ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року м.Суми

Справа №583/5995/23

Номер провадження 22-ц/816/897/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

при секретарі судового засідання Кияненко Н.М.

у присутності:

представника позивача Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» - адвоката Ільків Соломії Михайлівни,

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кутового Ярослава Адольфовича,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Кутовим Ярославом Адольфовичем

на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 січня 2024 року у складі судді Соколової Н.О., постановлену у м. Охтирка Сумської області,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

25 листопада 2023 року Акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (далі АТ - «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК») звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1/4092459 від 03 грудня 2021 року у сумі 180476, 51 грн та витрати по сплаті судового збору.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 03 грудня 2021 року між ОСОБА_1 та АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» укладено кредитний договір №1/4092459, за умовами якого банк надав відповідачці кредит в сумі 411918, 8 грн, на строк з 03 грудня 2021 року по 02 грудня 2023 року, а відповідачка зобов`язалася повертати кредит згідно з графіком погашення кредиту.

Внаслідок невиконання умов кредитного договору у відповідачки перед позивачем станом на 29 вересня 2023 року виникла заборгованість, яка становила 180 476,51 грн, що включає: заборгованість за кредитом - 51423 грн, прострочену заборгованість за кредитом 129017, 86 грн, нараховані відсотки 1,36 грн, прострочені відсотки 33,95 грн.

21 грудня 2023 року АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» подано до суду заяву про уточнення позовних вимог у справі, в якій, у зв`язку з повним погашенням відповідачем заборгованості за кредитним договором, просило стягнути з ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 2707,15 грн (а.с.78).

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 січня 2024 рокупровадження у справі за позовом АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - закрито.

Повернуто АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» з державного бюджету (Населений пункт: Охтирська міська ТГ, Отримувач: ГУК Сум.обл/Охтирська МТГ/22030101, Код отримувача: 37970404, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), Номер рахунку: UA0018538, Код класифікації доходів бюджету: 22030101, Найменування податку: Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050) судовий збір в сумі 2707,15 грн. за платіжною інструкцією № 1135260 від 20.10.2023.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Кутовий Я.А. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду в частині відмови у розподілі судових витрат понесених відповідачкою у зв`язку з наданням їй правничої допомоги та прийняти у цій частині нове судове рішення про стягнення з позивача на користь відповідачки, понесених нею в суді першої інстанції витрат на правничу допомогу в сумі 13 100,00 грн. Судові витрати понесені ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції покласти на позивача.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що кредитний договір №1/4092459 між сторонами укладено на 24 місяці, починаючи з 03 грудня 2021 року по 02 грудня 2023 року включно. 29 листопада 2023 року відповідачка достроково сплатила отриманий нею споживчий кредит, про що позивачу було відомо.

Звертає увагу суду на те, що позивач у даній справі подав саме заяву про відмову від позовних вимог, а не заяву про уточнення позовних вимог, що свідчить про протиправні дії з боку позивача, тому відповідач має право покласти на позивача понесені ним витрати на правничу допомогу.

Відзиву від позивача у справі не надходило.

Ухвала Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 січня 2024 рокув частині закриття провадження та повернення судового збору сторонами не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 25 листопада 2023 року АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» через засоби поштового зв`язку звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути на його користь з відповідачки заборгованість за кредитним договором №1/4092459 від 03 грудня 2021 року у сумі 180476, 51 грн, яка виникла станом на 29 вересня 2023 року (а.с. 52).

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01 грудня 2023 року відкрито провадження у вищевказаній справі та призначено судове засідання на 10.00 год. 22 грудня 2023 року з повідомленням сторін (а.с. 56).

З виписки банку по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що відповідачкою погашено заборгованість по кредиту 29 листопада 2023 року (а.с.71-77).

21 грудня 2023 року АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» подано до суду заяву про уточнення позовних вимог у справі, в якій, у зв`язку з повним погашенням відповідачем заборгованості за кредитним договором, просило стягнути з ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 2707,15 грн (а.с.78).

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами відсутній предмет спору. Також суд прийшов до висновку, що не встановлено необґрунтованих дій позивача, а тому понесені ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суд першої інстанції в оскаржуваній частині.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги на рахунок держави.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Частиною 9 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Поняття зловживання процесуальними правами міститься у ст. 44 ЦПК України. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

У постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 148/312/16-ц зазначено, що для стягнення компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи, здійснених відповідачем, необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

У постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 741/1681/17 Верховний Суд зауважив, що законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача. При цьому звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст. 55, 124 Конституції України, та є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову, а добросовісні дії позивача спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист. Таким чином, саме по собі звернення з позовом до суду не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є його диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

У постанові від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18 Верховний Суд зазначив, що звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, тобто його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу. Необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами. Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не надано суду доказів і матеріали справи таких не містять, що дії позивача є необґрунтованими та такими, що призвели до безпідставного понесення нею витрат на правничу допомогу, як і відсутні докази про зловживання позивачем своїми процесуальними правами.

Разом з тим, витрати на правничу допомогу у відповідачки виникли не внаслідок необґрунтованих дій позивача, а в порядку реалізації відповідачкою своїх процесуальних прав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було сплачено заборгованість за кредитним договором №1/4092459 від 03 грудня 2021 року 29 листопада 2023 року, після подання банком до суду позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що під час розгляду справи не встановлено, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача.

Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про те, що банком пред`явлено позов до закінчення строку дії кредитного договору, оскільки у даному випадку позивач скористався своїм правом на дострокове пред`явлення вимоги до відповідачки у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору. Окрім того, звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

За встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення з позивача на користь відповідачки понесених нею витрати на правничу допомогу.

Відтак, доводи апеляційної скарги про незаконність ухвали суду першої інстанції о оскаржуваній частині не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Кутовим Ярославом Адольфовичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 січня 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 30 липня 2024 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов