справа № 619/5852/23
провадження № 2/619/258/24
РІШЕННЯ

іменем України

23 липня 2024 року Дергачівський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді - Остропілець Є.Р.

при секретарі - Носачової І.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про зменшення розміру аліментів»,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дергачівського районного суду Харківської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В підтвердження позову позивач посилається на те, що 30.08.2008 було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Від спільного подружнього життя в них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 06.07.2012 по справі № 2010/2998/12 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харків, аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з моменту подачі позову, тобто з 14 травня 2012 року і до повноліття дитини.

В подальшому рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 16.01.2019 по справі №619/3870/18 стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої: АДРЕСА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову (25.09.2018 року) і до досягнення ОСОБА_6 повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої: АДРЕСА_2 аліменти в розмірі 1/6 частин від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову 25.09.2018 року до суду і до досягнення дочкою, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 трирічного віку. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 768, 40 грн. судового збору.

Тобто, станом на сьогоднішній день у нього є аліментні зобов`язання по двох дітях у розмірі всіх видів заробітку.

Згідно довідки про доходи №26 від 06.11.2023 середньомісячна заробітна плата становить 23689,20 грн.

Вказаною довідкою, також підтверджується, що сума аліментів, яка стягується в сукупності за місяць становить 11666,94 грн., тобто 50% від доходу.

Однак, 15.01.2022 між ним та ОСОБА_7 було укладено шлюб, про що Індустріально-Немишлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) складено відповідний актовий запис №34, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_2 .

Крім того, на даний час позивач командирований для проходження подальшої військової служби у м.Ужгород, у зв`язку із чим змушений орендувати квартиру, вартість оренди складає 9000 грн, щ підтверджується копією Договору оренди квартири від 01.06.2023.

Таким чином, змінився сімейний стан та матеріальне становище, у зв`язку з необхідністю винаймати житло та утримувати нову родину.

З наданих вище підстав позивач не в змозі сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 у розмірі, що визначений рішенням Дергачівського районного суду від 06.07.2012 по справі №2010/2998/12.

Просить суд, зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_8 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 шляхом зміни способу їх присудження з частки на тверду грошову суму в розмірі 3000 грн.

У судове засідання позивач не з`явився, його представник ОСОБА_9 надала заяву про розгляд справи за її відсутністю та відсутністю позивача, позовну заяву підтримала, просила позов задовольнити.

У судове засідання відповідач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе слухати справу без фіксування технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом було достовірно встановлено, що 30.08.2008 було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Від спільного подружнього життя в них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 06.07.2012 по справі № 2010/2998/12 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харків, аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з моменту подачі позову, тобто з 14 травня 2012 року і до повноліття дитини.

В подальшому рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 16.01.2019 по справі №619/3870/18 стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої: АДРЕСА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову (25.09.2018 року) і до досягнення ОСОБА_6 повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої: АДРЕСА_2 аліменти в розмірі 1/6 частин від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову 25.09.2018 року до суду і до досягнення дочкою, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 трирічного віку. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 768, 40 грн. судового збору.

Тобто, станом на сьогоднішній день у нього є аліментні зобов`язання по двох дітях у розмірі всіх видів заробітку.

Згідно довідки про доходи №26 від 06.11.2023 середньомісячна заробітна плата становить 23689,20 грн.

Вказаною довідкою, також підтверджується, що сума аліментів, яка стягується в сукупності за місяць становить 11666,94 грн., тобто 50% від доходу.

15.01.2022 між ним та ОСОБА_7 було укладено шлюб, про що Індустріально-Немишлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) складено відповідний актовий запис №34, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_2 .

Позивач вказує,що він відкомандирований для проходження подальшої військової служби у м.Ужгород, у зв`язку із чим змушений орендувати квартиру, вартість оренди складає 9000 грн, щ підтверджується копією Договору оренди квартири від 01.06.2023.

Таким чином, змінився сімейний стан та матеріальне становище, у зв`язку з необхідністю винаймати житло та утримувати нову родину.

З наданих вище підстав позивач вказує, що не в змозі сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 у розмірі, що визначений рішенням Дергачівського районного суду від 06.07.2012 по справі №2010/2998/12.

Просить суд, зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_8 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 шляхом зміни способу їх присудження з частки на тверду грошову суму в розмірі 3000 грн.

Згідно ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

За змістом ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статі 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Статтею 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У своїх постановах Верховний Суд неодноразово зазначав, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статтею 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»). Крім того, ВС вказує також на те, що СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

Згідно роз`яснень, які містять в пунктах 17, 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З аналізу даних правових норм вбачається, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Під зміною матеріального положення розуміється, зокрема, погіршення майнового положення платника аліментів.

В процесі здійснення виплат на утримання дітей можуть виникнути обставини, які істотно впливають на матеріальне становище нової сім`ї. Вони можуть бути різноманітними, однак головний критерій один досить серйозний вплив на фінансове становище платника.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів позивач посилається на те, що в нього змінився сімейний стан, 15.01.2022 він одружився з ОСОБА_7 , відкомандирований в м.Ужгород для проходження військової служби у зв`язку із чим винаймає житло. Також вказує, що його фінансовий стан погіршився.

Отже, позивач звернувся до суду в порядку ст. 192 СК України, зазначивши обставини, які, на його думку, є підставою для зміни розміру аліментів встановленого судовим рішенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 749/106/17 (провадження № 6-1489цс17) та постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 643/11742/16-ц (провадження № 61-26879св18).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З метою безумовного дотримання цього конституційного принципу статті 12, 13 ЦПК України також гарантують те, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Міжнародні стандарти у сфері судочинства приділяють значну увагу питанням дотримання принципу змагальності судового процесу.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова ВС від 02.10.18 у справі № 910/18036/17).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Позивачем не надано доказів на підтвердження погіршення його майнового стану.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин суд дійшов висновку, що в судовому засіданні не було встановлено наявність підстав для зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 06.07.2012, передбачених ст. 192 СК України.

Також позивачем не доведено неможливість сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі, а тому, виходячи з принципів якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд не вбачає підстав для зменшення розміру стягуваних аліментів.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, суд вважає, що визначений рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 06.07.2012 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з наведеними позивачем обставинами без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу із відповідачкою сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та суперечитиме його інтересам.

Отже, суд дійшов висновку, що належних, допустимих та достатніх доказів наявності обставин, визначених ст. 192 СК України, необхідних для зміни розміру аліментів, вже визначених рішенням суду, не надано.

Враховуючи викладене, а також те, що позивач є працездатним, працює, отримує щомісячний дохід, має задовільний стан здоров`я, суд дійшов висновку, що в даному випадку відсутні підстави для зміни розміру аліментів, визначених рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 06.07.2024, шляхом зміни способу їх присудження з частки авд доходу на тверду грошову суму в розмірі 3000 грн, оскільки такі вимоги є необґрунтованими і недоведеними належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні статей 77-79 ЦПК України, які б були достатніми, в розумінні ст. 80 ЦПК України, для задоволення позову.

Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 13, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 351, 352, 354 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є. Р. Остропілець