ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/8752/24

Провадження № 22-ц/4820/1499/24

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонова Т.В.

розглянув в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 686/8752/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

В березні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду за позовом та просило ухвалити рішення, яким стягнути на його користь з ОСОБА_1 :

- заборгованість за кредитним договором № 22942-03/2023 в розмірі 19750 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14750 грн. - сума заборгованості за відсотками;

- за кредитним договором № 11106-04/2023 в розмірі 21450 грн., з яких: 5500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15950 грн. - сума заборгованості за відсотками;

- за кредитним договором № 102987468 в розмірі 14221,15 грн., з яких: 2874 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10847,15 грн. - сума заборгованості за відсотками; 500 грн. - заборгованість за комісією. Всього позивач просив стягнути з відповідача заборгованості за договорами у загальному розмірі: 55421,15 грн., а також понесені судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, 14.03.2023 р. між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 22942-03/2023, за яким товариство надало відповідачці фінансовий кредит в розмірі 5000 грн. строком на 25 днів, тобто до 07.04.2023р.

Також, 07.04.2023р. між ТОВ «ФК «Інвеструм» та Відповідачем було укладено кредитний договір № 11106-04/2023, за яким товариство надало кредит в розмірі 5500 грн., строком на 25 днів, тобто до 01.05.2023р.

Кредитні договори підписано електронним підписом позичальниці, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на її номер мобільного телефону. Відповідно до умов п.п. 1.1. п. 1 кредитних договорів, товариство надало клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язалаться повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договорами.

26.09.2023р. між ТОВ «ФК «Інвеструм Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 26092023, у відповідності до умов якого ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Так, відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №26092023 від 26.09.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки:

- за Кредитним договором № 22942-03/2023 в розмірі 19750 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14750 грн. - сума заборгованості за відсотками.

- за Кредитним договором № 11106-04/2023 в розмірі 21450 грн., з яких: 5500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15950 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала своїх зобов`язань. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованої ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

Також, 28.02.2023р. між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 102987468 в електронній формі в особистому кабінеті позичальниці, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п.6 кредитного договору, Порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації Позичальника.

Відповідно до п.2.1. Кредитного договору, кредитні кошти надаються ТОВ «МІЛОАН» Позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту.

28 вересня 2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 28092023, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Так, відповідно до реєстру боржників від 28 вересня 2023 року до договору факторингу № 28092023 від 28 вересня 2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14221,15 грн., з яких: 2874 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10847,15 грн. - сума заборгованості за відсотками; 500 грн. - заборгованість за комісією.

Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 28.09.2023 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Отже, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 102987468 в розмірі 14221,15 грн., з яких: 2874 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10847,15 грн. - сума заборгованості за відсотками; 500 грн. - заборгованість за комісією.

З врахуванням наведеного, позивач просив стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за вищенаведеними кредитними зобов`язаннями.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2024 року в задоволенні вказаного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» подало апеляційну скаргу, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

Вказує, що висновок суду про відмову в позові, оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження надання первісними кредиторами ТОВ «Інвеструм» та ТОВ «Міолан» відповідачці кредитних коштів відповідно до умов кредитних договорів, в тому числі шляхом перерахування на картковий рахунок є необґрунтованим, суперечить доказам, які містяться в матеріалах справи та нормам чинного законодавства. Наведена судом підстава для відмови в позові за свою суттю є підставою істотного порушення умов договору та є підставою для задоволення позову про розірвання відповідних договорів, однак, такі вимоги як визнання недійсними чи встановлення факту неукладення договорів не були пред`явлені відповідачкою.

Крім того, судом не враховано правові позиції, викладені в постанові Верховного Суду від 24.02.2016р. №6-50цс16 письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Також, на думку апелянта, предмет доказування в цивільному процесі повністю залежить від правових позицій сторін. При цьому, обставини, які не мають значення для вирішення справи по суті, не підлягають доказуванню сторонами та встановлюються судом.

Отже, вважає, що Хмельницьким міськрайонним судом було надмірно використано при розгляді вказаної справи предмет спору, шляхом застосування положень, які відносяться до категорії справ, предметом спору яких є розірвання договорів на підставі істотного порушення їх умов чи визнання їх недійсними.

Крім того, зауважує, щодо сумнівів про отримання коштів, то вказує, що ідентифікація позичальника здійснюється через банка-емітента, яким видано картку. Отже доступ до виписок по картці має банк та ОСОБА_2 , для первісних кредиторів така інформація є закритою так як становить банківську таємницю. І, на думку апелянта, саме ОСОБА_2 мала б представити виписку по рахунку в підтвердження відсутності надходжень коштів від кредиторів, однак, будь яких належних доказів в спростування позовних вимог відповідачем не надано.

Отже, посилаючись на вищенаведене, вважає, що розглядаючи справу, суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи, тому вважає рішення суду незаконним, просить його скасовувати, ухвалити нове, яким задоволити позов.

Дослідивши доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

В силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Із прийняттям Закону України Про електронну комерцію № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Судом встановлено, що 14.03.2023 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 22942-03/2023, у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, за умовами п. 1.1. якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 5000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п. 1.4 кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної картки, вказаної клієнтом.

Кредит надається строком на 25 днів, тобто до 07.04.2023р., за користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,50 % на добу. Відповідно до п.п. 1.5. Кредитного договору, невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства - https://www.bananacredit.com.ua/.

В п. 1.8. договору вказано, що перед укладенням цього договору товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію клієнта, одним із наступних способів : - отримання через систему BankID НБУ ідентифікаційних даних; - отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону з бюро кредитних історій (за умовами, що джерелом таких даних є банк) та коректного введення особою, верифікація якої здійснюється, otp-пароля, надісланого установою на такий фінансовий номер телефону, та фотофіксації особи із використанням методу розпізнавання реальності особи та особи з власним ідентифікаційним документом, а саме сторінки/сторони, що містить фото власника, з подальшим накладенням КЕП уповноваженим працівником установи та кваліфікованої електронної позначки часу на отриманий електронний документ, що містить фото.

У відповідності до п. 2.3. кредитного договору у разі, якщо клієнт не сплатив кредит у строк, передбачений в п. 1.2 цього договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитом.

Згідно з п.п. 2.3. п.2 договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства), включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Також, 07.04.2023р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 11106-04/2023 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, про надання позики в сумі 5500 грн. строком на 25 днів тобто до 01.05.2023р., з процентною ставкою 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,50 % на добу.

Умови вказаного кредитного договору є ідентичними умовам Договору про надання фінансового кредиту № 22942-03/2023 від 14.03.2024р.

26.09.2023р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвеструм Груп» (колишня назва ТОВ «ФК «Інвеструм») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 26092023, у відповідності до умов якого ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №26092023 від 26.09.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача:

- за Кредитним договором № 22942-03/2023 в розмірі 19750 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14750 грн. - сума заборгованості за відсотками.

- за Кредитним договором № 11106-04/2023 в розмірі 21450 грн., з яких: 5500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15950 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Також 28.02.2023р. між Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 102987468 у формі електронного документу, про надання позики в сумі 5000 грн. строком на 105 днів з 28.02.2023р.

Згідно п.п.1.5.2, 1.5.3 Договору, проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1125 грн., які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 13500грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.

Комісія за надання кредиту: 500грн., яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.

28 вересня 2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 28092023, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги.

Відповідно до Реєстру боржників від 28 вересня 2023 року до Договору факторингу № 28092023 від 28 вересня 2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача за договором № 102987468 в сумі 14221.15 грн., з яких: 2874 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10847.15 грн. - сума заборгованості за відсотками; 500 грн. - заборгованість за комісією.

Вказані обставини підтверджуються: Договором про надання фінансового кредиту № 22942-03/2023 від 14.03.2023р.; заявкою від 07.04.2023р. на відстрочення виконання зобов`язання; заявкою від 20.04.2023р. на відстрочення виконання зобов`язання; паспортом споживчого кредиту від 14.03.2023р.; розрахунком заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 22942-03/2023 від 14.03.2023р.; Договором про надання фінансового кредиту № 11106-04/2023 від 07.04.2023р.; Додатком №1 до Договору про надання фінансового кредиту № 11106-04/2023 від 07.04.2023р.; Паспортом споживчого кредиту від 07.04.2023р.; розрахунком заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 11106-04/2023 від 07.04.2023р.; Договором факторингу №26092023 від 26.09.2023р.; актом прийому передачі Реєстру боржників за Договором факторингу №26092023 від 26.09.2023р.; Витягом з Реєстру боржників від 26.09.2023р. до Договору факторингу №26092023 від 26.09.2023р.; Договором про споживчий кредит №102987468 від 28.02.2023р.; Договором факторингу №28092023 від 28.09.2023р.; актом прийому передачі Реєстру боржників за Договором факторингу №28092023 від 28.09.2023р.; Витягом з Реєстру боржників №2 до Договору факторингу №28092023 від 28.09.2023р.; розрахунком заборгованості за Договором №102987468 від 28.02.2023р.; платіжною інструкцією 29.09.2023р. та від 03.10.2023р.; відомостями про щоденні нарахування ТОВ «Мілоан»; розрахунками заборгованості ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Отже, на підставі вищенаведених матеріалів та обставин, судом було вірно встановлено, що позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» відповідно до Договору факторингу №26092023 від 26.09.2023р. та Договору факторингу №28092023 від 28.09.2023р. набуло прав вимоги за наступними договорами: Договором про надання фінансового кредиту № 22942-03/2023 від 14.03.2023р.; Договором про надання фінансового кредиту № 11106-04/2023 від 07.04.2023р.; Договором про споживчий кредит №102987468 від 28.02.2023р.

Однак при цьому, відмовляючи в позові, суд вказав, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що первісними позикодавцями ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «МІОЛАН» було передано відповідачу кошти за кредитними договорами. І такі висновки суду є вірними.

З вказаними висновками місцевого суду погоджується і апеляційний суд.

За положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.ст. 76, 77, 79, 80, 81 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Позивачем не надано будь-яких доказів, що первісним кредитом ТОВ «ФК «Інвеструм» були перераховані ОСОБА_2 кошти за кредитним договором № 22942-03/2023 від 14.03.2023р. на її банківську карту, як це передбаченго умовами договору про видачу кредитних коштів. Не надано позивачем і доказів про перерахування коштів ТОВ «ФК «Інвеструм» ОСОБА_1 за умовами кредитного договору № 11106-04/2023 від 07.04.2023 року.

В матеріалах справи також відсутні належні та беззаперечні докази перерахування ТОВ «МІОЛАН» кредитних коштів на рахунок ОСОБА_2 в банку відповідно до договору про споживчий кредит №102984768 від 28.02.2023р. в сумі 5000 грн.

Такі докази не були надані ні при поданні позову, ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні при поданні апеляційної скарги.

Так, у відповіді на відзив, наданій ТОВ «ФК «ЄАПБ» суду першої інстанції в травні 2024 року, позивач зазначав, що з метою надання інформації, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів, що підтверджують надання (перерахування) коштів ОСОБА_2 за укладеними кредитними договорами звернувся із відповідними запитами до первісних кредиторів (арк. справи 97).

Однак, станом на 07.05.2024 р. частково отримані відповіді.

При цьому, вбачається, що на такий запит достовірних доказів запитуваної інформації надано не було, а надані 2 детальні розрахунки заборгованості та одну платіжну інструкцію, не можна вважати документами, оскільки не містять жодних ознак документа, жодного реквізиту, не завірені первісними кредиторами, ні самим позивачем. Фактично є аркушами паперу з надрукованими цифрами і буквами, які не є належними і допустими доказами.

Отже, з наведеного вбачається, що і сам позивач, під час розгляду справи, фактично визнав відсутність доказів перерахування коштів позичальнику та відсутність розрахунків заборгованості.

При цьому, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта що предмет доказування в цивільному процесі повністю залежить від правових позицій сторін, обставини, які не мають значення для вирішення справи по суті, не підлягають доказуванню сторонами та встановлюються судом.

Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом належним чином.

Позивачу при пред`явленні вказаного позову необхідно було довести обставини щодо укладення кредитних договорів, перерахування коштів позичальнику, не виконання позичальником умов договорів та факт набуття та переходу прав вимоги до позивача як нового кредитора.

Отже, досліджуючи обставини та з`ясовуючи наявність доказів щодо перерахування кредиторами коштів ОСОБА_2 суд діяв правомірно.

Вказані обставини, тобто свої вимоги позивач не довів належними і допустими доказами в повному обсязі. Не заявив клопотання про витребування судом відповідних доказів в банківських установах, хоча не був позбавлений такого права в суді першої інстанції. При поданні апеляційної скарги, відповідні докази також не були надані позивачем та не пред`явлено відповідного клопотання. Водночас, слід зауважити, що покладення на відповідача обов`язку щодо доведення обставини не перерахування їй коштів, суперечить принципу змагальності цивільного процесу.

Безпідставними є посилання апелянта, що судом не враховано правові позиції, викладені в постанові Верховного Суду від 24.02.2016р. №6-50цс16 письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

В даній справі фактично було укладено кредитні договора, в умовах яких сторонами було погодженно порядок видачу кредитних коштів та в договорах відсутні умови, які підтверджують видачу коштів в момент їх укладення, на відміну від договорів позики, в умовах яких безпосередньо вказано, що кошти вже передані.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 01 серпня 2024 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова