Справа № 950/1002/24
Номер провадження 2/950/377/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2024 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Чхайло О. В.,

при секретарі судового засідання Сивоконь А.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» про стягнення заборгованості по орендній платі за землю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі свого представника, звернувся до суду з даним позовом, в якому просив cтягнути з ТОВ «Агро-Край» заборгованість за користування земельними ділянками за 2021р. згідно Договору оренди землі №б/н від 01 листопада 2010р. з урахуванням Додаткової угоди №б/н від 21 лютого 2019р. та Додаткової угоди №б/н від 11 липня 2019р., обрахованій після утримання податків та інших обов`язкових платежів в сумі 13 708,62грн., в т.ч.: - 9 738,47грн. заборгованість по орендній платі; - 3 308,39грн. - інфляційних збитків за порушення строків виплати орендної плати; -661,76 грн. - три проценти річних за порушення строків виплати орендної плати. Покласти на відповідача судові витрати по справі, а саме 1211,20 грн. судового збору, пов`язаного з подачею даної позовної заяви до суду, та 5000 грн. - витрат на правову допомогу адвоката.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 , являється власником 2 земельних ділянок площею 3,738га та площею 0,287га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області (нині Лебединської міської територіальної громади Сумської області) на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-СМ №043251 від 14.03.2001 року.

Також ОСОБА_2 , являється власником 2 земельних ділянок площею 3,749га та площею 0,287га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області (нині Лебединської міської територіальної громади Сумської області) на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-СМ №015991 від 03.04.2001 року.

01.11.2010 року між ОСОБА_2 , як орендодавцем та Відкритим акціонерним товариством «Лебідь» (), як орендарем було укладено Договір оренди землі №б/н, у відповідності з умовами якого Позивач передав останньому у строкове платне користування належні йому на праві власності вищевказані земельні ділянки (кадастрові номери земельних ділянок :11:002:0278, :14:001:0469, :11:002:0280 та :14:001:0485).

Даний Договір оренди землі було зареєстровано у Відділі Держкомзему у Лебединському районі регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.12.2011 року №01055.

В подальшому 21.02.2019 року між ОСОБА_2 , як орендодавцем, Приватним акціонерним товариством «Лебідь» (, як правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Лебідь»), як орендарем та Відповідачем, як Новим орендарем була укладена Додаткова угода №б/н до Договору оренди землі №б/н від 01.11.2010 року, згідно якої сторони погодили, що Новим орендарем земельних ділянок з кадастровими номерами :11:002:0278, :14:001:0469 являється Відповідач, погодили продовження строку оренди таких земельних ділянок до 31 грудня 2028р. та підвищення розміру орендної плати до рівня 12,0% від нормативної грошової оцінки таких земельних ділянок, яка на момент укладення такої Додаткової угоди становить 122760,00грн. та 1622,40грн., а відповідно розмір орендної плати мав становити 14925,89грн. за рік оренди.

11.07.2019 року між ОСОБА_2 , як орендодавцем, Приватним акціонерним товариством «Лебідь» (, як правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Лебідь»), як орендарем та Відповідачем, як Новим орендарем була укладена Додаткова угода №б/н до Договору оренди землі №б/н від 01.11.2010 року, згідно якої сторони погодили, що Новим орендарем земельних ділянок з кадастровими номерами :11:002:0280 та :14:001:0485 являється ТОВ «Агро-Край», погодили підвищення розміру орендної плати до рівня 10,0% від нормативної грошової оцінки таких земельних ділянок, яка (орендна плата) на момент укладення такої Додаткової угоди становить 12438,24грн. в рік оренди. При цьому строк оренди таких земельних ділянок не продовжувався.

Після настання 21.12.2021 року ОСОБА_2 , забрав з оренди у ТОВ «Агро-Край» земельні ділянки з кадастровими номерами :11:002:0280 та :14:001:0485, а земельні ділянки з кадастровими номерами :11:002:0278, :14:001:0469 і на даний час перебувають в оренді у ТОВ «Агро-Край».

Представник позивача в судовому заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в наданому відзиві вказав, що у ТОВ «Агро-Край», існують певні фінансові труднощі, які тягнуть за собою затримку у виплаті коштів орендодавцям.

Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 , являється власником 2 земельних ділянок площею 3,738га та площею 0,287га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області (нині Лебединської міської територіальної громади Сумської області) на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-СМ №043251 від 14.03.2001 року.

Також ОСОБА_2 , являється власником 2 земельних ділянок площею 3,749га та площею 0,287га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області (нині Лебединської міської територіальної громади Сумської області) на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-СМ №015991 від 03.04.2001 року.

01.11.2010 року між ОСОБА_2 , як орендодавцем та Відкритим акціонерним товариством «Лебідь» (), як орендарем було укладено Договір оренди землі №б/н, у відповідності з умовами якого Позивач передав останньому у строкове платне користування належні йому на праві власності вищевказані земельні ділянки (кадастрові номери земельних ділянок :11:002:0278, :14:001:0469, :11:002:0280 та :14:001:0485).

Даний Договір оренди землі було зареєстровано у Відділі Держкомзему у Лебединському районі регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.12.2011 року №01055.

В подальшому 21.02.2019 року між ОСОБА_2 , як орендодавцем, Приватним акціонерним товариством «Лебідь» (, як правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Лебідь»), як орендарем та Відповідачем, як Новим орендарем була укладена Додаткова угода №б/н до Договору оренди землі №б/н від 01.11.2010 року, згідно якої сторони погодили, що Новим орендарем земельних ділянок з кадастровими номерами :11:002:0278, :14:001:0469 являється Відповідач, погодили продовження строку оренди таких земельних ділянок до 31 грудня 2028р. та підвищення розміру орендної плати до рівня 12,0% від нормативної грошової оцінки таких земельних ділянок, яка на момент укладення такої Додаткової угоди становить 122760,00грн. та 1622,40грн., а відповідно розмір орендної плати мав становити 14925,89грн. за рік оренди.

11.07.2019 року між ОСОБА_2 , як орендодавцем, Приватним акціонерним товариством «Лебідь» (, як правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Лебідь»), як орендарем та Відповідачем, як Новим орендарем була укладена Додаткова угода №б/н до Договору оренди землі №б/н від 01.11.2010 року, згідно якої сторони погодили, що Новим орендарем земельних ділянок з кадастровими номерами :11:002:0280 та :14:001:0485 являється ТОВ «Агро-Край», погодили підвищення розміру орендної плати до рівня 10,0% від нормативної грошової оцінки таких земельних ділянок, яка (орендна плата) на момент укладення такої Додаткової угоди становить 12438,24грн. в рік оренди. При цьому строк оренди таких земельних ділянок не продовжувався.

Після настання 21.12.2021 року ОСОБА_2 , забрав з оренди у ТОВ «Агро-Край» земельні ділянки з кадастровими номерами :11:002:0280 та :14:001:0485, а земельні ділянки з кадастровими номерами :11:002:0278, :14:001:0469 і на даний час перебувають в оренді у ТОВ «Агро-Край».

У зв`язку з непроведенням ТОВ «Агро-Край» виплати орендної плати на користь ОСОБА_2 , за користування вищевказаними земельними ділянками за 2021 рік, 11.03.2024 року була направлена на адресу ТОВ «Агро-Край» Вимога (а.с.13-21) про стягнення заборгованості по орендній платі за землю в сумі 13 656,83грн., в тому числі: 9 738,47грн. заборгованість по орендній платі; 3 269,37грн. - інфляційних збитків за порушення строків виплати орендної плати; 648,99грн. - три проценти річних за порушення строків виплати орендної плати у семиденний термін з моменту отримання даної вимоги. Також даною Вимогою у ТОВ «Агро-Край» просили надати у семиденний термін з моменту отримання даної Вимоги довідку про суму нарахованої ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) орендної плати за 2021р. за користування земельними ділянками на підставі Договору оренди землі №б/н від 01.11.2010 року, з урахуванням Додаткової угоди №б/н від 21.02.2019 року та Додаткової угоди №б/н від 11.07.2019 року, утриманих податків та зборів, суму фактично виплаченої орендної плати.

Дану вимогу від 11.03.2024 року ТОВ «Агро-Край» отримали 18.03.2024 року, що підтверджується інформацією з офіційного сайту ДП «Укрпошта»(а.с.19). В той же час ТОВ «Агро-Край» заборгованість по орендній платі не погасили, не сплатив також і штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань за Договором оренди землі, витребувану довідку також не надав.

За 2022 рік ТОВ «Агро-Край» не виплатило орендну плату за користування земельними ділянками на користь ОСОБА_2 , що й стало підставою звернення останнього до суду з даним позовом.

Відповідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 610 ЦК України установлено, що простроченням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У ч. 2 ст. 625 ЦК України говориться, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 626, ст. ст. 628-629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 93 ЗК України оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату .

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»).

Суд бере до уваги, що згідно вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні не були спростовані доводи представника позивачки про те що відповідач не виконав своїх зобов`язань за договорами оренди землі в частині сплати позивачеві орендної плати за користування земельними ділянками за 2022 рік, а відповідачем не було доведено того, що існували обставини, які виключали можливість її сплати.

Обґрунтовуючи свої вимоги, сторона позивача зазначає, що за користування земельними ділянками за 2021 рік згідно Договору оренди землі №б/н від 01.11.2010 року з урахуванням Додаткової угоди №б/н від 21.02.2019 року та Додаткової угоди №б/н від 11.07.2019 року, обрахованій після утримання податків та інших обов`язкових платежів в сумі 13 708,62грн., в т.ч.: - 9 738,47грн. заборгованість по орендній платі; - 3 308,39грн. - інфляційних збитків за порушення строків виплати орендної плати; -661,76 грн. - три проценти річних за порушення строків виплати орендної плати.

На підтвердження пред`явлених вимог стороною надано розрахунки інфляційних збитків та відсотків за користування грошовими коштами (а.с. 17,18), які ТОВ «Агро-Край» не заперечуються та не оспорюються.

Таким чином, виходячи із встановлених обставин справи, положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що в зв`язку з простроченням зобов`язань відповідач повинен нести відповідальність, встановлену договором або законом, зокрема, обов`язок сплати на користь орендодавця коштів у вигляді інфляційних збитків за порушення строків виплати орендної плати в розмірі 3 308,39 грн., та трьох процентів річних за порушення строків виплати орендної плати в розмірі 661,76 грн., та 9 738,47грн. заборгованість по орендній платі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд відзначає наступне.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з частинами першою - четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження судових витрат представником позивача надані договір про надання правової допомоги (а.с. 22,23) та квитанція прибуткового касового ордеру (а.с. 24), згідно з якими вартість наданих адвокатом послуг у даній справі склала 5000 грн.

Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача зазначені витрати у заявленому розмірі, оскільки доказами підтверджено надання йому професійної правничої допомоги у погодженому між адвокатом та клієнтом розмірі, а також здійснено їх реальну оплату.

Однак, суд не повною мірою погоджується з такими доводами сторони та, розподіляючи понесені ОСОБА_2 витрати, враховує обсяг і характер виконаної адвокатом роботи, конкретні обставин справи й її складність та доходе висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру і стягує з ТОВ «Агро-Край» на користь позивача кошти в розмірі 3000 грн. на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

При ухваленні рішення суд також відповідно до ст. 141 ЦПК України вирішує й питання про стягнення на користь позивача коштів на відшкодування сплаченого ним при зверненні до суду судового збору в розмірі 1211,20 грн. (а.с. 28), який покладає на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2-5, 76-80, 258-259, 263-265 ЦПК України;

В И Р І Ш И В:

Позовних вимог ОСОБА_2 - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» (юридична адреса: 37300, Полтавська обл., м. Гадяч, вул. Лохвицька, 29, ) на користь ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість за користування земельними ділянками за 2021 рік згідно Договору оренди землі №б/н від 01.11.2010 року з урахуванням Додаткової угоди №б/н від 21.02.2019 року та Додаткової угоди №б/н від 11.07.2019 року, обрахованій після утримання податків та інших обов`язкових платежів в сумі 13 708,62 грн., в т.ч.: 9 738,47 грн. заборгованість по орендній платі; 3 308,39 грн. - інфляційних збитків за порушення строків виплати орендної плати; 661,76 грн. - три проценти річних за порушення строків виплати орендної плати.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» (юридична адреса: 37300, Полтавська обл., м. Гадяч, вул. Лохвицька, 29, ) на користь ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) кошти в розмірі 1211,20 грн. на відшкодування судового збору та кошти в розмірі 3000 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу адвоката згідно Договору про надання правничої допомоги від 07.03.2024 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Олександр ЧХАЙЛО