Справа № 128/843/22
Провадження № 22-ц/801/1238/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шевчук Л. П.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 рокуСправа № 128/843/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),

суддів: Голота Л. О., Медвецького С.К.,

з участю секретаря судового засідання: Кахно О.А.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - Вінницький відділ державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

відповідач за первісним та зустрічним позовами ОСОБА_2 ,,

треті особи без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 03 квітня 2024 року, постановлене під головуванням судді Шевчук Л. П. у справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ОСОБА_2 , за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю, зняття з нього арешту, за зустрічним позовом Вінницького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визначення частки боржника у нерухомому майні,

в с т а н о в и в:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Вінницького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ОСОБА_2 , за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю, зняття з нього арешту. Зазначала, що в провадженні Вінницького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) перебуває виконавче провадження №66534745 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 19650 дол. США. 11.05.2022 у даному виконавчому провадженні державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_2 у вигляді 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0680,що розташовані по АДРЕСА_1 .Вказане нерухоме майно є її, ОСОБА_1 , особистою приватною власністю , а тому державним виконавцем протиправно винесено вказану постанову, якою порушуються її права та інтереси. Окрім того, вказане нерухоме майно перебуває під арештом згідно договору іпотеки від 09.04.2019, а тому накладення на нього арешту порушує ще й права та інтереси третьої особи. При накладенні арешту на 1/2 частку вказаного нерухомого майна не було перевірено, чи боржник має право власності на них, що виключає можливість накладення арешту. Нерухоме майно придбано нею за особисті кошти, які у неї були ще до шлюбних відносин із ОСОБА_2 ,а тому на нього не поширюється право спільної сумісної власності. Лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності. Презумпція права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу, відповідно до ст. 60 СК України, є оспорюваною. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець згідно Закону України «Про виконавче провадження» здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Вказаним законом передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Посилаючись на викладене, просила визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0580, розташовані по АДРЕСА_1 її особистою приватною власністю та зняти з вказаного нерухомого майна арешт, накладений постановою державного виконавця від 11.05.2022 у виконавчому провадження №66534745 (т. 1 а.с. 2-8, 39-42).

У грудні 2022 року Вінницький відділ державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Хмельницький) подав зустрічний позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визначення частки боржника ОСОБА_2 у нерухомому майні. Зазначив, що у відділі перебуває на виконанні виконавче провадження №66534745 з виконання виконавчого листа №127/24767/20, виданого 10.08.2021 Вінницьким міським судом про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 19 650 доларів США, що в еквіваленті у гривні становить 557 274 грн. та 5572,74 грн. судового збору. 17.08.2021 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку направлено боржнику та направлено запити про наявність майна, зареєстрованого за боржником. 17.08.2021 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_2 в межах суми боргу. Згідно відповіді на запит, наданої 17.08.2021 ДПС України, відсутні відомості про наявність у боржника відкритих рахунків. З витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян вбачається наявність актового запису про шлюб №18 від 10.05.2009 відносно громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . Будь-які записи про розірвання шлюбу станом на грудень 2022 року відсутні. З інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.12.2021, за дружиною боржника ОСОБА_1 зареєстрований житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 . Також, за інформацією з цього реєстру від 24.11.2020, за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 01.06.2018, зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:0680, площею 0,05 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за цією ж адресою. Укладення вказаного договору купівлі-продажу відбувалося за згодою ОСОБА_2 , про що вказано в п. 5.2 договору.

З інформаційної довідки про нерухоме майно вбачається, що 10.04.2019 приватним нотаріусом Плахотнюк О.В. , на забезпечення виконання договору позики б/н від 10.04.2019 щодо отримання в борг ОСОБА_1 2 216 000 грн, було посвідчено договір іпотеки за № 943 та винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відносно будинку. Іпотекодержателем у договорі іпотеки вказано ОСОБА_3 , а іпотекодавцем - ОСОБА_1 . Строк виконання зобов`язання 10.04.2023.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 13.12.2022 у справі №127/24767/20 скасовано ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 24.01.2022 про задоволення подання державного виконавця про визначення частки боржника ОСОБА_2 у спірному нерухомому майні, оскільки заявлені державним виконавцем вимоги мають розглядатися в порядку позовного провадження, а не в порядку, передбаченому Розділом VI «Процесуальні питання пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України. Посилаючись на норми матеріального права, а саме ст. ст. 356, 366, 368, 370 ЦК України, ст. ст. 60, 70 СК України, просить визначити частку боржника ОСОБА_2 у нерухомому майні земельній ділянці з кадастровим номером :04:002:0680, площею 0,05 га, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 , в розмірі 1/2; частку боржника ОСОБА_2 у нерухомому майні житловому будинку з господарськими спорудами, загальною площею 106,6 кв.м, житловою площею 58,7 кв.м, по АДРЕСА_1 , в розмірі 1/2 (т. 2 а.с. 11-15).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 03 квітня 2024 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено. Позовні вимоги за зустрічним позовом Вінницького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення частки боржника у нерухомому майні задоволено. Визначено, що частка боржника ОСОБА_2 у нерухомому майні земельній ділянці, кадастровий номер :04:002:0680, площею 0,05 га, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , становить 1/2. Визначено, що частка боржника ОСОБА_2 у нерухомому майні житловому будинку з господарськими спорудами, об`єкт нерухомості, загальною площею 106,6 кв.м, житловою площею 58,7 кв.м, що складається з житлового будинку «А», криниці №1, вигрібної ями №2, та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , становить 1/2.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначене рішення суду скасувати через неправильну оцінку судом доказів і невірно встановлені обставини, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, а у справі ухвалити нове рішення про задоволення первісного позову і відмову в зустрічному позові. Вказує, що суд не врахував, що відділом виконавчої служби не було встановлено правовий статус нерухомого майна, оскільки спірний будинок та земельна ділянка є її особистою власністю. Також не було з`ясовано характер боргових зобов`язань ОСОБА_2 , що мають характер особистих. Позивачем за зустрічним позовом не надано доказів належності ОСОБА_2 частини будинку та земельної ділянки.

ОСОБА_3 у апеляційній скарзі також просить рішення суду скасувати через неправильну оцінку судом доказів і невірно встановлені обставини, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, а у справі ухвалити нове рішення про задоволення первісного позову і відмову в зустрічному позові. Зазначає, що суд не врахував те, що згідно правовстановлюючих документів ОСОБА_1 є власником будинку та земельної ділянки, які вона передала йому в іпотеку на забезпечення укладеного між ними кредитного договору. Зазначає під час оформлення у нотаріуса договору іпотеки ОСОБА_1 вказала, що спірний будинок та земельна ділянка є її особистою власністю. Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про поширення на ці об`єкти нерухомого майна режиму спільної сумісної власності.

У відзиві на апеляційну скаргу Вінницький відділ державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 05 червня 2024 року справу було призначено до розгляду на 20 червня 2024 року о 14 год. 30 хв.

20 червня 2024 року розгляд справи було відкладено на 25 липня 2024 року через повернення у зв`язку з неврученням ОСОБА_2 судових повісток. Причинами невручення відділення АТ «Укрпошта» зазначило відсутність адресата за вказаною адресою. Інші адреси та засоби зв`язку ОСОБА_2 у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до змісту ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Апеляційний суд вжив усі заходи щодо належного повідомлення про час, дату та місце розгляду справи в установлені законом строки ОСОБА_2 шляхом публікації оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України про судове засідання 25.07.2024 року.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, передумовою якого є не відсутність учасників справи, а неможливість вирішення спору в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність ОСОБА_2 .

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи рішення суду та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Вінницького районного суду від 03 квітня 2024 року вищевказаним вимогам закону відповідає.

Судом встановлено, що 10 травня 2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 »), уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Віньковецького районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 18.

01.06.2018 ОСОБА_8 , від імені якої діє ОСОБА_9 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) уклали нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, за яким продавець продав (передав) у власність, а покупець купив (прийняв) у власність земельну ділянку, площею 0,05 га, кадастровий номер :04:002:0680, яка розташована в АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (т. 1 а.с. 18-19).

Згідно п. 5.2 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01.06.2018, предметом цього договору є земельна ділянка, площею 0,05 га, з кадастровим номером :04:002:0680, що розташована по АДРЕСА_1 ,з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що придбавається за письмовою згодою чоловіка покупця ОСОБА_1 - ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 19).

Право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.06.2018 за №126040190 (т. 1 а.с. 20).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №135614420 від 27.08.2018, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на цілий житловий будинок з господарськими спорудами загальною площею 106,6 кв.м, житловою площею 58,7 кв.м, по АДРЕСА_1 .Підставою виникнення права власності зазначено - декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер ВН 59, видана 20.08.2018, видавник сектор ДАБК Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області (т. 1 а.с. 13).

10.04.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, за умовами якого вона, як іпотекодавець, передала ОСОБА_3 , як іпотекодержателю, в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на праві приватної власності, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на вказане майно ,а також земельну ділянку за вказаною адресою , площею 0,05 га, кадастровий номер :04:002:0680, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ,що належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 01.06.2018. Зазначена нерухомість передана в іпотеку у забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_1 щодо повернення позики за договором позики від 10.04.2019 (т. 1 а.с. 11-12).

В пункті 18 договору констатовано, що даний договір укладено за згодою чоловіка іпотекодавця ОСОБА_2 , що викладена у вигляді заяви, справжність підпису на якій посвідчено приватним нотаріусом Плахотнюк О.В.. Окрім того, в даному договорі міститься заборона нотаріуса на відчуження зазначеного в договорі майна (т. 1 а.с. 11-12).

Постановою заступника начальника відділу Вінницького відділу ДВС у Вінницькому районі Штельмаха Д.В. від 11.05.2022 у виконавчому провадженні №66534745 було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 - на 1/2 частку житлового будинку з господарськими спорудами та на 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0680, що розташовані по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 10).

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження №66534745 по виконанню виконавчого листа №127/24767/20 від 10.08.2021 про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_4 562846,74 грн. (т. 1 а.с. 69-192), за заявою стягувача ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошових коштів сумі 19650 дол. США, що еквівалентно 557 274,00 грн. та 5572,74 грн. судового збору, заступником начальника відділу Вінницького відділу ДВС у Вінницькому районі Штельмахом Д.В. 17.08.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а також постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника. Копії вказаних постанов рекомендованим відправленням було направлено боржнику ОСОБА_2 для відома та для виконання. З відповіді МВС України на запит №111349152 від 17.08.2021 вбачається, що за боржником ОСОБА_2 зареєстрований автомобіль, марки «ВАЗ-21104», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору. Згідно інформації Пенсійного фонду України, ОСОБА_2 пенсію не отримує, за трудовими та цивільно-правовими договорами не працює, останнє місце роботи невідоме. Постановою державного виконавця про арешт майна боржника від 09.09.2021 накладено арешт на транспортний засіб автомобіль «ВАЗ-21104», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить боржнику ОСОБА_2 . З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №275359200 від 17.09.2021 вбачається, що за боржником ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку ,площею 2 га, з кадастровим номером 020030003, для ведення особистого селянського господарства на території Осламівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №5 від 22.09.2021 між громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_10 , 10.05.2009 у відділі РАЦС Віньковецького РУЮ Хмельницької області було зареєстровано шлюб, актовий запис №18; після реєстрації якого ОСОБА_10 змінила прізвище на « ОСОБА_11 ». З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №276002949 від 22.09.2021 вбачається, що за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 та право приватної власності на земельну ділянку ,площею 0,05 га з кадастровим номером :04:002:0680, за цією ж адресою. Згідно відповіді Якушинецької сільської ради №10-02/1386 від 22.09.2021 за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З акту заступника начальника Вінницького відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області від 27.09.2021 вбачається, що 27.09.2021 здійснено виїзд в АДРЕСА_1 і на момент перевірки ОСОБА_2 перебував у будинку, майно на яке можливо звернути стягнення відсутнє; в будинку також присутні двоє малолітніх дітей та ОСОБА_1 .. Державним виконавцем Вінницького відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області видано доручення від 06.10.2021, яким доручено здійснити опис земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0003 ,площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, що належить ОСОБА_2 за адресою: Хмельницька область, Віньковецький район, с/рада Осламіська,. Постановою заступника начальника відділу Вінницького відділу ДВС Штельмаха Д.В. від 19.10.2021 оголошено розшук майна боржника ОСОБА_2 - автомобіля «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 . Постановою заступника начальника відділу Вінницького відділу ДВС Штельмаха Д.В. від 10.11.2021 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника ОСОБА_2 .. Постановою про опис та арешт майна боржника від 04.11.2021 описано та накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :02:003:0003 площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства ,що належить ОСОБА_2 і розташована за адресою: Хмельницька область, Віньковецький район, с/рада Осламіська. Постановою заступника начальника відділу Вінницького відділу ДВС Штельмаха Д.В. від 08.12.2021 призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ТОВ «Приватна експертна служба». Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.11.2021 задоволено подання начальника Вінницького ВДВС у Вінницькому районі Вінницької області Голубєва С.В. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2 до погашення заборгованості за виконавчим документом №127/24767/20 в повному обсязі. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.01.2022 задоволено подання заступника начальника відділу Вінницького відділу ДВС Штельмаха Д.В. про визначення частки у спільній сумісній власності, визначено що частка боржника ОСОБА_2 у нерухомому майні земельній ділянці, кадастровий номер :04:002:0680, площею 0,05 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, а також у житловому будинку, які знаходяться по АДРЕСА_1 становлять 1/2. Згідно висновку ТОВ «Приватна експертна служба» від 08.02.2022 вартість земельної ділянки, кадастровий номер :02:003:0003, площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства за адресою: Хмельницька область, Віньковецький район, с/рада Осламіська, яка належить ОСОБА_2 , становить 132820 грн.. Постановою заступника начальника відділу Вінницького відділу ДВС Штельмаха Д.В. від 11.05.2022 накладено арешт на 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер :04:002:0680, площею 0,05 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, а також на 1/2 частку житлового будинку, які знаходяться по АДРЕСА_1 .

Постановою Вінницького апеляційного суду від 13.12.2022 у справі №127/24767/20 скасовано ухвалу Вінницького міського суду від 24.04.2022 про визначення частки боржника ОСОБА_2 у спільній сумісній власності у нерухомому майні земельній ділянці, кадастровий номер :04:002:0680, площею 0,05 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, а також у житловому будинку, які знаходяться по АДРЕСА_1 у розмірі по 1/2, а подання заступника начальника Вінницького відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Штельмаха Д.В. залишено без розгляду, з підстав того, що заявлені вимоги мають розглядатися за правилами позовного провадження, а не в порядку вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) (т. 2 а.с. 19-32).

Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 15.02.2023,що набрало законної сили 20.03.2023, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 залишено прізвище « ОСОБА_14 ».

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_15 ,суд першої інстанції виходив з того, що спірна земельна ділянка та житловий будинок, хоча й зареєстровані на праві власності за позивачкою-відповідачкою ОСОБА_1 , однак, були придбані в період перебування сторін у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, а тому в силу приписів ст. 60 СК України мають статус спільного майна подружжя, а Щуцькою не спростовано даний факт. Задовольняючи зустрічний позов, суд виходив з того, що метою звернення Щуцької до суду із позовом про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю та зняття з нього арешту, було прагнення у такий спосіб уникнути звернення стягнення на частину спірного нерухомого майна за відкритим виконавчим провадженням, у якому боржником виступає її чоловік відповідач ОСОБА_2 . Наявність майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, є підставою визначення частки боржника у такому майні за зверненням державного виконавця.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, які перевірив наданими доказами, оціненими в порядку ст.89 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та застосував до них норми права, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні первісного позову та задоволення зустрічних позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що будинок та земельна ділянка є особистою власністю позивачки є безпідставними , виходячи з наступного.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з частиною шостою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом,з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року у справі № 2-24/494-2009 зроблено висновок, що виконавець звертається з поданням до суду про виділ частки майна боржника саме в позовному провадженні.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 СК України).

Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (частина перша статті 63 СК України).

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Системний аналіз наведених норм матеріального права свідчить про існування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Водночас законодавство передбачає можливість спростування поширення правового режиму спільного сумісного майна одним із подружжя, що є процесуальним обов`язком особи, яка з нею не погоджується. Тягар доказування обставин для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц (провадження № 14-325цс18).

Установивши, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:0680, площею 0,05 га, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 та розташований на ній житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 106,6 кв.м, житловою площею 58,7 кв.м, набуто ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 під час перебування їх у зареєстрованому шлюбі, суд першої інстанції правильно вважав, що це майно є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, 1/2 частка якого належить боржнику, у зв`язку із чим дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання нерухомого майна особистою приватною власністю ОСОБА_1 та знаття з нього арешту. .

Доводи апеляційних скарг про те, що спірне майно придбано в період шлюбу, але за особисті кошти ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки такі доводи не підтверджені належними та допустимими доказами. Більше того, під час укладення договору іпотеки ОСОБА_2 ,як чоловік ОСОБА_1 (іпотекодавцем) окремо було надано згоду на передачу спірного нерухомого майна в іпотеку, як спільної сумісної власності подружжя.

Оскільки відповідач жодним чином не спростувала презумпцію спільної сумісної власності сторін на спірне майно та не надала доказів, які б підтверджували придбання майна за рахунок особистих коштів, суд правильно вважав таке майно об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Доводи апеляційних скарг про те, що у першу чергу звертається стягнення на грошові кошти боржника та рухоме майно, а вже потім на об`єкти нерухомості, не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Згідно статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

При вирішенні позову судами враховано, що 26 березня 2022 року набрав чинності Закон України « Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 15 березня 2022 року № 2129-IX, згідно якого тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації). Таким чином , неможливо звернути стягнення на заробітну плату та інший дохід боржника. Також судом враховано, що транспортні засоби за боржником не зареєстровані, інші грошові кошти/вклади/заощадження у боржника відсутні.

За наведених обставин, наявні підстави для ініціювання питання визначення частки боржника у спільній сумісній власності та звернення стягнення на нерухоме майно боржника.

При цьому визначення частки майна боржника у праві спільної сумісної власності не означає автоматичне звернення стягнення на цю частку, оскільки вказане залежить від подальших дій боржника, який наділений правом запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу (частина п`ята статті 48 Закону України «Про виконавче провадження»),а тому доводи апеляційних скарг про порушення судами положення статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», є помилковими.

Доводи апеляційних скарг зводяться до цитування окремих абзаців рішення суду та не погодження з ними, до незгоди з висновками суду та особистого бачення апелянтом обставин справи та хибного тлумачення норм матеріального і процесуального закону.

Такі доводи ,що ґрунтуються на власному тлумаченні і розумінні позивачем спірних правовідносин, положень ЦК України та ЦПК України, судової практики, правильність висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати ,що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, що передбачено статтею 376 ЦПК України в якості підстав для скасування рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Аналізуючи доводи апелянта та вмотивованість висновків суду, апеляційний суд вважає ,що судом надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, залишити за ОСОБА_16 .

Керуючись ст.ст. 375, 379, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 03 квітня 2024 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, залишити за апелянтами.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий С.Г. Копаничук

судді: Л. О. Голота

С. К. Медвецький