Справа №751/2313/24
Провадження №2/751/932/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 р. місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

суддя Лібстер А. С.
секретар судового засіданняРак Я. М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу № 751/2313/24
за позовомОСОБА_1
до відповідачаОСОБА_2
прозобов`язання вчинити певні дії
учасники справи та представники:
представник позивачаОСОБА_3
представник відповідача ОСОБА_4 ВСТ

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в обґрунтування яких вимог зазначила, що 04 липня 2021 року придбала у ФОП ОСОБА_2 шифер восьмихвильовий у кількості 30 штук за ціною 142 грн/1 штука, на загальну вартість 4 260 грн, що підтверджується товарним чеком від 04.07.2021 № , на умовах самовивозу. Позивачка сплатила повну вартість товару. В усному порядку сторони домовились, що оскільки позивачка мала наміри придбати у відповідача ще шифер, то першу партію товару відповідач поставить їй разом з іншим товаром. Про те, що товар був повністю сплачений, але не поставлений підтверджується написом на товарному чеку. Також, 13 жовтня 2021 року позивачка придбала у відповідача другу партію шиферу восьмихвильового у кількості 24 штуки, за ціною 188 грн/1 штука, на загальну вартість 4 512 грн, що підтверджується товарним чеком від 13.10.2021 № , на умовах самовивозу. Про те, що товар був повністю сплачений, але не поставлений, що підтверджується також відповідним написом на товарному чеку. Тобто, всього позивачка придбала у ФОП ОСОБА_2 товару, а саме: шиферу у кількості 54 штуки, загальної вартості 8 772 грн. Коли позивачка звернулась до ФОП ОСОБА_2 з проханням поставити їй придбаний товар, відповідач їй відмовив з посиланням на те, що її товар був проданий іншим покупцям. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача в усному порядку з проханням поставити придбаний товар, а також 01.02.2024 направила на адресу відповідача лист з вимогою поставити придбаний товар. Проте, даний лист був повністю проігнорований відповідачем. Вважає, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Вбачає неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові 05.06.2018 у справі № 904/8972/17.Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову. Дані висновки згоджуються із позиціями викладеними у постановах Верховного Суду від 22.06.2020 у справі №922/2131/19, від 27.11.2019 у справі №924/277/19, від 28.02.2019 у справі №912/2275/17, від 30.07.2019 у справі №904/4899/18.

Жодних повідомлень щодо того, що товар поставлений та з вимогами забрати придбаний товар позивачу від відповідача не надходило.Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути примусове виконання обов`язку в натурі.

Отже, позивачка, скориставшись наданими їй правами, відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України просить суд зобов`язати відповідача поставити позивачу оплачений ним товар шифер, восьмихвильовий, у кількості 54 штуки, що є повністю обґрунтованими та законними вимогами.

24.04.2024 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає в повному обсязі вважає їх такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що ним не заперечується та обставина, що за період часу з липня по жовтень 2021 року включно позивачка купила у ФОП ОСОБА_5 54 шт. шиферу восьмихвильового на загальну суму 8 772 грн .Проте, відповідно до інформації, що міститься на обох товарних чеках («оплачено, не забрано»), сплативши кошти за товар, позивачка товар не забрала та замість доставки товару до необхідної адреси усно повідомила відповідача, що наразі не має місця для збереження 54 шт. шиферу. Звертає увагу на те, що відповідач неодноразово пропонував позивачці шляхом телефонного зв`язку здійснити доставку товару або повернути гроші. У зв`язку з чим, увійшовши в положення позивачки, ФОП ОСОБА_5 дозволив тимчасово залишити оплачений товар у себе на складі, хоч шифер восьмихвильовий в кількості 54 шт. це габаритний товар, який займав велику кількість місця, та позбавив відповідача можливості здійснювати закупівлю іншого товару для подальшої реалізації в цілях своєї господарської діяльності. Проте, в подальшому, товар так і залишався на складі відповідача, у зв`язку з чим ФОП ОСОБА_5 вимушений був зупинити закупівлю необхідного товару для здійснення своєї підприємницької діяльності, адже листи шиферу у вищезазначеній кількості займали досить велику кількість простору в приміщенні складу, де перебував інший товар відповідача. Відповідач неодноразово просив позивачку забрати свій оплачений товар зі складу магазину. Так, ФОП ОСОБА_5 здійснював декілька телефонних дзвінків до позивачки з проханням забрати товар, на що остання повідомляла, що не має місця, де його зберігати та, що забере шифер пізніше. В подальшому, такі телефонні дзвінки стали регулярними, адже той факт, що шифер займав місце на складі, заважав відповідачу повноцінно здійснювати підприємницьку діяльність.

Просить звернути також увагу, на те що у позовній заяві зазначено, що вперше шифер восьмихвильовий був придбаний 04.07.2021, проте по факту придбаний він був 09.07.2021, що підтверджується товарним чеком від 09.07.2021 № .

ФОП ОСОБА_5 , який здійснює підприємницьку діяльність відповідно до законодавства України, був готовий видати восьмихвильовий шифер після отримання відповідної оплати, в тому числі й доставити такий товар. Проте, враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 спочатку просила про зберігання товару, а потім згодом запевняла, що має можливість здійснити самовивіз шиферу, однак протягом більше 2 років такий товар так і не був забраний, тому відповідач був вимушений зберігати в своєму складському приміщенні, а потім реалізувати шифер восьмихвильовий за для уникнення втрати якісних показників цього виду товару. Незважаючи на надані можливості позивачці, у період часу більше як 2 роки, ОСОБА_1 не забрала зазначений товар. Ця ситуація створила проблеми в оптимальному управлінні складським простором для відповідача, оскільки товар, який був необхідний для здійснення підприємницької діяльності, вимагав додаткового місця для зберігання, обмежуючи доступні ресурси для інших підприємницьких операцій. Отже, враховуючи викладені обставини, стає зрозумілим, що ФОП ОСОБА_5 був обмежений у своїй підприємницькій діяльності та ефективному управлінні ресурсами, зокрема складським простором, через не забраний товар покупцем. Наголошує на тому, що позивачкою було порушено поняття розумного строку прийняття товару, через що, відповідач не погоджується з вимогами позивачки, адже товар хоч і був оплачений, проте не забраний нею у період більше ніж 2 роки. У даному випадку, відповідач дотримався зобов`язань, які виникли у нього з позивачкою на підставі договору купівлі-продажу. При цьому, відповідач регулярно просив забрати оплачений товар та довгий час зберігав оплачений товар на території свого складського приміщення на безоплатній основі. Однак, оскільки товар не забирався позивачкою тривалий час, і займав місце, яке було призначене для вивантаження нового товару, відповідач був вимушений реалізувати шифер восьмихвильовий після спливу 2 років. Вважає, що позивачка відмовилась від виконання зобов`язань, що виникли між нею та відповідачем, адже товар вона не забрала і не повідомляла, коли саме може прибрати його зі складу ФОП ОСОБА_5 .

Ще одним досить важливим фактором є те, що довготривале перебування придбаного шиферу позивачкою на складі відповідача негативно відображалось на якості товару, що і спричинило подальшу його реалізацію, оскільки загальновідомими правилами зберігання шиферу є: перш за все, при навантаженні і розвантаженні шиферу необхідно виключити удари. Листи шиферу не можна кидати навіть з невеликої висоти, що може призвести до відколів або тріщин; якщо розвантаження проводиться за допомогою спеціальних вантажозахватних пристроїв, то на них обов`язково повинні бути присутніми захисні прокладки для виключення ушкоджень; укладати шифер потрібно на піддони або інші пристосування однакової висоти, забезпечуючи горизонтальне зберігання без перекосів в будь-яку зі сторін; шифер на зберіганні слід обов`язково захищати від атмосферних впливів (дощу, прямих променів сонця, снігу). При цьому, повинно забезпечуватися провітрювання, тому що, якщо стопи шиферу затягнути в плівку, буде утворюватися конденсат, і шифер буде «відпотівати». Ідеальним можна вважати зберігання під навісом. Враховуючи вищезазначене, можна зрозуміти, що місце, яке займав товар позивачки, було досить об`ємним та вимагало спеціальних умов зберігання.

По-перше, щодо того, що позивачка не забрала товар через те що, бажала в подальшому купити ще восьмихвильового шиферу, то слід зауважити, що такий товар вона не забирала протягом 2 років, і жодних підтверджень щодо того, що позивачка має намір купувати ще шифер восьмихвильовий до позовної заяви не надано (позивачка не здійснювала за шифер попередню оплату, яка б могла підтвердити намір подальшої співпраці з відповідачем).

По-друге, щодо направлення позивачкою відповідачу листа з проханням поставити спірний товар. Звертаю увагу суду на те, що до копії конверту не додано доказів направлення даного листа та відсутній опис вкладення, який би свідчив про те, що у конверті дійсно міститься лист до відповідача з проханням поставити оплачений товар. У рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення у графі «найменування адресата» зазначено тільки «ФОП ОСОБА_2 », а в графі «поштова адреса» - «Чернігів, 14021», що свідчить про те, що вищезазначений лист не направлявся на вірну офіційну адресу відповідача ( АДРЕСА_1 ), а долучена до позовної заяви, як нібито досудова вимога, є неспроможним доказом. Просить також звернути увагу на те, що на такому рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, нижче від руки дописано ручкою «відправити якщо не забуду». Лист-вимогу відповідач не отримував і ознайомився з ним лише при отриманні копії позовної заяви з додатками, яка надійшла на електронну адресу ФОП ОСОБА_5 від суду. Тож, долучена до матеріалів справи копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення не є належним доказом направлення відповідачу листа з проханням поставити оплачений товар, оскільки лист був направлений не за юридичною адресою місцезнаходження та здійснення господарської діяльності відповідачем.

По-третє, щодо товарного чеку, який був заповнений та виданий відповідачем позивачці. Так, дійсно, ФОП ОСОБА_2 виписав дані товарні чеки та відмітив, що товар оплачений, але не забраний.

Отже, враховуючи вищезазначене, вважаю, що відповідно до положень статті 81 ЦПК України позивачкою та її представником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження істотних порушень умов укладеного договору з відповідачем, а відсутність доказів є підставою для відмови в задоволені позову.

Згідно з принципами цивільного процесуального права, просте звернення до суду не є достатнім для встановлення факту порушення прав позивачки. Для ефективного захисту своїх прав у судовому порядку, позивачка повинна надати відповідні докази, які підтверджують порушення її прав або законних інтересів. Такі докази повинні бути чіткими, конкретними та відповідати вимогам законодавства. Вони можуть включати документальні матеріали, свідчення, експертні висновки та інші підтвердження, які підкріплюють аргументи позивача. Крім того, субєктивне тлумачення обставин справи та чинного законодавства може відрізнятися від офіційного судового тлумачення. Отже, для ефективного представлення і захисту своїх прав у суді необхідно мати глибоке розуміння юридичних аспектів справи та дотримуватися встановленого законом порядку доказування. Тому, в даному випадку, успішний судовий захист прав позивачки вимагає не тільки наявності переконливих доказів, але й їх правильного та компетентного представлення перед судом відповідно до вимог чинного законодавства. Проте, з урахуванням вищевикладеного, на противагу доказів позивачки, відповідач має свідків, які можуть підтвердити той факт, що ФОП ОСОБА_2 здійснював неодноразові спроби попередження позивачки про те, що у разі не вивезення оплаченого товару зі складу відповідача, через довге зберігання шиферу, останній буде вимушений його реалізувати.

Враховуючи, що відповідач позовні вимоги не визнає, а саме не погоджується з необхідністю зобов`язати його поставити ОСОБА_1 товар, а саме: шифер восьмихвильовий у кількості 54 штук, та з урахуванням того, що ціна на такий товар за майже 3 роки значно змінилась (що підтверджується бухгалтерськими довідками), просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 01.04.2024 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та додатково зазначила, що вони не погоджуються на запропоновані відповідачем повернення коштів, оскільки в теперішній час вартість матеріалів значно дорожча.

Представник відповідача в судовому засідання заперечувала проти задоволення позову, зазначає, що відповідач не погоджується саме з такими вимогами, готовий повернути грошові кошти в повному обсязі. Доводи представника позивача у судовому засіданні не доводять порушення прав позивачки саме відповідачем, обраний спосіб захисту є невірним.

Дослідивши надані докази, вислухавши представника позивача та представника відповідача, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 09.07.2021 року (в позовній заяві зазначено 04.07.2021) ОСОБА_1 придбала у ФОП ОСОБА_2 шифер восьмихвильовий, у кількості 30 штук за ціною 142 грн/1 штука, на загальною вартістю 4260,00 грн, що підтверджується товарним чеком від 09.07.2021 № . В полі № 3 товарного чеку зазначено «Оплачено, не забрано» (а.с.6, зворот).

13.10.2021 позивачка придбала у відповідача другу партію шиферу восьмихвильового у кількості 24 штуки, за ціною 188 грн / 1 штука, на загальною вартістю 4512, 00 грн, що підтверджується товарним чеком від 13.10.2021 року № , а всього на загальну вартість 8 772.00 грн. В полі № 3 товарного чеку зазначено «Оплачено, не забрано» (а.с. 6, зворот).

01.02.2024 ОСОБА_1 направила на адресу відповідача лист-претензію, в якому зазначила, що вона узгодила з відповідачем про те, що придбаний товар за домовленістю вона забере пізніше. Коли в неї з`явилась можливість після налагодження руху через міст у 2022 році, вона звернулась до магазину відповідача, однак їй повідомили, що її шифер продали покупцям, яким треба було перекривати та ремонтувати дахи будинків, а зараз шифер є за ціною 420 гривень за штуку і запропонували їй доплатити, на що вона не погодилась. Просить віддати їй шифер у кількості 54 шт., який вона оплатила, та надати письмову відповідь у місячний строк. У разі невиконання її прохання вона буде змушена звернутись до суду (а.с 7).

У рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення дата подання «01.04.2024», у графі «найменування адресата» зазначено «ФОП ОСОБА_2 », а в графі «поштова адреса» - «Чернігів, 14021». Відомості про отримання поштового відправлення відповідачем відсутні (а.с. 8).

Відповідно до наданих відповідачем бухгалтерських довідок, ціна за одну одиницю товару шифер восьми хвильовий суттєво змінилась, у липні 2021 складала 142 грн, у жовтні 2021 складала 188 грн., у квітні 2024 складала 385 грн. (а.с.27-29), що не заперечувалось сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч. 1 ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому

Статтею 663 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Стаття 689 ЦК України передбачає обов`язок покупця прийняти товар: Покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Стаття 690 ЦК України регулює зберігання товару, не прийнятого покупцем: Якщо покупець (одержувач) відмовився від прийняття товару, переданого продавцем, він зобов`язаний забезпечити схоронність цього товару, негайно повідомивши про це продавця. Продавець зобов`язаний забрати (вивезти) товар, не прийнятий покупцем (одержувачем), або розпорядитися ним в розумний строк. Якщо продавець у цей строк не розпорядиться товаром, покупець має право реалізувати товар або повернути його продавцеві. Витрати покупця у зв`язку із зберіганням товару, його реалізацією або поверненням продавцеві підлягають відшкодуванню продавцем. При цьому суми, одержані від реалізації товару, передаються продавцеві за вирахуванням сум, що належать покупцеві. Якщо покупець без достатніх підстав зволікає з прийняттям товару або відмовився його прийняти, продавець має право вимагати від нього прийняти та оплатити товар або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Відповідно до встановлених в суді фактичних обстави справи та правового релювання договору купівлі продажу, суд дійшов таких висновків:

Позивачка та відповідач уклали договір купівлі-продажу покрівельного матеріалу у роздріб в усній формі. При цьому досягли згоди щодо істотних умов цього договору: виду товару, його ціни і кількості. Окрім того, як зазначає позивачка, шифер був придбаний нею на умовах самовивозу. Оскільки у товарних чеках від 09.07.2021 та 13.10.2021 не зазначена вартість доставки шиферу покупцю, суд виходить з того, що самовивіз товару також був істотною умовою договору, і наявність у відповідача обов`язку доставити (поставити, як вказано у позові) сторона позивача не довела.

Сплативши повну вартість товару, позивачка не вчинила дій, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з її боку для забезпечення передання та одержання товару. Суд погоджується з позицією відповідача в тій частині, що позивачка зволікала з прийняттям товару та протягом розумного строку його не прийняла. З дня оплати товару до початку бойових дій у Чернігівській області та руйнування мостів через р. Десну пройшло більш ніж чотирі місяці. Окрім того, протягом другої половини 2022 року- 2023 років позивачка не вивезла від продавця придбаний нею шифер, не навівши в позовній заяві та в суді будь-яких поважних причин, які б об`єктивно завадили їй вчинити відповідні дії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 застосовано доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), що ґрунтується ще на римській максимі non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium лежить принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частинами 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням наведеної вище сутності принципу змагальності, саме позивачка ОСОБА_1 , як позивач у справі та особа, яка стверджує про порушення відповідачем зобов`язань за договором, мала довести ту обставину, на яку вона посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог.

Проте, звертаючись до суду з вимогою про зобов`язання вчинити певні дії у зв`язку із неналежним виконанням умов усного договору, позивачка не надала доказів неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків, відповідно до умов усного договору. Поведінку позивачки суд оцінює як суперечливу, оскільки, сплативши повну вартість товару, за його наявності, вона не забрала його від продавця протягом розумного для цього виду договорів строку.

За таких обставин, з урахуванням обраного стороною позивача способу захисту, суд не вбачає підстав для покладення на відповідача обов`язку поставити шифер восьми хвильовий у кількості 54 штуки ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 509, 525, 526, 529, 530, 655, 656, 662, 665, 673, 690, 693 ЦК України, статтями 12, 13, 43, 76-81, 141, 263, 265, 268, 274, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 31.07.2024.

Суддя А. С. Лібстер