Справа № 2-4682/11
Провадження № 4-с/643/31/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2024

18 липня 2024 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря Абсалямової А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Грічаніченко Олександр Олександрович; особа, дії якої оскаржуються Салтівський відділ виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гук Сергій Віталійович, стягувач: Акціонерне товариство «Райффайзен банк» на бездіяльність державного виконавця,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, у якій просить визнати бездіяльність посадових осіб Салтівського відділу державної виконавчої служби (далі ВДВС) у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі СМУМЮ) неправомірними; зобов`язати посадових осіб Салтівського ВДВС у місті Харкові СМУМЮ; скасувати арешт майна ОСОБА_1 , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №46094949 від 16.01.2015, виданої Московським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (далі ВДВС ХМУМЮ), реєстраційний номер обтяження № 8584550 від 02.02.2015 року; скасувати арешт майна ОСОБА_1 , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №46094949 від 17.03.2015 року, виданої Московським ВДВС ХМУМЮ, реєстраційний номер обтяження № 9110156 від 19.03.2015 року.

Скарга мотивована тим, що із відомостей, отриманих з єдиного реєстру боржників, стосовно ОСОБА_1 у Московському ВДВС ХМУМЮ м. Харкова ГТУЮ у Харківській області перебувало на виконанні виконавче провадження № 46094949. В межах виконавчого провадження № 46094949 накладено арешт на майно ОСОБА_1 , тому остання звернулася до Салтівського ВДВС у місті Харкова для ознайомлення з матеріалами ВП. Із відповіді Салтівського ВДВС № 45141 від 14.02.2024 вбачається, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень у Московському ВДВС м.Харкова ГТУЮ у Харківській області перебувало на виконанні ВП № 46094949 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4682/11, виданого 27.09.2012 Московським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/2061/82/100160 від 03.06.2008 в сумі 1153 322,76 грн., судовий збір 2823,00 грн., витрати в сумі 120,00 грн. 16.01.2015 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №46094949 та одночасно винесено постанову про арешт майна боржника, а 26.01.2015 винесено постанову про стягнення виконавчого збору. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав зареєстроване обтяження № 8584550 від 02.02.2015 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №46094949 від 16.01.2015. 17.03.2015 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав зареєстроване обтяження № 9110156 від 19.03.2015 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №46094949 від 17.03.2015, виданої Московським ВДВС ХМУЮ. 29.04.2015 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві згідно п.9.ч.1.ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» через встановлену законом заборону на звернення стягнення на майно чи кошти боржника. Згідно інформації, отриманої з відповіді Салтівського ВДВС у м. Харкові № 45141 від 14.02.2024 року на даний час виконавчих проваджень з виконання виконавчого листа № 2-4682/11, виданого 27.09.2012 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/2061/82/100160 від 03.06.2008 в сумі 1 153322,76 грн, судовий збір 2823,00 грн , витрати в сумі 120,00 грн. на примусовому виконанні в провадженні Салтівського ВДВС у м.Харкові не перебуває. В той же час, в межах виконавчого провадження № 46094949, накладено арешти на майно боржника ОСОБА_1 , які до теперішнього часу не скасовані. На час відкриття виконавчого провадження при виконанні виконавчого листа № 2-4682/11, виданого 27.09.2012 Московським районним судом м. Харкова по справі № 2-4682/11 діяв ЗУ «Про виконавче провадження» від 1999 року, згідно якого, відповідно до ч.1 ст. 22 передбачено, що виконавчий лист може бути пред`явлено до виконання протягом року і державный виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред`явлення якого до примусового виконання закінчився, про що виносить відповідну постанову ( ст.24 закону). Отже, виконавчий лист № 2-4682/11, виданий 27.09.2012 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості подано для примусового виконання до Московського ВДВС м.Харкова ГТУЮ у Харківській області з порушенням строків передбачених Законом. Далі, 19.03.2024 ОСОБА_1 завернулась до Салтівського ВДВС про скасування арешту майна ОСОБА_1 , накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №46094949 від 16.01.2015, виданої Московським ВДВС ХМУЮ, реєстраційний номер обтяження № 8584550 від 02.02.2015 та скасуваня арешту майна, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №46094949 від 17.03.2015, виданої Московським ВДВС ХМУЮ, реєстраційний номер обтяження № 9110156 від 19.03.2015. 05.04.2024 року отримано відповідь №8 4242 із якої вбачається, що відповідь неможливо було надати раніше через хворобу виконавця. У задоволенні заяви від 23.04.2024 про зняття арешту з майна ОСОБА_1 відмовлено із зазначенням, що вирішення питання щодо зняття обтяжень можливо у судовому порядку. Також у відповіді додатково зазначено, що виконавчий лист № 2-4682/11, виданий 27.09.2012 Московським районним судом м. Харкова до державного виконавця Саніна І.С. надійшов 14.01.2015. Отже, наведені обставини та відповідь підрозділу виконавчої служби на думку скаржника свідчать, що дії службової особи Салтівського ВДВС у м.Харкові не відповідають вимогам закону та порушують права ОСОБА_1 .

Від представника скаржника надійшла заява про розгляд скарги без участі ОСОБА_1 та її представника.

Представник Салтівського ВДВС у місті Харкові СМУМЮ в судове засідання не звився, будучи належним чином та своєчасно повідомленим про день, час та місце проведення судового розгляду скарги, зав про поважні причини своєї відсутності або про слухання скарги без участі представника, до суду не надійшло, правом надання пояснень або заперечень проти скарги не скористався. На виконання ухвали суду про витребування матеріалів виконавчого провадження № 46094949, на адресу суду направлено інформацію.

Від представника АТ «Райффайзен Банк» надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Правом надання пояснень, заперечень щодо вимог скарги, не скористувався.

Суд, вивчивши доводи скарги, дослідивши матеріали справи, дійшов такого.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (даті - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» основними стадіями виконавчого провадження є: 1) відкриття виконавчого провадження; 2) підготовка до примусового виконання; 3) вжиття заходів примусового виконання рішення; 4) закінчення виконавчого провадження.

Так, встановлено, що у Московському ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області перебувало на виконанні виконавче провадження №46094949 з примусового виконання виконавчого листа №2-4682/11, виданого 27.09.2012 Московським районним судом м. Харкова про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/2061/82/100160 від 03.06.2008 в сумі 1153322,76грн., судовий збір 2823грн. та витрати в сумі 120грн.

14.01.2015 до державного виконавця Саніна І.С. надійшов виконавчий документ.

16.01.2015 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №46094949.

16.01.2015 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, зареєстроване обтяження за №8584550 від 02.02.2025.

17.03.2015 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, зареєстроване обтяження за №9110156 від 17.03.2015.

29.03.2015 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження.

Також встановлено, що у Московському ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області перебувало виконавче провадження №51151086 з примусового виконання виконавчого листа №2-4682/11, виданого 27.09.2012 Московським районним судом м. Харова про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/2061/82/100160 від 03.06.2008 в сумі 1153322,76грн., судовий збір 2823грн. та витрати в сумі 120грн.

18.05.2016 державним виконавче винесено постанов про відкриття виконавчого провадження №51151086.

09.12.2016 державним виконавцем винесено загальну постанову без затвердження про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію.

13.10.2017 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Такі обставини вбачаються із актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень, інформацій Салтівського ВДВС у місті Харкові СМУМЮ на адресу боржника від 14.02.2024 за №45141, від 12.03.2024 за №68312, від 05.04.2024 за №84242, заявою ОСОБА_1 від 19.03.2024, інформації Салтівського ВДВС у місті Харкові СМУМЮ від 17.06.2024 на адресу суду (а.с.7-11,30,31).

В силу ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, здійснення державним виконавцем комплексу дій, які визначені Законом, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені Законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження - стягувача та боржника.

Так, у відповідності до правил ст.22 Закону України «Про виконавче провадження», що діяв на час видачі виконавчих документів, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст. 11 Закону України про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не вищезазначені законом встановлюються виконавцем.

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконання не пізніше граничного строку, визначеного Законом.

Відповідно до ч.3,4 ст.3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

На підставі наданих суду документів та інформації вбачається 16.01.2015 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №46094949 та постанову про арешт майна боржника.

Далі, частиною 4 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено строки пред`явлення виконавчого документа до виконання, які перериваються у разі: - пред`явлення виконавчого документа до виконання; - надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Матеріали справи не містять доказів того, що були підстави для переривання строків пред`явлення виконавчого документа до виконання тощо.

Відповідно до частини другої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно з частиною третьою статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження», а також частиною першою статті 49 цього Закону (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) передбачені підстави повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, та підстави закінчення виконавчого провадження.

Отже, державний виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника лише в разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2023 року у справі № 2-751/11 (провадження № 61-3519св23).

Відповідно до ч.4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнутих з боржника ( утому числі від реалізації майна боржника), необхідні для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у ч. 6 ст.61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в іншій спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені п. 1-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Далі, виходячи із положень ст.447 ЦПК України суб`єктом оскарження є державний виконавець чи інші посадові особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення.

Зняття арешту, внесення відповідних відомостей про зняття арешту з майна в державному реєстрі обтяжень відноситься до повноважень державного виконавця згідно ЗУ «Про виконавче провадження».

У разі виявлення порушення порядку накладання арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець (ч.3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»).

В розумінні вказаних вище положень Закону державним виконавцем такі дії не вчинено.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставин справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.ст.76-80 ЦПК України).

Статтею 5 ЦПК України передбачено способи захисту, які застосовуються судом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Скаржник просить суд визнати бездіяльність посадових осіб Салтівського ВДВС у місті Харкові СМУМЮ неправомірними із зобов`язанням скасувати арешт, накладений на майно боржника.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

12.12.2013, 29.02.2024, 19.03.2024 ОСОБА_1 зверталася до Салтівського ВДВС у місті Харкові СМУМЮ про скасування арешт на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладених постановами державного виконавця від 16.01.2015 та 17.03.2015.

Із відповідей на звернення ОСОБА_1 Салтівський ВДВС у місті Харкові СМУМЮ 14.02.2024, 12.03.2024 та 05.04.2024 надавав інформацію, зокрема про сплив строку зберігання завершеного виконавчого провадження та роз`яснення щодо вирішення питання про зняття обтяжень у судовому порядку (а.с.8-11).

У Постанові Верховного Суду від 24.05.2021 у справі №712/12136/18 зазначено, що, оскільки позивач є боржником у виконавчому провадженні, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом УІІ ЦПК України.

Оскільки судом встановлено, що в діях Салтівського ВДВС у місті Харкові СМУМЮ вбачається неправомірність та бездіяльність, що викладене текстом вище, в розумінні положення ст. 451 ЦПК України, при відсутності підстав на даний час для зняття арешту з майна боржника державним виконавцем, визначених ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно ч. 5 ст. 59 цього Закону, відтак у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що на теперішній час відсутні правові підстави вважати законним наявність арешту на нерухоме майно, яке належить боржнику, враховуючи відсутність правових підстав для виконання виконавчого документу.

Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Верховний Суд неодноразово зауважував, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і осново-положних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, враховуючи вимоги та правила ЗУ «Про виконавче провадження» суд вважає вимоги скарги обґрунтованими, а тому у суду є підстави для скасування оскаржуємих постанов.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 83, 258-261, 263-265, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

п о с т а н о в и в:

Задовольнити скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Грічаніченко Олександр Олександрович; особа, дії якої оскаржуються Салтівський відділ виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гук Сергій Віталійович, стягувач: Акціонерне товариство «Райффайзен банк» на бездіяльність державного виконавця.

Визнати бездіяльність посадових осіб Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції неправомірними.

Скасувати арешт майна ОСОБА_1 , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №46094949 від 16.01.2015 року, виданої Московським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження № 8584550 від 02.02.2015.

Скасувати арешт майна ОСОБА_1 , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №46094949 від 17.03.2015 року, виданої Московським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження № 9110156 від 19.03.2015.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня її проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Московський районний суд м. Харкова.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя О.О. Сугачова