Справа № 548/727/22
Провадження № 2-др/548/15/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

(повний текст)

01.08.2024 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Коновод О.В.

за участю : секретарясудового засідання - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Петракова В.А.

розглянувши у відкритому судовому засідання у залі судум.Хорол заяву представника позивача- адвоката Чубенко Ж.А. про ухвалення додаткового рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області 01.07.2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом повернення земельної ділянки власнику- задоволено .

05.07.2024 року представник позивача - адвокат Чубенко Ж.А. звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що у провадженні Хорольського районного суду Полтавської області знаходиться цивільна справа № 548/727/22 за позовом ОСОБА_2 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (адреса місцезнаходження: Полтавська обл., Лубенський р-н, с. Новооріхівка), про усунення перешкод у користуванні майном шляхом повернення земельної ділянки власнику.

01 липня 2024 року рішенням Хорольського районного суду Полтавської області задоволені позовні вимоги Позивача в повному обсязі.

01 липня 2024 року під час судового засідання до закінчення дебатів представником Позивача, адвокатом Чубенко Ж.А., було заявлено про намір подати до суду письмові докази розміру понесених Позивачем витрат на професійну правничу допомогу у даній справі протягом 5 (п`яти) днів після ухвалення рішення суду.

Рішення у справі винесено судом 01 липня 2024 року.

05 липня 2024 року Позивачем подані до суду докази понесених витрат у зв`язку із розглядом даної справи (витрати на правничу допомогу) в розмірі 11 506,40 грн. (одинадцять тисяч п`ятсот шість грн. 40 коп.), а саме:

- копію Договора про надання правничої допомоги №б/н від 10.03.2022 р.;

- копію Додатку №1 від 10.03.2022 р. до Договору про надання правничої допомоги №б/н від 10.03.2022 р.;

- Розрахунок вартості послуг по наданню правничої допомоги від 04.07.2024 р. (оригінал);

- Акт приймання-передачі послуг по наданню правничої допомоги від 04.07.2024 р. (оригінал);

- квитанція №0407/24 від 04.07.2024 р. (оригінал).

Відповідно до ч.1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Петраков В.А. заперечував проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення не ухвалено рішення.

Судом встановлено, що рішенням Хорольського районного суду Полтавської області 01.07.2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом повернення земельної ділянки власнику- задоволено .

05.07.2024 року представник позивача - адвокат Чубенко Ж.А. звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що у позовній заяві представник Позивача зокрема просив: стягнути з ОСОБА_3 ( РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання : АДРЕСА_1 ) судові витрати .

Тобто, з боку представника позивача у відповідності до вимогст. 141 ЦПК Українибуло зроблено відповідну заяву.

Статтею 246 ЦПК Українипередбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченомустаттею 270 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 8ст. 141 ЦПК Українирозмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначена заява про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат була отримана судом 05.07.2024 року, що підтверджується відповідним штампом суду.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи ( ч. 1ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК Українидо витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Положеннями статті 59 Конституції Українизакріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до частини восьмоїстатті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначений правовий висновок узгоджується з позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року справа N 755/9215/15-ц, провадження N 14-382цс19.

Також, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у справі№ 301/1894/17.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц).

У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленомузакономпорядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

ВС зауважив, що у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленомузакономпорядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідно до ч. 4ст. 12 ЦПК Україникожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд бере до уваги, що як зазначено у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №№ 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разіпідтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартостіпідлягають розподілу за результатами розгляду справинезалежно від того, чи їх уже фактично сплаченостороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

У постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19 вказано, що розмір винагороди за надання правової допомогивизначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг тавитраченого адвокатом часу.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до ч. 4ст. 263 ЦПК Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 6ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів`висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Враховуючи вищенаведене та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що понесені ОСОБА_2 витрати на правову допомогу, враховуючи положення ч. 2ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача .

Керуючись ст. 270 ЦПК У країни,-

УХВАЛИВ:

Заяву- задовольнити .

Ухвалити додаткове рішення у справі № 548/727/22 за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом повернення земельної ділянки власнику, яким :

Стягнути із відповідача ОСОБА_3 ( РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) на користь позивача ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання : АДРЕСА_1 ) понесені нею судові витрати (кошти на правничу допомогу) в сумі 11 506,40 грн. (одинадцять тисяч п`ятсот шість грн. 40 коп.).

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 01.08.2024 року.

Суддя : О.В. Коновод