Провадження № 2/638/2219/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Поддубкіної А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Чугуївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,-

ВСТАНОВИВ:

15.11.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування якого вказує, що вона проживала однією сім`єю з 2008 року без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 та у них народилось троє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кокішев ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В свідоцтві про народження усіх дітей запис про батька здійснений у відповідності до ст. 135 СК України. позивач та відповідач завжди проживали разом в одному будинку, вели сумісне господарство та у них був загальний бюджет. Усі родинні свята святкували разом, діти відповідача по справі з дня їх народження називають батьком та між ними є любо, повага та турбота. 06.10.2023 після народження дітей було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. Відповідач по справі не отримав паспорт громадянина України коли йому виповнилось 16 років, оскільки його батьки втратили всі документи, після переїзду до України. У відповідач нема громадянства будь-якої держави, а тому не було можливості оформити свідоцтво про народження дітей згідно вимог діючого законодавства України ду він був би вказаний батьком не зі слів матері, а на підставі заяви при наявності документів батька. На теперішній час відповідач оформив посвідку на тимчасове місце проживання, але нічого не зробив щоб оформити дітей. У зв`язку з чим позивач просить визнати ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зобов`язати Чугуївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести відповідні до актових записів про народження дітей.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 15.11.2023 вказану справу передано в провадження судді Семіряд І.В.

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом направлено запит до Печенізької селищної військової адміністрації Чугуївського району Харківської області, відповідь отримано 17.11.2023, з якої вбачається, що ОСОБА_2 значиться зареєстрованим за адресою АДРЕСА_1 з 02.02.2023 по посвідці на тимчасове проживання.

21.11.2023 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відкрито загальне провадження у справі, призначено підготовче засідання.

22.01.2024 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова у справі призначено судово- генетичну експертизу, провадження у справі зупинено.

28.05.2024 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відновлено провадження у справі.

01.07.2024 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду.

03.06.2024 від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без її участі, просила не проводити експертизу.

03.06.2024 від відповідача ОСОБА_10 надійшла заява про визнання позовних вимог та проведення розгляду справи у його відсутності.

10.06.2024 від адвоката Артюшкової С.Л., яка представляла інтереси позивача ОСОБА_1 , надійшла заява, у якій зазначено, що договір про надання допомоги розірвано клієнтом ОСОБА_1 в односторонньому порядку, у зв`язку з чим просила проводити слухання справи без її участі.

Представник третьої особи у судове засіданні не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 06.10.2023, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, яке видане Чугуївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 352.

ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво серія НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтва серія НОМЕР_2 ) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво серія НОМЕР_3 ).

Як вбачається з витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України №5 від 17.10.2023 актовий запис від 07.04.2010 вчинено з приводу народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками дитини зазначено: батько - ОСОБА_10 , матір- ОСОБА_1 . Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

З витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України №4 від 17.10.2023 вбачається, що актовий запис від 30.09.2011 вчинено з приводу народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками дитини зазначено: батько - ОСОБА_10 , матір- ОСОБА_1 . Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Відповідно до витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України №2 від 17.10.2023 актовий запис від 10.06.2022 вчинено з приводу народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками дитини зазначено: батько - ОСОБА_10 , матір- ОСОБА_1 . Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

З акту від 31.10.2023, який складено депутатом Печенізької селищної ради Подольською Л.Є., у присутності свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , вбачається, що при обстеженні домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 встановлено, що ОСОБА_2 з 2008 року по квітень 2022 проживав за вказаною адресою, разом з цивільною дружиною ОСОБА_1 та дітьми ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . З травня 2022 по березень 2023 у домоволодінні ніхто не проживав. ОСОБА_2 у квітні 2023 року повернувся до с. П`ятницьке. ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 з дітьми зареєстровані за адресою АДРЕСА_3 .

Адміністратором відділу - Центр надання адміністративних послуг видано довідку №17-15/1732 від 01.11.2023, з якої вбачається, що ОСОБА_2 фактично проживав з 2008 року по квітень 2022 у житловому приміщенні/будинку за адресою АДРЕСА_2 разом з цивільною дружиною ОСОБА_1 та діти: ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з травня 2022 по березень 2023 у домоволодінні хіто не прожиава. У 2023 році ОСОБА_2 повернувся у домоволодіння АДРЕСА_2 .

Статтею 51 Конституції України, частинами другою-третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Згідно зі статтею 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово зауважував, що наразі ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (див. наприклад рішення ЄСПЛ у справі «Kalacheva v. russian federation» № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Крім того ЄСПЛ у справі «Міфсуд проти Мальти» (Mifsud v. Malta, заява № 62257/15, рішення набуло статусу остаточного 29 квітня 2019 року) звертав увагу, що хоча найважливіше завдання статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) це захист особи від довільних дій державних органів, можуть також існувати позитивні зобов`язання, пов`язані з ефективною «повагою» до приватного чи сімейного життя. Ці позитивні зобов`язання можуть передбачати вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя, навіть у сфері міжособистісних стосунків людей (див. справу «Мікулич проти Хорватії» (Mikulic v. Croatia, № 53176/99) та справу «С. Х. та інші проти Австрії» (S.H. and Others v. Austria), № 57813/00).

Аналіз вищенаведених норм міжнародного та національного права дає підстави для висновку, що суд не може допускати свавільного втручання у право дитини на повагу до приватного життя шляхом безпідставних (довільних) змін відомостей про її батьків.

Як встановлено у судовому засіданні записи про батька у актових запис про народження ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 записано відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, яка передбачає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Під час розгляду справи позивач ОСОБА_1 та її представником ОСОБА_16 заявлено клопотання про проведення молекулярно-генетичної експертизи для підтвердження або спростування кровного споріднення відповідача із дітьми. Вказане клопотання задоволено судом, призначено по справі судово - генетичну експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському обласному бюро судово- медичної експертизи ( м. Дніпро, пл. Соборна, 14), з відібранням біологічних зразків у КЗОЗ Харківське обласне бюро судово- медичних експертиз (м. Харків, вул. Дмитрівська, 14).

07.03.2024 з Харківського обласного бюро судово- медичної експертизи надійшов лист, яким повідомлено про необхідність сторонам у відділення для відбору зразків. Судом направлено лист ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з повідомленням про необхідність з`явитись до відділення ХОБСМЕ для відібрання зразків, вказаний лист отримано ОСОБА_2 25.04.2024 та ОСОБА_1 25.04.2024, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Разом з тим, вимоги ХОБСМЕ ані ОСОБА_1 , ані ОСОБА_2 , виконані не були, а навпаки від ОСОБА_1 до суду надійшов лист з проханням не проводити експертизу.

27.05.2024 з КЗ «Дніпровське обласне бюро судово- медичної експертизи» надійшов лист, яким повернуто ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова про призначення судово- генетичної експертизи без виконання, у зв`язку з ненадходженням біологічних зразків.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи.

Хоча відповідачем і подано заяву про визнання позову, проте суд вважає, що визнання позову відповідачем буде суперечити інтересам дитини, адже регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України) та може порушувати права іншої особи, яка також може заявити свої права на батьківство дітей.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу ( ч.2 ст.128 СК України).

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 17.02.2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Крім того, для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.

У постанові від 16.05.2018 року у справі № 591/6441/14-ц, провадження № 61-6030св18 Верховний Суд зазначив, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. А доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ураховуючи те, що визнання батьківства встановлюється в судовому порядку, питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів.

Разом з тим, сторони у судове засідання не з`явились, пояснень не надали. Так дійсно позивачем було заявлено клопотання про допит свідків, разом з тим, у цьому ж клопотань позивачем заявлено, що витрати, пов`язані з прибуттям свідків позивач бере на себе, проте остання у судове засідання не з`явилась та повідомила суд про розгляд справи за її відсутності. Будь- яких листів, заяв, анкет, інших документів, які у сукупності з іншими доказами могли бути батьківства суду не надано.

Надані позивачем копії фотографій позивачем не можуть бути доказом батьківства ОСОБА_2 , оскільки не зрозуміло хто саме на них зображений, а позивач та відповідач не надали пояснень з цього приводу, оскільки не з`явились у судове засіданні, окрім того, одні лише фотографії не можуть бути беззаперечним доказом батьківства відповідача.

Акт, складений депутатом Печенізької селищної ради та довідка Центру надання адміністративних послуг у яких відображено, що ОСОБА_2 проживав разом з ОСОБА_1 у одному будинку також не можуть бути підставою для визнання ОСОБА_2 батьком дітей, оскільки факт спільного проживання не свідчить про те, що останній є батьком дітей.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: «підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи».

Тобто, висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи може бути підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку. Разом із тим, підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України, які мають оцінюватися в їх сукупності.

У підготовче засідання та у судове засідання сторона позивача не з`явились, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, а отже усвідомлювали, та погодились нести ризики неможливості вчасно відреагувати на обставини, які будуть з`ясовані в ході проведення підготовчого та судового засідань, надати відповідні пояснення та додаткові докази або ж заявити клопотання про призначення експертизи.

З аналізу зазначеного, а також з досліджених матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано жодного доказу, що свідчив би про походження дітей від ОСОБА_2 , у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову у задоволені позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76, 81, 106,109, 141, 200, 259 263-265, 268, 352, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Чугуївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини- відмовити.

До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківського апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована АДРЕСА_3 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований АДРЕСА_1 .

СУДДЯ: І.В. СЕМІРЯД