Справа № 148/1091/24
Провадження №2/148/472/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 липня 2024 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретарів Семенової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тульчинського відділу Державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ, про зняття арешту з нерухомого майна, за участі: представника позивача адвоката Зубаря В.В., -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Тульчинського відділу Державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ, про зняття арешту з нерухомого майна, який мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У встановлений законом строк позивач прийняв спадщину після смерті батька, звернувшись із заявою про прийняття спадщини до Тульчинської державної нотаріальної контори. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.02.2022 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, позивач є власником зазначеного будинку.

Позивач звернувся в Тульчинську державну нотаріальну контору з приводу оформлення договору купівлі-продажу будинку, але нотаріусом виявлено інформацію щодо зареєстрованої заборони відчуження на житловий будинок, який належав померлому батькові.

З інформації, яка міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна, вбачається, що на все нерухоме майно, в тому числі на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , державним реєстратором в рамках невідомої ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області, без номеру, без дати внесення, на підставі повідомлення Тульчинського відділу ДВС зареєстровано обтяження 16.07.2007 за № 5304860, у вигляді накладення арешту на все нерухоме майно ОСОБА_2 .

Звернувшись до Тульчинського відділу державної виконавчої служби позивачу повідомлено, що на виконанні відділу ДВС немає будь-яких виконавчих документів про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь фізичних, юридичних осіб та держави. У зв`язку із закінченням строків зберігання виконавчого провадження на підставі якого 16.07.2007 накладено арешт, знищено і відповідно правових підстав для зняття арешту в Тульчинського відділу державної виконавчої служби не має, тощо.

Накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна обмежує законні права позивача.

Позивач зазначає, що державним виконавцем не було виконано ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», що позбавило позивача скористатися його правами, а саме: за заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з даним позовом, у якому просить скасувати арешт на нерухоме майно, а саме: будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , накладений 16.07.2007 Тульчинським відділом державної виконавчої служби (теперішня назва Тульчинський відділ Державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області), реєстраційний номер обтяження 5304860, на підставі ухвали Тульчинського народного суду.

Позивач в судове засідання не з`явився.

Представник позивача адвокат Зубар В.В. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача Тульчинського відділу Державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ,в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.02.2022, спадкоємцем ОСОБА_2 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 є його син ОСОБА_1 . Спадщина складається з житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Відповідно до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 297420181 від 01.02.2022, ОСОБА_1 є власником житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , площа 55,2 кв.м., житлова площа 38,2 кв.м., на підставі свідоцтва про право на спадщину від 01.02.2022, серія та номер І-79 (а.с. 11).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 368912868 від 07.03.2024, номер запису про обтяження: 46155691 від 16.07.2007 та 46155626 від 29.11.2006, шляхом арешту нерухомого майна обтяжуються права ОСОБА_2 на нерухоме майно (а.с. 12-14).

Відповідно до листа Тульчинського відділу ДВС у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ № 16038/22.21-24 від 03.04.2024, станом на 03.04.2024 на виконанні у відділі не має відкритих виконавчих проваджень про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь фізичних, юридичних осіб та держави. Крім того, виконавчі провадження де боржником був ОСОБА_2 знищені через закінчення строків зберігання виконавчих проваджень (а.с. 15).

Відповідно до ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 33 ПП ВСУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Наявність обтяження на належне позивачу майно не позбавляє його права володіння ним. Однак, наявність обтяження порушує його право власності, зокрема, право щодо відчуження майна.

З досліджених судом письмових доказів встановлено, що підстави для збереження обтяження на вищевказане нерухоме майно відсутні. Так, на виконанні у відділі ДВС виконавчих документів про стягнення з позивача коштів на користь фізичних, юридичних осіб, чи держави, не має.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що на даний час позивач позбавлений можливості належним чином розпоряджатися своїм правом власності, підстави для збереження обтяження, накладеного відповідачем на майно відсутні, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" особи з інвалідністю I та II груп звільняються від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серія ВЛН № 0081120 від 23.11.11, позивач є особою з інвалідністю I А групи з дитинства, строк інвалідності довічно (а.с. 9), тому судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись п. 33 ПП ВСУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, ст. 15, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ст. 263- 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов - задовольнити.

Скасувати арешт на нерухоме майно, а саме: будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , накладений 16.07.2007 Тульчинським відділом державної виконавчої служби (теперішня назва Тульчинський відділ Державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області), реєстраційний номер обтяження 5304860, на підставі ухвали Тульчинського народного суду.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 02.08.2024.

Суддя: