього бампера та пошкодження кришки заднього бампера.

Враховуючи вимоги Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та Методики визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, в тому

числі принцип економічної доцільності операції ремонту (заміни) окремого складника КТЗ, для відновлення автомобіля марки Subaru Outback, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП, яка сталась 23 липня 2020 року, необхідно провести ремонтні роботи із заміною та пофарбуванням пошкоджених складових кузова, а саме: заднього бампера, заглушки заднього бампера та підсилювача заднього бампера.

Вартість відновлювального ремонту з урахуванням податку на додану вартість автомобіля марки Subaru Outback, реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті його пошкодження в ДТП, яка сталась 23.07.2020, станом на 14.08.2020, складала: 20 642,90 грн.

Фактично проведені ремонтні роботи з відновлення автомобіля Subaru Outback, реєстраційний номер НОМЕР_2 не здійснювались в точній відповідності до перелічених в Ремонтній калькуляції станом на 31.07.2020, виконаної з використанням комп`ютерної програми АUDАТЕХ СОД ОСОБА_5.

Коефіцієнт фізичного зносу складників автомобіля марки Subaru Outback, реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на дату ДТП 23.07.2020 складає 0,51.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

За змістом пункту 1 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (частина 1 статті 979 ЦК України).

Відповідно до частини 3 статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

У пункті 22.1. статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

У постанові від 4 березня 2020 року у справі № 331/6395/18 Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Страховик відповідача за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому законом. Згідно зі статтями 29, 32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Якщо для відновлення пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Як убачається з матеріалів справи ТДВ "Страхова компанія "КРЕДО", у якій була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, не зважаючи на заяву позивача ОСОБА_2 від 14 вересня 2020 року з доданими до неї відповідними доказами про

проведений ТОВ "ІНТЕРЦИКЛОН" ремонт автомобіля на суму 19 829,75 грн, на підставі страхового акту № 54-15586306/2341 від 21 жовтня 2020 року, сплатила позивачу розмір заподіяної шкоди (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта зносу 0,43) в сумі 5 750,47 грн відповідно до звіту № 1947459/07/20 від 31 липня 2020 року про проведення незалежної оцінки, виконаного ОСОБА_5 .

Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що розмір обов`язку страховика має істотне значення для встановлення обсягу відповідальності винної в дорожньо-транспортній пригоді особи, оскільки заподіювач шкоди зобов`язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням (постанова Верховного Суду від 1 серпня 2018 року у справі № 363/2222/16-ц).

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять із фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ (постанови Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 910/9396/17, від 6 липня 2018 року у справі № 924/675/17).

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Як убачається з калькуляції відновлювального ремонту, яка є додатком 3 до висновку експерта № СЕ-19/111-23/336-АВ від 26 травня 2023 року, складеного Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України за результатами проведеної судової транспортно-товарознавчої експертизи у цій справі на підставі ухвали суду від 7 листопада 2022 року, фактична вартість замінених складових частин автомобіля, належного позивачу, становить 11 526, 41 грн, а вартість ремонтно-відновлювальних робіт - 5 676,00 грн (том 2 а.с. 146 зворот).

Тобто, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу, який експертом визначено 0,51, вартість необхідних для ремонту автомобіля позивача матеріалів (складників) становить 5 647,94 грн.

Отже, вартість відновлювального ремонту автомобіля, належного позивачу, з урахуванням фізичного зносу складових необхідних під час ремонту, без урахування ПДВ становить 11 323,94 грн (5 647,94 грн+5 676,00 грн), а з урахуванням ПДВ 20%, яке повинно

бути враховано, зважаючи на ту обставину, що позивачем вартість відновлювального ремонту перераховувалась СТО, який є платником податку - 13 588,73 грн.

Відтак, розмір страхового відшкодування, яке ТДВ "Страхова компанія "КРЕДО" повинно було сплатити позивачу, становить 13 588,73 грн.

Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Предметом висновку експерта № СЕ-19/111-23/336-АВ від 26 травня 2023 року було дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Висновок експерта № СЕ-19/111-23/336-АВ від 26 травня 2023 року, складений відповідно до положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092; обставин, які виключали участь експерта у справі не встановлено; компетентність експерта перевірена, він не вийшов за межі своїх повноважень; експертові судом було надано достатньо об`єктів дослідження; експерт попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок; експертний висновок є обґрунтованим та узгоджується з іншими матеріалами справи.

На підставі викладеного, зважаючи на норми статей 77-80 ЦПК України, указаний висновок є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом підтвердження заперечень відповідача ОСОБА_1 щодо неправильного визначення ТДВ "Страхова компанія "КРЕДО" розміру матеріального збитку, завданого автомобілю, належному позивачу.

Будь-яких належних аргументів на спростування висновку експерта позивачем не наведенота матеріали справи таких не містять.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Під час застосування вищенаведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок щодо їх застосування, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 754/1108/15-ц, (провадження № 61-20780св18) згідно з яким відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати

страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Встановлено, що позивач здійснив оплату проведеного ремонту автомобіля, вартість якого визначена виконавцем робіт (СТО) з урахуванням ПДВ, та яка становить 19 829,75 грн.

Відтак, враховуючи вищевикладене, розмір матеріальних збитків, які повинен відшкодувати відповідач позивачу становить 6 241,02 грн, що складає різницю між фактичним розміром шкоди (19829,75 грн) та розміром страхового відшкодування (вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та ПДВ - 13588,73 грн), яке повинно було сплатити ТДВ "Страхова компанія "КРЕДО".

ОСОБА_2 вимог до ТДВ "Страхова компанія "КРЕДО" в межах даної справи не пред`являв, хоча і не погоджувався з визначеним страховою компанією розміром страхового відшкодування, про що свідчать його звернення зі скаргами з приводу дій ТДВ "Страхова компанія "КРЕДО" до МТСБУ, НБУ, які повідомили позивача про те, що у випадку незгоди з прийнятим страховиком рішенням, у тому числі щодо визначеного розміру страхового відшкодування, спір може бути вирішений у судовому порядку (том 1 а.с. 178-193).

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до норм статей 51, 175 ЦПК України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Винятки становлять справи, вирішення яких є неможливим без участі усіх співвідповідачів у зв`язку із характером спірних правовідносин.

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Водночас невірно встановив розмір обов`язку страховика відповідача - ТДВ "Страхова компанія "КРЕДО", помилково стягнувши з відповідача матеріальний збиток в сумі 14 079,28 грн.

Також колегія суддів в повній мірі не може погодитись із визначеним судом розміром моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у

фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження з нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого. (постанова Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 464/3789/17).

Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»).

Водночас при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають оцінці усі обставини справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 в обґрунтування своїх вимог про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди посилався зокрема і на переживання і страждання з приводу того, що особи відповідальні за завдані збитки не поновлюють його порушене право та не сплачують в добровільному порядку шкоду завдану позивачу, тобто фактично посилався і на дії страхових компаній.

Отже, ураховуючи характер та обсяг заподіяних позивачу моральних страждань, внаслідок пошкодження його майна з вини відповідача, обставини, за яких позивач зазнав моральну шкоду, а також виходячи з засад об`єктивності та справедливості, розумності та співмірності, вважає, що компенсація у розмірі 3 000 грн буде наближеною мірою моральної шкоди для відновлення стану потерпілого.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, ураховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині визначення та стягнення майнової та моральної шкоди, а саме зменшення розміру майнової шкоди з 14 079,28 грн до 6 241,02 грн, а моральної з 5 000 грн до 3 000 грн.

Відповідно до частин 1, 2, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони

пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зміну рішення суду першої інстанції в частині стягнення грошових коштів, стягнутий судовий збір підлягає зменшенню з 1 748 грн 80 коп. до 671 грн 19 коп. (позов задоволено на 38,38%).

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2023 року змінити, зменшивши розмір майнової шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , з 14 079,28 грн до 6 241,02 грн; моральної шкоди з 5 000 грн до 3 000 грн.; суми судового з бору з 1 748 грн 80 коп. до 671 грн 19 коп.

В іншій частині рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: