Справа № 456/315/24
Провадження № 2/456/461/2024
23 липня 2024 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Бучківської В. Л. ,
при секретарі Марущак У.Т.
з участю представників позивача прокурорів ОСОБА_1 , ОСОБА_2
відповідача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий справу за позовом Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області до ОСОБА_3 про конфіскацію земельної ділянки сільськогосподарського призначення,
Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 липня 2024 року в задоволенні позову Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області до ОСОБА_3 про конфіскацію земельної ділянки сільськогосподарського призначення відмовлено.
Під час розгляду справи та ухвалення судового рішення у справі за позовом Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області до ОСОБА_3 про конфіскацію земельної ділянки сільськогосподарського призначення, суд виявив порушення норм процесуального права, допущені стороною позивача уповноваженими представниками Стрийської окружної прокуратури, які слід довести до відома Офісу Генерального прокурора України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, для належного реагування, встановлення кола винних у порушенні закону осіб, вжиття відповідних заходів для недопущення та усунення в подальшому подібних порушень норм законодавства.
Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 262 ЦПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.
Окрема ухвала суду - це процесуальне судове рішення, якою суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону і причини та умови, що сприяли вчиненню порушення.
Отже, підставою для постановлення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для окремої ухвали немає.
Окремі ухвали - це процесуальний засіб реагування суду на виявлені ним під час розгляду справи порушення з метою усунення існуючих причин та умов, що сприяли порушенню та попередженню таких порушень у майбутньому.
Постановлення окремої ухвали є процесуальною дією суду, вчинення якої не залежить від наявності відповідних клопотань учасників справи.
Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є дискреційними повноваженнями суду і є його правом, а не обов`язком. Тобто, окрему ухвалу суд постановляє за власною ініціативою. Особи, які беруть участь у справі, позбавлені можливості вимагати винесення окремої ухвали, проте вони можуть звернути увагу суду на наявність обставин, що, на їхню думку, свідчать про необхідність постановлення окремої ухвали.
В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення (ч. 5 ст. 262 ЦПК України).
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 лютого 2024 року відкрито провадження у справі.
Підготовчі судові засідання у справі було призначено на 09.15 год. 12.03.2024, 10.00 год. 04.04.2024, 10.30 год. 08.05.2024, 10.30 год. 29.05.2024, 14.00 год. 17.06.2024, 09.00 год. 02.07.2024, 12.45 год. 10.07.2024, 15.00 год. 12.07.2024.
22.03.2024 першим заступником керівника Стрийської окружної прокуратури І.Нагребним подано до суду заяву про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 травня 2024 року в задоволенні заяви позивача Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури І.Нагребного про закриття на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України провадження в справі за позовом Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області до ОСОБА_3 про конфіскацію земельної ділянки сільськогосподарського призначення, відмовлено.
Окремою ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 травня 2024 року доведено до відома Офісу Генерального прокурора України, Львівської обласної прокуратури обставини, зазначені в мотивувальній частині ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 травня 2024 року у справі №456/315/24 про відмову в закритті провадження у справі за позовом Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області до ОСОБА_3 про конфіскацію земельної ділянки сільськогосподарського призначення. Ухвала не набрала законної сили та оскаржена в апеляційному порядку.
29 травня 2024 року в задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи до розгляду Львівським апеляційним судом апеляційної скарги на окрему ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 травня 2024 року відмовлено у зв`язку з тим, що оскарження окремої ухвали суду не перешкоджає розгляду справи. Розгляд справи відкладено за клопотанням прокурора для підготовки письмового клопотання.
17 червня 2024 року прокурором ОСОБА_2 подано клопотання про закриття провадження в справі на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України у зв`язку з відмовою від позову. Зважаючи на те, що прокурором в судовому засіданні не підтверджено право на подання вказаного клопотання, розгляд справи відкладено на 02 липня 2024 року.
18 червня 2024 року прокурором ОСОБА_2 подано заяву про відкликання клопотання про закриття провадження в справі на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України у зв`язку з відмовою від позову.
02 липня 2024 року прокурором ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомлено суд про те, що перший заступник керівника Стрийської окружної прокуратури перебуває у відпустці, а тому прокурор просить розгляд справи відкласти.
В судовому засіданні 10 липня 2024 року прокурором ОСОБА_2 повторно заявлено клопотання про відкладення розгляду справи до розгляду Львівським апеляційним судом апеляційної скарги на окрему ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 травня 2024 року, в задоволенні якого відмовлено у зв`язку з тим, що оскарження окремої ухвали суду не перешкоджає розгляду справи. Одночасно прокурором ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомлено суд про те, що йому невідома позиція прокуратури, інтереси якої він представляє щодо ходу подальшого розгляду справи, інші клопотання на стадії підготовчого судового засідання у нього відсутні.
Протокольною ухвалою суду від 10.07.2024 констатовано факт зловживання прокурором процесуальними правами у зв`язку з чисельними безпідставними клопотаннями, адресованими суду, в задоволенні яких відмовлено, що унеможливило розгляд справи в строки, встановлені законом. При цьому судом зауважено, що прокурор в судовому засіданні констатував відсутність позиції органу прокуратури у цій справі. Наведене слугувало підставою для відкладення розгляду справи, визнання обов`язковою явки в судове засідання Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури та повідомлення уповноважених законом осіб.
В судовому засіданні 12.07.2024 прокурорами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заявлено клопотання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.07.2024 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду.
Будучи обізнаним з фактом посвідчення вказаного договору на стадії підготовчого судового засідання, прокурор, незважаючи на те, що судом відмовлено в закритті провадження у справі і така ухвала набрала законної сили, жодних інших клопотань про залучення до участі в справі осіб, інтересів яких може стосуватися вирішення спору по суті, заяв про зміну позовних вимог не подано, натомість прокурором заявлено клопотання про призначення справи до судового розгляду.
Суд звертає увагу на доводи прокурорів, висловлені під час перебування справи в провадженні суду, які суперечать одні одним, матеріалам справи та свідчать про некомпетентність прокурорів, які приймали участь у вказаному судовому провадженні.
Так, на стадії підготовчого судового засідання, як і під час розгляду справи по суті, прокурори покликалися на законність відчуження ОСОБА_3 земельної ділянки під час розгляду справи в суді, про що свідчить в тому числі заява прокурора про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору. Під час розгляду вказаної заяви прокурор ОСОБА_2 стверджував про те, що законом надано право відповідачу ОСОБА_3 на відчуження земельної ділянки через 10 років, після її набуття. Незважаючи на наведене, після відмови в задоволенні заяви про закриття провадження в справі, прокурор Романів О.В., як і прокурор ОСОБА_1 наполягали на розгляді справи по суті, подали клопотання про закриття провадження у справі і під час судового розгляду справи по суті, просили позов задоволити та конфіскувати земельну ділянку, яка на час розгляду справи відповідачу не належала. При цьому прокурори не змогли повідомити суд правову підставу для ухвалення судового рішення, зважаючи на те, що вказана земельна ділянка на час розгляду справи по суті відчужена. Наведене прокурори не вважали перешкодою для ухвалення судового рішення про задоволення позову, а причини, з яких їхня позиція про законність відчуження відповідачем земельної ділянки і задоволення позову в такому випадку різняться між собою, пояснити не змогли.
На всі запитання суду, щодо підстави та предмету позову, наявності обставин, які виникли під час проведення підготовчого судового засідання, прокурор Нагребний І.Я. пояснював єдиним оскарженням окремої ухвали суду, постановленої на стадії підготовчого судового засідання, і незважаючи на неодноразові роз`яснення суду про те, що оскарження окремої ухвали не перешкоджає ухваленню судового рішення по суті спору, не реагував, жодних логічних пояснень суду надати не зміг, що свідчить про неефективний захист інтересів держави прокурором та про порушення правових приписів закону.
Не може залишитися поза увагою суду і так обставина, що прокурор під час перебування справи в суді вживав всіх заходів для навмисного затягування розгляду справи, чисельні клопотання прокурора зумовили неодноразове відкладення розгляду справи.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Частиною першою ст.44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.
Цивільний процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в цивільному судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.
Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.
Протокольною ухвалою суду від 10.07.2024 констатовано факт зловживання прокурором процесуальними правами у зв`язку з чисельними безпідставними клопотаннями, адресованими суду, в задоволенні яких відмовлено, що унеможливило розгляд справи в строки, встановлені законом. При цьому судом зауважено, що прокурор в судовому засіданні констатував відсутність позиції органу прокуратури у цій справі. Наведене слугувало підставою для відкладення розгляду справи, визнання обов`язковою явки в судове засідання Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури та повідомлення уповноважених законом осіб.
Під час розгляду справи по суті, прокурор Нагребний І.Я. вдавався до аналогічних дій, на запитання суду по суті спору відповіді не надавав, обґрунтовував позицію захисту інтересів держави оскарженням окремої ухвали суду, постановленої на стадії підготовчого судового засідання.
Не може залишитися поза увагою суду і таке.
У частині третій статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Так, згідно зі статтею 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Частиною четвертою вказаної статті передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19) зроблено висновок про те, що невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
У постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18 (провадження № 12-72гс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що сам факт незвернення до суду ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства, та, відповідно, мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що зазначений орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів великої кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини (пункт 6.43).
У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
В судовому засіданні встановлено, що на час розгляду спору по суті та ухвалення судового рішення відповідач ОСОБА_3 є неналежним відповідачем, оскільки не є власником земельної ділянки, власником вказаної земельної ділянки є ОСОБА_4 , яка набула право власності на земельну ділянку під час розгляду справи в суді та цільове призначення вказаної земельної ділянки змінила, однак до участі в справі, незважаючи на чисельні роз`яснення суду позивачем залучена не була.
Слід звернути увагу, що вказані обставини виникли під час проведення підготовчого судового провадження, однак прокурором клопотань про залучення до участі в справі співвідповідача або заміну неналежного відповідача, а також про зміну позовних вимог (предмету або підстави позову), незважаючи на роз`яснення суду, на вказаній стадії суду не подано.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19) вказала, що постановлення окремої ухвали є процесуальною дією суду, вчинення якої не залежить від наявності клопотань учасників справи. Суд постановляє окрему ухвалу лише тоді, якщо встановить порушення певним органом чи іншою особою вимог законодавства або недоліки у їхній діяльності під час вирішення спору.
Тобто, постановлення окремої ухвали є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.
На підставі наведеного, суд вважає, що обставини, викладені в даній ухвалі слід довести до відома Офісу Генерального прокурора України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів для вжиття відповідних заходів реагування.
Керуючись ст.ст. 262, 263, 265 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в :
Обставини викладені в даній ухвалі довести до відома Офісу Генерального прокурора України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів для вжиття відповідних заходів реагування.
Про виконання окремої ухвали повідомити суд не пізніше одного місяця після її надходження.
Копію окремої ухвали направити Офісу Генерального прокурора України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.
Окрема ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду особами, яких вона стосується протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Повний текст ухвали виготовлено 29.07.2024
Головуючий суддя В.Л.Бучківська