ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Усик А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕК ЕЛЕКТРО» про стягнення заборгованості по заробітній платі, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та про відшкодування моральної шкоди,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

16.04.2024р., 17.04.2024р. та 18.04.2024р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшли заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕК ЕЛЕКТРО» про роз`яснення рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2024р. по цивільній справі № 201/13961/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕК ЕЛЕКТРО» про стягнення заборгованості по заробітній платі, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та про відшкодування моральної шкоди.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2024 року заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕК ЕЛЕКТРО» про роз`яснення рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2024р. по цивільній справі № 201/13961/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕК ЕЛЕКТРО» про стягнення заборгованості по заробітній платі, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та про відшкодування моральної шкоди - задоволено.

Роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕК ЕЛЕКТРО» рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2024р. по цивільній справі № 201/13961/23 та зазначено, що:

розрахунок заборгованості по заробітній платі у розмірі 1грн. 17коп. зроблений, виходячи з нарахованої позивачці заробітної плати за мінусом податків і зборів;

середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні є доходом, який підлягає оподаткуванню, а тому під час виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 11 733грн. 80коп., мають відраховуватися з цієї суми податки та військовий збір;

виплата моральної шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи - платника податків, а тому сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку у розмірі, визначеному рішенням суду, якщо ця сума не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або у розмірі, визначеному законом.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕК ЕЛЕКТРО» (ЄДРПОУ - 44064744) судовий збір у розмірі 1 514грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

16.05.2024 року від ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування зазначеної ухвали та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕК ЕЛЕКТРО» про роз`яснення рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2024р.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не мав законних підстав для розгляду та задоволення заяв Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕК ЕЛЕКТРО» про роз`яснення рішення суду.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходив.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Від ОСОБА_1 до Дніпровського апеляційного суду надійшло клопотання про розгляд справи без ії участі.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕК ЕЛЕКТРО» Абрашина Н.О. проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2024р. позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «ЕК ЕЛЕКТРО» про стягнення заборгованості по заробітній платі, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та про відшкодування моральної шкоди були задоволені частково та стягнуто з ТОВ «ЕК ЕЛЕКТРО» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 1грн. 17коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 11 733 грн. 80 коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнуто 1 000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «ЕК ЕЛЕКТРО» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та про відшкодування моральної шкоди було відмовлено (а.с.№64-67).

Як зазначено в мотивувальній частині рішення суду, розрахунок заборгованості по заробітній платі у розмірі 1грн.17коп. зроблений, виходячи з нарахованої позивачці заробітної плати за мінусом податків і зборів (а.с.№65), яка перераховувалась на її картку.

При визначенні середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, судом не вираховувалися податки та збори.

Відповідно до п.п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Підпунктом 168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України визначено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно - правовими договорами.

Відповідно до п.16-1 підр.10 розд. ХХ ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням ВР України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлено військовий збір.

Функції податкового агенту щодо нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу у вигляді середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, нарахованої на підставі рішення суду, виконує роботодавець, згідно з роз`ясненнями Державної фіскальної служби України від 05.11.2015р. у листі №23714/6/99-99-17-03-03-15.

Таким чином, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні є доходом, який підлягає оподаткуванню, а тому відповідач під час виплати позивачці середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 11 733грн. 80коп. має відрахувати з цієї суми податки та військовий збір.

Згідно з підпунктом «а» підпункту 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди у розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції вважав необхідним роз`яснити, що у разі, якщо виплата моральної шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи - платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку у розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або у розмірі, визначеному законом.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

У частині другій наведеної норми передбачено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Як свідчить тлумачення частин першої та другої статті 271 ЦПК України роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно є незрозумілим, і це ускладнює його реалізацію. При здійсненні роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

При цьому не підлягають роз`ясненню судові рішення, ухвалені судом у межах наданих йому повноважень з процесуальних питань, які вказують на вчинення тієї чи іншої процесуальної дії.

Верховний Суд у постанові від 24.07.2020р. у справі № 128/2734/17 зазначив, що суд може роз`яснити судове рішення у разі, якщо воно є нечітким або незрозумілим є зміст його резолютивної частини, як для осіб, щодо яких воно ухвалене, так і для осіб, які будуть здійснювати його примусове виконання.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяв Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕК ЕЛЕКТРО» у роз`ясненні рішення відповідно до положень статті 271 ЦПК України.

При таких обставинах апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення виготовлено 30.07.2024 року.

Судді: