Справа № 497/522/24
Провадження № 2/497/332/24
29.07.2024 року Болградський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Раца В.А.,
секретаря Божевої І.Д.,
розглянувши, у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в місті Болграді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
04.03.2024 року представник позивача ОСОБА_3 , яка підтвердила свої повноваження електронним ордером серії ВТ №1040717 від 23.02.2024 року (а.с.11) та договором про надання правничої допомоги від 23.02.2024 року(а.с.8) звернулася до суду із зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким розірвати шлюб укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , зареєстрований 06 червня 2018 року Київським районним у м.Одесі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №830, після розірвання шлюбу просить відновити позивачу прізвище на « ОСОБА_5 ». Вимоги представник мотивує тим, що протягом останнього року стосунки з другим з подружжя розладилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, вже тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами, фактично сім`я припинила своє існування. На даний час, фактично позивач з відповідачем проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, відповідачем створено іншу родину, примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе з підстав викладених вище. Крім того, перебування у шлюбі суперечить інтересам розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. Відповідач проти добровільного розірвання шлюбу заперечує, тому представник від імені позивача звертається до суду з даним позовом. Також просить судові витрати стягнути з відповідача.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, її представник ОСОБА_3 шляхом використання підсистеми «Електронний суд» 29.07.2024 року надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно вивчивши обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 06 червня 2018 року, який зареєстровано Київським районним у м.Одесі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №830 (а.с.7).
З тверджень позивача, сторони від шлюбу дітей не мають.
Судом встановлено, що сторони однією сім`єю не проживають, сумісного господарства не ведуть, причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між подружжям зникло почуття взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, спільне життя подружжя не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, чоловік створив іншу сім`ю, сторони проживають окремо протягом останнього року, тому подальше сумісне проживання між сторонами стало неможливим.
Згідно зі статтею 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається.
Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.
Частинами 3, 4 ст. 56 СК України, передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість.
Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч.1 ст. 110, ч.2 ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, на розірванні шлюбу наполягає.
Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.
Суд вважає, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.
На підставі вищезазначеного суд доходить висновку, що примирення між сторонами, збереження шлюбу та подальше спільне проживання сторін неможливе, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.
Згідно ч.2 ст. 114 СК України шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Також, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Тому суд, вважає заявлену позовну вимогу ОСОБА_1 щодо відновлення прізвища обґрунтованою та підлягаючою задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат суд приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Як зазначено Великою Палатою ВС у постанові по справі N 755/9215/15-ц від 19.02.2020 року, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.
Стороною позивача на підтвердження витрат на правничу допомогу було надано такі докази: 1) договір про надання правової допомоги адвокатом від 23.02.2024 року, укладеного між адвокатом Мартинюк Ю.С. та ОСОБА_1 ; 2) копію квитанції до прибуткового касового ордера №18 від 23.02.2024 року щодо сплати 8 000,00 грн.
Разом з тим, суд вважає, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 8 000 грн. не є співмірним, зважаючи, що справа про розірвання шлюбу не є складною, не передбачає збирання додаткових доказів, обсяг наданих адвокатом послуг, час, витрачений на виконання відповідних робіт не підтверджений відповідним актом.
Оскільки суду не наданий розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, а сума зазначена у квитанції є дещо завищеною, суд вважає за необхідне обмежити розмір заявлених позивачем до стягнення витрат до 2 000,00 грн.
Також відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд вважає обґрунтованою вимогою щодо покладення на відповідача витрат, які понесла позивач при зверненні до суду щодо сплати судового збору, тому задовольняє цю вимогу.
Керуючись ст.ст.12, 81, 133, 141, 280, 263, 264 ЦПК України, ст.ст.110,112,113 СК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с.Олександрівка Болградського району Одеської області, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою м.Одеса Одеської області, зареєстрований 06 червня 2018 року Київським районним у м.Одесі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №830.
Відновити ОСОБА_1 дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОККП НОМЕР_2 , судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок та витрат на правничу правову допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень, а всього 3 211 (три тисячі двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца