ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 535/1414/23 Номер провадження 22-ц/814/1875/24Головуючий у 1-й інстанції Мальцев С.О. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

Розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Слідько Світлани Іванівни на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 22 січня 2024 року за позовом АТ " Оператор газорозподільної системи"Полтавагаз" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, в якій просив суд стягнути з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 4 499, 13 грн. та 2 684,00грн. витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 являється побутовим споживачем природного газу, з яким укладений договір розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, який затвердженийпостановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 за № 2498та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1384/27829 .

Фактом згоди приєднання ОСОБА_1 до умов договору розподілу природного газу є надання підписаної нею 07.07.2016 року, заяви-приєднання (копія заяви-приєднання додається) та документально підтверджене споживання газу (помісячна роздруківка з системи надається) . Із карти абонента ОСОБА_1 також вбачається , що відповідач у грудні 2020 року здійснила оплату послуг , що надаються.

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 22 січня 2024 року позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 4 499, 13 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 , 00 грн.

В апеляційному порядку рішення оскаржила ОСОБА_1 в інтересах якої діє Сідько С.І . Скарга мотивована тим , що рішення є незаконним та таким , що підлягає скасуванню з підстав неповного з`ясування обставин справи , невідповідності висновків суду обставинам справи та порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права , які призвели до неправильного вирішення спору.

Апелянт вважає заяву-приєднання неналежним та недопустимим доказом для стягнення заборгованості. Також зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення , судом першої інстанції не враховано той факт, що ніхто з працівників АТ «Полтавагаз» не звертався до ОСОБА_1 з пропозицією підписати договір розподілу природного газу , не погоджував умови оплати послуг з розподілу природного газу , не зясовувалась її згода оплачувати дану послугу , не було належним чином повідомлено про порядок та умови надання їй послуг з розподілу природного газу , що ставить під сумнів справжність підпису апелянта на заяві - приєднання до умов договору розподілу природного газу.

Скаржник вказує , що суд першої інстанції мав відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку із їх недоведеністю та безпідставністю.

Зважаючи на викладене ОСОБА_1 в інтересах якої діє Сідько С.І. просить скасувати рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 22 січня 2024 року, та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до частини 13 статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимогчастини 1статті 369ЦПК Україниапеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на ціну позову та зазначені норми закону, дана справа має розглядатися у письмовому провадженні без повідомлення її учасників.

Відповідно до частини 1 статті 367ЦПКУкраїни суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Також ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , розподіл якого здійснюється АТ «Полтавагаз» на підставі договору розподілу природного газу.

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.02.2021 , одним із видів діяльності АТ «Полтавагаз» є розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи.

Будучи побутовим споживачем природного газу, абоненту ОСОБА_1 присвоєно персональний ЕІС-код № НОМЕР_2 та відкритий особовий рахунок споживача послуг з розподілу природного газу № НОМЕР_1.

Відповідно до картки абонента ОСОБА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , код ЕІС: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1. , станом на листопад 2023 року заборгованість за послуги із розподілу природного газу становить 4 499 грн. 13 коп.

З даних картки споживача ОСОБА_1 вбачається, що остання споживала природний газ в період, в тому числі, з січня 2020 року по листопад 2023 року у зазначених обсягах (а.с. 14).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач скористалася наданими послугами, продовжуючи споживати природний газ, зобов`язання перед позивачем належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню у судовому порядку.

Колегія суддів вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Положеннями статті 89 ЦПК України визначено, щосуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу, визначає Закон України «Про ринок природного газу».

Відповідно до п. 23 ч.1ст.1 Закону України«Про ринокприродного газу» побутовий споживач - це фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Пунктом 35 ч.1 ст. 1 цієї статті передбачено, що розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

Частинами 1 та 2 статті 40 Закону України «Про ринокприродного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу надання послуг з розподілу природного газу та їх оплати, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу», та Цивільним кодексом України.

За п.2 ч.1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальніпослуги» до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі; виконавці комунальних послуг. Згідно п. 1 ч. 2 цієї статті - виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача.

За змістом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За нормами ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до пункту 1.3. Типового договору розподілу природного газу - фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Відповідно до п. 7 гл. 3 розд. VI Кодексу газорозподільних систем фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Згідно з п. 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному вебсайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Відповідно до п. 5 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Таким чином, для приєднання до умов договору розподілу природного газу та фактичного укладення договору споживачу не обов`язково мати підписану заяву-приєднання, а достатньо здійснити одну із передбачених законодавством дій, а саме: сплатити за послуги Оператора ГРМ; мати документально підтверджене споживання природного газу.

07 жовтня 2019 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято постанову №2080, відповідно до якої затверджено ряд змін до Кодексу ГРС та Типового договору розподілу природного газу, зокрема до глави 6 розділу VI Кодексу ГРС, яким встановлено порядок розрахунків за договором розподілу природного газу.

Відповідно до пункту 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Згідно з пунктом 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС, річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою. З 01 січня 2021 року річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу. На період до кінця 2019 року Оператор ГРМ визначає річну замовлену потужність об`єкта споживача виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за період з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року.

Згідно умов пункту 6.1 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення (п.6.2 розділу VI даного Договору).

За нормами статей 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із надання позивачем послуг, які були отримані та не були належним чином оплачені відповідачем, у зв`язку з чим у позивача виникло право на стягнення заборгованості у судовому порядку.

Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11.01.2023 року підтверджується те, що АТ «Полтавагаз» (повна назва Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз») здійснює вид діяльності: 35.22 Розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи (а.с.14).

З матеріалів справи вбачається, що наявність особового рахунку та присвоєння відповідачу коду ЕІС вказують на те, що він є споживачем даних послуг.

Колегія суддів зазначає, що приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Висновки щодо застосування норм права у близьких за змістом правовідносинах, зокрема щодо приєднання до публічного договору (акцептування договору), містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 161/11800/19 (провадження № 14-119цс20).

Таким чином, встановивши, що оператором газорозподільної системи на території Полтавської області на підставі відповідної ліцензії є АТ «Полтавагаз», а ОСОБА_1 є споживачем послуг природного газу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про існування між сторонами договірних правовідносин, оформлених шляхом приєднання побутового споживача до Типового договору розподілу природного газу.

Вирішуючи спір між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно встановив обставини справи, дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення в частині стягнення з відповідача заборгованості за розподіл природного газу.У зв`язку із чим, рішення районного суду у вказаній частині підлягає залишенню без змін.

Задовольнивши позовні вимоги, суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача судовий збір.

Такий висновок суду першої інстанції є помилковим, оскільки не відповідає змісту положень ЗУ «Про судовий збір» та ст. 141 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» за подання позовної заяви сплатив 2684 грн судового збору.

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог, то за правилом ч. 1 ст. 141 судовий збір покладається на відповідача.

Разом з тим, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 встановлена перша група інвалідності (а.с. 48).

Відповідно до ч. 6ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що відповідач звільнений від сплати судового збору, ці судові витрати підлягають компенсації позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд першої інстанції вказані обставини та норми права не врахував, внаслідок чого помилково стягнув з відповідача на користь позивача судовий збір.

Відповідно до п. 2 ч.1ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно дост. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищенаведене, рішення суду першої інстанції в частині розподілу судового збору підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про компенсацію Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 2684 грн за рахунок держави у порядку передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст.367,368,374,375,376,381384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Слідько Світлани Іванівни на - задовольнити частково.

Рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 22 січня 2024 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» судового збору в сумі - 2684 грн.

Ухвалити у цій частині нове рішення , яким компенсувати Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» судовий збір, сплачений за подання позовної заяви у розмірі 2684 грн, за рахунок держави у порядку передбаченому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 липня 2024 року.

Головуючий суддя: В.М.Триголов

Судді: А.І.Дорош

О.А.Лобов