Справа № 203/3822/24
Провадження № 2/0203/1541/2024
УХВАЛА

30 липня 2024 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Іваницька І.В., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська через систему «Електронний суд» надійшла вищезазначена позовна заява.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2024 року, цивільну справу №203/3822/24, провадження №2/0203/1541/2024, було розподілено головуючому сідді Іваницькій І.В., яка передана судді канцелярією суду 27.07.2024 року.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про необхідність передачі її за підсудністю до іншого суду, з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Положеннями ч. ч. 6, 9 ст. 187 ЦПК України визначено, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 ЦПК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Частиною 3 цієї ж статті визначено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю із вказаної підстави здійснюється на підставі ухвали суду.

Як слідує з матеріалів позовної заяви, відповідачем за позовом виступає фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, а предметом спору є стягнення заборгованості за договором позики. За таких обставин суддею на виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України було направлено запит для з`ясування зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного демографічного реєстру від 30 липня 2024 року №713164, реєстрацією місця проживання відповідача значиться адреса: АДРЕСА_1 , що відповідно до адміністративно-територіального поділу міста відноситься до Новокодацького району Дніпропетровської області, а отже до територіальної юрисдикції Ленінського районного суду м. Дніпропетровська.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене та враховуючи, що з огляду на предмет та характер спірних правовідносин, а також суб`єктний складу сторін за позовом відсутні підстави для застосування положень ст. ст. 26, 28-30 ЦПК України при визначенні підсудності такого позову, а за загальними правилами підсудності (за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача), передбаченими ст. 27 ЦПК України, позов не підсудний Кіровському районному суду м. Дніпропетровська, оскільки зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача знаходиться в Новокодацькому районі м. Дніпра, що відноситься до територіальної юрисдикції Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, суд приходить до висновку про необхідність направлення матеріалів даної позовної заяви до зазначеного суду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України для розгляду за підсудністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 26-32, 258-261, 263, 352-355 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики передати на розгляд за підсудністю до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст. 261 ЦПК України з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання).

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя І.В. Іваницька