Провадження 2/127/5075/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2024 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Сунько Я.Р.

розглянувши в спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу за позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

08.12.2023 року судом зареєстровано позов КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води в сумі 35 365,03 грн. (а.с. 1-3).

Позов мотивований тим, що відповідач є споживачем послугз постачання теплової енергії та гарячої води, що надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний житловий будинок технічно під`єднано до зовнішніх інженерних мереж КП ВМР «ВМТЕ» згідно рішення виконкому Вінницької міської ради від 10.12.2020 року № 2634 та від 21.07.2022 року № 1447, якими погоджено норми споживання теплової енергії на послугу з постачання теплової енергії та норми споживання гарячої води на послугу з постачання гарячої води для споживачів КП ВМР «ВМТЕ».

У зв`язку з тим, що відповідач вчасно не розраховувалась за надані послуги, за період з 01.12.2020 року по 31.10.2023 року виник борг в сумі 35 365, 03 грн. Дана сума складається з: 34 209, 22 грн. - заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, 868,60 грн. суми втрат від інфляції, 287,21 грн. 3% річних від простроченої суми заборгованості.

КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» просило стягнути з відповідача борг в загальній сумі 35 365, 03 грн., а також судовий збір.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала, суду пояснила, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 . Індивідуальний договір про надання комунальних послуг із відповідачем не укладався, але оскільки договір про надання послуг є публічним і типовим, оприлюдненим у засобах масової інформації і відповідач фактично споживала надані послуги та частково оплачувала в 2023 році, вважається, що вона приєдналась до договору. Спожиті послуги відповідач вчасно не оплатила, внаслідок чого утворився борг за період з грудня 2020 року до жовтня 2023 року в сумі 34 209,22 грн., на який нараховані 3% річних та інфляційні до лютого 2022 року. Із власної ініціативи відповідач за укладенням договору не зверталась, однак, від споживання послуг не відмовилась, актів від`єднання її квартири від мережі теплопостачання немає. Також відповідач не повідомляла про зміну кількості зареєстрованих у квартирі осіб, тому станом на 30.06.2021 року за відомостями ТОВ «ЖЕО» послуги нараховувались на чотирьох зареєстрованих осіб, в подальшому на одну особу. Просила врахувати, що з вересня 2021 року до 14.02.2023 року лічильник по гарячій воді по квартирі відповідача був неопломбований, тому нарахування здійснювались по загальнобудинковому лічильнику.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав, подав відзив (а.с. 41-42). Суду пояснив, що договір про надання послуг з теплопостачання з відповідачем не укладався, тому вважає, що правовідносини між КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» та ОСОБА_1 не виникли. Крім того, вважає, що позивач не надав будь-яких доказів щодо об`єму наданих послуг і перебування системи теплопостачання на балансі КП «Вінницяміськтеплоенерго». Також просив врахувати, що судові накази про стягнення з ОСОБА_1 боргу скасовані, що підтверджує неправомірність нарахованого боргу. Кошти за послуги теплопостачання відповідач сплачувала помилково і вона має намір звертатись з позовом про їх стягнення як безпідставно отриманих.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнала. Суду пояснила, що договір із нею про надання послуг не укладався, нею не підписувався. Вважає, що послуги, що надаються позивачем, не якісні, квартира не забезпечена теплом в достатній мірі. В квартирі вона живе сама, діти давно не зареєстровані, проте позивача вона не повідомляла про кількість фактично проживаючих осіб.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я якої відкрито особовий рахунок№ НОМЕР_1 , проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Опалювальна площа квартири 58, 3 кв.м., одна зареєстрована особа.

Відповідач є споживачем послуг централізованого теплопостачання, що надаються КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" відповідно до Правил надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року та Закону України "Про житлово-комунальні послуги", предметом регулювання якого є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Згідно ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пунктом 1 частини 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Пунктами 1, 5 частини 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 1 статті 9 вищезазначеного закону встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно вимог частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити надані житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

З огляду на викладене, правовідносини, які склались між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Тому на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3 % річних як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Відповідна правова позиція Верховного Суду України викладена в ухвалі у справі № 6-59цс13 про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість по особовому рахунку № НОМЕР_1 становить 35 365, 03 грн. Дана сума складається з: 34 209, 22 грн. - заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період з грудня 2020 року по жовтень 2023 року, 868, 60 грн. суми втрат від інфляції, 287,21 грн. 3% річних від простроченої суми заборгованості, нарахованих до лютого 2022 року.

Станом на день ухвалення рішення у даній справі борг залишається не погашеним.

Вказану суму відпвоідач не спростувала і не надала власного розрахунку боргу, а в судовому засіданні 24.07.2024 року представник ОСОБА_4 повідомив, що доказів неправильності нарахування заборгованості відповідач подавати не буде, оскільки заперечує з приводу позовних вимог з інших підстав в зв`язку з тим, що договір про надання послуг між КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» і ОСОБА_1 укладений не був, тому і цивільно-правові відносини між сторонами не виникли.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Разом з тим, доказів в підтвердження заперечень представник відповідача також не надав.

Згідно із статтею 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Законом «Про житлово-комунальні послуги» покладено на споживача обов`язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (ст. 7 Закону).

Наведені приписи закону свідчать про обов`язковість договору про надання житлово-комунальних послуг для споживача та неможливість останнього відмовитись від укладання договору, а сам договір є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення такого у договорі або законі не висловив заперечень проти договору у формі мовчання.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 646/834/17, де скасовуючи судові рішення про відмову у стягненні боргу за надані комунальні послуги та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, Верховний Суд зазначив, що надавач послуг опублікував в газеті у якості пропозиції (оферти) для підписання споживачами публічний договір про надання комунальних послуг, а тому з огляду на те, що відповідач протягом місяця з дня публікації не направив свою письмову відмову укласти договір, то він вважається таким, що прийняв пропозицію позивача про укладення договору. При цьому Верховний Суд керувався тим, що на фізичних осіб покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами, а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору про надання послуг або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання.

У відповідності до вказаних норм КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» запропонувало населенню публічну оферту для ознайомлення та укладення договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, опублікувавши договір на сайті: vmte.vn.ua|contract.html. (а.с. 7-8).

Таким чином, з 01.11.2021 року договір із споживачем ОСОБА_1 є укладеним відповідно до Закону «Про житлово-комунальні послуги», постанови КМУ від 21.08.20219 року № 830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» та постанови КМУ від 11.12.2019 року № 1182 «Про затвердження правил надання послуги з постачання горячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води».

До 01.11.2021 року діяв типовий договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, опублікований в газеті «Вінницька газета» № 32 від 03.08.2018 року (а.с. 6).

Протягом місяця з дня розміщення позивачем договору приєднання (оферта) про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідач ОСОБА_1 свою відмову укласти договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення у письмовому вигляді не направила, періодично оплачувала надані позивачем послуги в період з серпня 2021 року до жовтня 2023 року на загальну суму 22 868,82 грн., а тому вважається такою, що прийняла пропозицію позивача щодо укладення договору.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_1 не довела підстав своїх заперечень, загальна сума боргу 35 365,03 грн. підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі

Позивачем при подачі позову до суду були понесені витрати на оплату судового збору 2 684, 00 грн. (а.с. 10). Відповідно до ст. 141 ЦПК України дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 256, 260, 261, 264, 509, 526, 610, 625 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 76-82, 89, 141, 263-265ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" борг за спожиті послуги з централізованого теплопостачання та гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, в загальній сумі 35 365,03 грн. та судові витрати судовий збір в сумі 2 684 грн.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

- позивач Комунальне підприємство Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (, 21100, м. Вінниця, вул. 600-річчя, 13, ІВАNUA9278920 в ПАТ АБ «Укргазбанк», МФО 320478);

- відповідач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1

Повне судове рішення складене 01.08.2024 року.

Суддя: