ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6479/24 Справа № 204/6320/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача - Никифоряка Л.П.,

суддів - Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

за участі секретаря судового засідання - Драгомерецької А.О.,

розглянувши відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій подана апеляційна скарга Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2023року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного кредитно-заставного договору № DN81АR18750384 від 21 травня 2008року ОСОБА_1 отримала строковий кредит в розмірі 9 363,74 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 9,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 20 травня 2015року включно. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 26 червня 2015року відповідач має заборгованість в розмірі 32 144,72 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом - 7 974,13 доларів США; заборгованості про процентам за користування кредитом - 1 917,07 доларів США; заборгованості по комісії за користування кредитом - 1 672,88 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 19 038,70 доларів США; а також штрафів: штраф (фіксована частина) - 11,80 доларів США; штраф (процентна складова) - 1 530,14 доларів США.

Ураховуючи викладене, позивач виклав вимоги про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитно-заставним договором № DN81АR18750384 від 21 травня 2008року в розмірі 32 144,72 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 26 червня 2015року складає 681 146,55 грн, а також судових витрат.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2023року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, виклало вимогу про скасування рішення та ухвалення нового про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтовувалась тим, що відповідно до пункту 14.11 кредитного договору № DN81АR18750384 від 21 травня 2008року сторони встановили строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю у п`ять років. Банк звернувся до суду з позовом у вересні 2015 року, тобто в межах строку позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач заперечує проти задоволення апеляційної скарги позивача, просила її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідками про доставку електронного листа.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 травня 2008року між позивачем АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитно-заставний договір № DN81АR18750384, відповідно до умов якого позичальник отримав строковий кредит в розмірі 9 363,74 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 9,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 20 травня 2015року включно на наступні цілі: частина кредиту в розмірі 7 935,23 доларів США надається з метою придбання позичальником автомобіля; частина кредиту в розмірі 469,11 доларів США надається з метою оплати перших страхових платежів за договорами страхування на першій рік дії кредиту; частина кредиту в розмірі 7,17 доларів США надається з метою оплати коштів за реєстрацію предмета застави в державному реєстрі; частина кредиту в розмірі 952,23 доларів США надається з метою оплати винагороди за надання фінансового інструменту, що сплачується в момент видачі кредиту (а.с.7-16).

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 26 червня 2015року відповідач має заборгованість в розмірі 32 144,72 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом - 7 974,13 доларів США; заборгованості про процентам за користування кредитом - 1 917,07 доларів США; заборгованості по комісії за користування кредитом - 1 672,88 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 19 038,70 доларів США; а також штрафів: штраф (фіксована частина) - 11,80 доларів США; штраф (процентна складова) - 1 530,14 доларів США (а.с.3-5).

Також встановлено, що останній самостійний платіж згідно розрахунку заборгованості відповідач здійснив 31 березня 2010року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений строк позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем, оскільки про порушення свого права позивача знав з 2010 року, тоді як з позовом Банк звернувся до суду 16 вересня 2015року, тобто після спливу строку позовної давності.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Частиною першою статті 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Початок перебігу позовної давності визначається в статті 261 ЦК України.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Натомість, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (абзац перший частини п`ятої статті 261 ЦК України).

Підстави зупинення та переривання позовної давності визначені у статтях 263, 264 ЦК України.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (стаття 264 ЦК України).

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; встановивши, що відповідачем ОСОБА_1 було заявлено про застосування позовної давності (а.с.94-96) одночасно із поданням до місцевого суду відзиву на позовну заяву; враховуючи, що останній платіж на погашення кредиту ОСОБА_1 здійснила 31 березня 2010року; встановивши, що з даним позовом Банк звернувся до суду 16 вересня 2015року, тобто після спливу узгодженого між сторонами у пункті 14.11 кредитного договору збільшеного строку позовної давності тривалістю у 5 років, - суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Інших обставин, які виникли та унеможливили своєчасне звернення до суду з позовом, позивач не навів.

А тому доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Згідно статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись статтями 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2023року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 серпня 2024року.

Судді: