ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/463/23 Номер провадження 22-ц/814/812/24Головуючий у 1-й інстанції Герцов О.М. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

Розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 21 червня 2023 року по справі за позовом Акціонреного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» звернулося до суду із позовною заявою, у якій просило стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги за розподіл природного газу в сумі 2 315,14 грн.

Позов обґрунтовано тим , що між ним та відповідачем укладений договір розподілу природного газу, який відповідає Типовому договору розподілу природного газу, який затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2498, є публічним та однаковий для всіх споживачів і є договором приєднання. Фактом згоди приєднання відповідача до умов договору розподілу природного газу є підтвердженням споживання природного газу відповідачем, зокрема відомості про зняття показників та картка підсумків споживання газу по лічильникам абонента ОСОБА_1 , особовий НОМЕР_1 , код ЕІС: НОМЕР_2 ХМ26D11000509S, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачем ОСОБА_1 за період з 20.02.2020 року по 20.01.2023 року було здійснено оплату за послуги з розподілу природного газу по рахунку оператора ГРМ, загальний розмір якої склав 1462,45 грн. Вказані дії засвідчують про бажання боржника укласти договір розподілу природного газу. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 приєдналася до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору), сплативши рахунок оператора ГРМ, а також позивачем документально підтверджено споживання відповідачем природного газу. Станом на 20.01.2023 року сума заборгованості становить 2 315,14 грн. Відповідач ухиляється від сплати наданих послуг з розподілу газу.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 21 червня 2023 року позов Акціонерного Товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного Товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу у розмірі 2315,14 грн. (дві тисячі триста п`ятнадцять гривень чотирнадцять копійок).

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного Товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», суму сплаченого судового збору у розмірі 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні нуль копійок).

В апеляційному порядку рішення оскаржила ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим , що відповідач має оплачувати послуги виключно за постачання природного газу за договором постачання . Закон не зобов`язує споживача до договірних відносин з оператором ГРМ. Окрім того апелянт вказує, що АТ «Полтавагаз» , що здійснює розподіл природного газу не має права здійснювати такий вид діяльності як постачання у зв`язку із відсутністю ліцензії на постачання природного газу, Ліцензії на діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою .

Окрім того, ОСОБА_1 посилається на те , що права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними , якщо при наданні послуги , від якої споживач не може відмовитись , а одержати може лише в одного виконавця , виконавець нав`язує такі умови одержання послуги , які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами ; обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної , достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію.

Скаржник посилається також на Постанову Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 р. № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», згідно якої на думку ОСОБА_1 , суд першої інстанції мав би відмовити у позові АТ «ОГС «Полтавагаз».

Зважаючи на вказане ОСОБА_1 , просить скасувати рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 21 червня 2023 року , та відмовити позивачу у задоволенні його вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ціна позову становить 10900,52 грн та беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 7, та статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Судовим розглядом встановлено, що за умов договору приєднання, який є публічним, послуга з розподілу природного газу - це послуга оператора ГРМ, яка надається споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи і розподіл (переміщення) належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача (пункт 1.4. договору).

Відповідно до пунктів 6.1.-6.4. договору оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення.

До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими регулятором для оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу.

Величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Пунктом 6.6. договору визначено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ.

Згідно картки абонента ОСОБА_1 , о/р НОМЕР_3 , код ЕІС 56ХМ26D11000509S, адреса АДРЕСА_1 , за період з січня 2020 року по січень 2023 року заборгованість споживача складає 2 315,14 грн .

Претензію із розміром боргу з розподілу природного газу надіслано ОСОБА_1 листом АТ «Полтавагаз» від 28 жовтня 2022 року, та згідно відомостей АТ «Укрпошта» адресат отримав вказане відправлення 10 листопада 2022 року .

Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національноїкомісії,що здійснюєдержавне регулюванняу сферахенергетики такомунальних послугвід 30вересня 2015року №2494 (далі - Кодексом ГРМ), постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».

Відповідно до статті 1Закону України«Про ринокприродного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Статтею 40Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ визначено, що його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем.

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу.

Доступ до газорозподільної системи - це право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи.

Оператор газорозподільної системи - це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

З матеріалів справи вбачається, що АТ «Полтавагаз» надає послуги з розподілу природного газу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що не спростовано останньою.

Розподіл природного газу позивачем здійснюється відповідно до Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498.

Відповідно до пунктів 1.1.-1.3. Типового договору, цей договір є публічним, перебуває у загальному доступі і розміщений на офіційному сайті відповідача, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України. Фактом приєднання споживача до умов Типового договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за встановленою формою та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 1.3. договору).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (статті 12, 81, 89 ЦПК України).

Як вбачається з долученого до позовної заяви розрахунку, за період з січня 2020 року по січень 2023 року заборгованість ОСОБА_1 з оплати послуг з розподілу природного газу становить 2 315,14 грн (а.с. 16-17).

Ані в ході судового розгляду справи, ані у апеляційній скарзі відповідач не заперечувала факт, що вона є споживачем природного газу та не надала суду доказів про те, що остання не користується послугами газопостачання, не споживала природний газ у спірний період чи її домогосподарство було відключено від газопостачання (чи газопостачання було припинено у передбаченому законом порядку), чи вона подавала до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу до її домоволодіння.

Також ОСОБА_1 не спростувала належними доказами нарахований розмір заборгованості за послуги з розподілу природного газу.

Апеляційний суд вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає вимогам Кодексу ГРМ, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494, тарифів, встановлених на послуги розподілу природного газу у відповідні періоди, об`ємів споживання відповідачем природного газу.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що зазначена сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Колегія суддів зазначає, що відповідач, як споживач послуг, які надає АТ «Полтавагаз», має сплатити їх вартість, що узгоджується, у тому числі, й з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 26 вересня 2018 року по справі № 750/12850/16-ц та від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, за змістом якої споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг та підлягає доказуванню.

Посилання відповідача на відсутність у справі доказів на підтвердження наявності у позивача права провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, а також перебування газових мереж у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації товариства, колегія суддів відхиляє.

Так, АТ «Полтавагаз» неодноразово вказувало, а також ця інформація є загальнодоступною, що підприємство здійснює діяльність з розподілу природного газу відповідно до ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, виданої згідно з постановою НКРЕКП від 15 червня 2017 року №778 зі змінами внесеними постановою НКРЕКП від 04 червня 2019 року №941, в межах території Полтавської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації АТ «Полтавагаз», що оприлюднено на сайті Регулятора (веб-сайт: https://www.nerc.gov.ua).

Крім того, слід зазначити, що згідно статуту АТ «Полтавагаз» (нова редакція), який затверджено річними загальними зборами акціонерів ПАТ «Полтавагаз» протоколом №22 від 12 квітня 2019 року, акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» (ідентифікаційний код: 03351912) є новим найменуванням Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» (ідентифікаційний код: 03351912) відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» (веб-сайт: https://poltavagaz.com.ua).

Згідно частини сьомої статті 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» рішення Регулятора, що мають ознаки регуляторних актів, та рішення з питань встановлення тарифів на товари (послуги) суб`єктів природних монополій, цін (тарифів) для населення (якщо відповідні повноваження щодо встановлення цін (тарифів) надані спеціальними законами) набирають чинності з дня,наступного за днем їх оприлюднення наофіційному веб-сайті Регулятора, якщо більш пізній строк набрання чинності не встановлено самим рішенням, але не раніше дня оприлюднення рішення. Регулятор оприлюднює свої рішення не пізніше п`яти робочих днів з дня їх прийняття.

Рішення Регулятора є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг (частина дев`ята вказаної статті).

З вищевказаної правової норми вбачається, що факт оприлюднення на сайті регулятора постанови щодо встановлення тарифу на послугу свідчить про набрання нею чинності та обов`язковості її виконання відповідними суб`єктами господарювання.

Суд відхиляє посилання скаржника на Постанову КМУ від 5 березня 2022 р. № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» , оскільки , вказаною постановою забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285).

Тобто , сама заборгованість , що утворилась у відповідача з період з січня 2020 по січень 2023 року підлягає стягненню , та не є порушенням законодавства .

Щодо посилань скаржника на порушення прав споживачів діями АТ «Полтавагаз», апеляційний суд зазначає, що як вірно вказує скаржник порушеннями є те що надавач послуг ставить споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та не надає необхідної , доступної , достовірної та своєчасної інформації. Натомість, апелянтом не надано жодних доказів , що свідчили б про вчинення таких порушень позивачем щодо ОСОБА_1 .

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 21 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 липня 2024 року.

Головуючий суддя: В. М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов