ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1126/23 Провадження 2/636/1063/24
23.07.2024 місто Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Буніна Є.О.,
за участю секретаря судового засідання Бруславської В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок скоєння кримінального правопорушення, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок скоєння кримінального правопорушення в загальному розмірі 650000,00 гривень, а також витрат на правничу допомогу.
29.06.2018 приблизно о 19.00 год. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи поблизу буд. АДРЕСА_1 , де в нього раптово виникли хуліганські мотиви та злочинний умисел направлений на грубе порушення громадського порядку з явною неповагою до суспільства, що супроводжується винятковим цинізмом до суспільних норм моралі, через що ОСОБА_2 за вказаною адресою та часом зупинив автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 313, який належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який разом із дружиною ОСОБА_3 знаходились у салоні автомобіля. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, протиправно, ОСОБА_2 підійшов до потерпілого ОСОБА_1 , який знаходився на той момент у власному автомобілі та через відкрите вікно дверей автомобіля наніс кулаком правої руки один удар в область лівого ока ОСОБА_1
В результаті злочинних дій явно хуліганського характеру обвинувачений ОСОБА_5 1 заподіяв потерпілому ОСОБА_1 , згідно висновку судово-медичної експертної комісії від 29.05.2019 року № 08-113/19, гостру закриту черепно-мозкову травму у формі струсу головного мозку з наявністю синця на обличчі ліворуч, кваліфікуючи цю травму як легке тілесне ушкодження, котре спричинило розлад здоров`я відповідно до правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
Через отриману травму головного мозку внаслідок кримінального правопорушення. Позивач вже більше чотирьох років відчуває постійні головні болі, подекуди з запамороченням. Провідні спеціалісти світу та України в цілому говорять, що в 87% випадків струсу мозку відбуваються невідворотні процеси - пошкоджуються нейронні зв`язки, виникають певні проблеми з роботою нервових клітин, погіршується їхнє харчування. Судинні спазми заважають постачати головний мозок киснем, змінюється склад обволікаючої рідини (ліквору). Що для Позивача ще погіршується тим, що ліки для приглушення болю та симптомів з 2020 року через пандемію гострої респіраторної хвороби COVID-19 подорожчали ще й у зв`язку з економічною кризою, а після 24.02.2022 року після початку повномасштабної війну країни терориста російської федерації проти України інфляційні процеси знецінили гривню в рази відносно долара США, а отже всі ліки знов піднялися в ціні вдвічі. Таким чином, Позивач оцінює завдану йому Відповідачем моральну шкоду в розмірі 500000,00 гривень, а матеріальна шкода оцінюється в 150000,00 гривень, загалом 650000,00 гривень. Жодних коштів станом на день подання цієї заяви Позивачем від Відповідача не отримано.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бережний Г.В. надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, причини неявки до суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток. Враховуючи, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив на позов не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).
Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
29.06.2018 приблизно о 19.00 год. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи поблизу буд. АДРЕСА_1 , де в нього раптово виникли хуліганські мотиви та злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з явною неповагою до суспільства, що супроводжується винятковим цинізмом до суспільних норм моралі, через що ОСОБА_2 за вказаною адресою та часом зупинив автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 313, який належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який разом із дружиною ОСОБА_3 знаходились у салоні автомобіля. Реалізучуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, протиправно, ОСОБА_2 підійшов до потерпілого ОСОБА_1 , який знаходився на той момент у власному автомобілі та через відкрите вікно дверей автомобіля наніс кулаком правої руки один удар в область лівого ока ОСОБА_1 .
В результаті хуліганських дій обвинувачений ОСОБА_2 заподіяв потерпілому ОСОБА_1 , згідно висновку судово-медичної експертної комісії від 29.05.2019 року № 08-113/19, гостру закриту черепно-мозкову травму у формі струсу головного мозку з наявністю синця на обличчі ліворуч, кваліфікуючи цю травму як легке тілесне ушкодження, котре спричинило розлад здоров`я відповідно до правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
На підставі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Частиною 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Вирішуючи позивні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позову в цій частині, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження завданих йому матеріальних збитків.
Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода серед іншого полягає в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Частиною 1 ст. 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особини, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Як роз`яснено у п.п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі й майну громадянина або заподіяна майну юридичної особини, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними й шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Суд враховує вищезазначені норми права та встановлений ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області факт вчинення неправомірних дій зі сторони відповідача, оскільки його звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності (п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України), з нереабілітуючих причин, приходить до висновку про наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача, та його вини в її заподіянні.
Потерпілий оцінює заподіяну йому моральну шкоду, в розмірі 500000,00 гривень.
При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних потерпілій моральних страждань, характер та об`єм його душевних, психічних страждань, у зв`язку з нанесенням легких тілесних ушкоджень.
Встановлюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з урахуванням встановлених судом обставин характеру спричиненої шкоди, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за можливе стягнути на користь потерпілого 7000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які потерплий пережив.
Суд вважає за можливе частково задовольнити позов в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 7000,00 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 гривень.
Щодо вимог позивача про стягнення на його користь витрат на правову допомогу суд, приходить до наступного.
На підставі п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як зазначено у ч. 4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження №61-5662св20) зазначено, що «…оскільки представник не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу».
Згідно постанови Верховного суду від 22.01.2021 у справі №925/1137/19, за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості на правничу допомогу підлягають розподілу за результатами справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено.
У даній справі, адвокатом Бережним Г.В. на підтвердження витрат на правову допомогу надано лише копію ордеру на надання правничої допомоги, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та копію договору про надання правової допомоги від 23.01.2023, що не може бути належним підтвердженням обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.
Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.
За таких обставин, суд дійшов висновку, про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення судових витрат на правову допомогу.
Керуючись ст.ст.7-11, 141, 263-265, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок скоєння кримінального правопорушення, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , моральну шкоду в сумі 7000,00 (сім тисяч) гривень.
В іншій частині вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави суму судового збору в розмірі 3028,00 (три тисячі двадцять вісім) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя