РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 року

м. Рівне

Справа № 569/23448/23

Провадження № 22-ц/4815/668/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Боймиструка С. В., Шимківа С. С.

секретар судового засідання - Андрошулік І. А.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Кредитна спілка «Рівненщина»

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 березня 2024 року у складі судді Левчука О. В., постановлене в м. Рівне о 14 годині 33 хвилин, повний текст рішення складено 21 березня 2024 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки «Рівненщина» про захист прав споживача та стягнення пені. Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що між ним та відповідачем 06.03.2012 було укладено Договір №775 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок Кредитної спілки «Рівненщина» на умовах строковості, зворотності та платності, термін дії якого закінчився 06.09.2013 року. На виконання умов Договору ним було передано готівкою відповідачу внесок, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 06.03.2012р. на суму 8000 грн. З урахуванням всіх внесків та виплат, залишкова сума депозитного внеску за Договором станом на 01.11.2016р. складає 7300,00 грн. Відповідно до п.1.1. Договору, відповідач зобов`язаний повернути йому вклад та виплатити проценти на Вклад на умовах та в порядку, встановлених Договором. По сьогоднішній день Відповідач не виконує умови, передбачені договором, проценти йому не сплачуються і борг не повертається.

10.09.2012 між ним та відповідачем було укладено Договір №841 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок Кредитної спілки «Рівненщина» на умовах строковості, зворотності та платності, термін дії якого закінчився 10.12.2013 року. На виконання умов Договору мною було передано готівкою відповідачу внесок, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 10.09.2012р. на суму 7000 грн. з урахуванням всіх внесків залишкова сума депозитного внеску за Договором станом на 01.11.2016 р. складає 7000,00 грн. Відповідно до п.1.1. Договору, відповідач зобов`язаний повернути вклад та виплатити проценти на Вклад на умовах та в порядку, встановлених Договором. По сьогоднішній день відповідач не виконує умови, передбачені договором, проценти йому не сплачуються і борг не повертається.

13.05.2013 між ним та відповідачем було укладено Договір №925 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок Кредитної спілки «Рівненщина» на умовах строковості, зворотності та платності. На виконання умов Договору мною було передано готівкою відповідачу внесок, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 13.05.2013 р. на суму 6000 грн. з урахуванням всіх внесків залишкова сума депозитного внеску за Договором станом на 01.11.2016 р. складає 6000 грн. Відповідно до п.1.1. Договору, відповідач зобов`язаний повернути йому вклад та виплатити проценти на Вклад на умовах та в порядку, встановлених Договором. По сьогоднішній день відповідач не виконує умови, передбачені договором, проценти йому не сплачуються і борг не повертається.

11.07.2013 між ним та відповідачем було укладено Договір №933 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок Кредитної спілки «Рівненщина» на умовах строковості, зворотності та платності. На виконання умов Договору мною було передано готівкою відповідачу внесок, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 11.07.2013 на суму 18000 грн. з урахуванням всіх внесків залишкова сума депозитного внеску за Договором станом на 01.11.2016 р. складає 18000 грн. Відповідно до п.1.1. Договору, відповідач зобов`язаний повернути йому вклад та виплатити проценти на Вклад на умовах та в порядку, встановлених Договором. На момент звернення до суду відповідач не виконує умови, передбачені договором, проценти не сплачуються і борг не повертається. Вважаючи що дії відповідача є незаконними і такими, що порушують його права, просив суд стягнути з відповідача на свою користь пеню у розмірі 3% за кожен день прострочення виконання договору на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 04.12.2022 по 04.12.2023 в сумі 419 385 грн 00 коп.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 березня 2024 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване наявними у справі належними і достатніми доказами на підтвердження того, між позивачем та відповідачем припинено правовідносини з договорів банківського вкладу, то частина п`ята статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не розповсюджується на спірні правовідносини, а тому заявлені на цій підставі вимоги про стягнення з відповідача неустойки (пені) в розмірі 3% за кожен день прострочення виконання зобов`язання є необґрунтованими і не підлягають до задоволення.

Вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі заперечує висновок суду про те, що мало місце припинення (розірвання) договору між ним та відповідачем, та стверджує, що із відповідною заявою до відповідача він не звертався, а одностороння відмова від зобов`язання не передбачена договором та заборонена законом. Вказує, що вкладник за договором банківського вкладу (депозиту) є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем і несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені в розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення, а тому його вимоги до відповідача ґрунтуються на законі та підлягають до задоволення. Покликаючись на те, що його права споживача фінансової послуги порушуються Кредитною спілкою «Рівненщина» і по даний час, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

У судове засідання апеляційного суду сторони не з"явились, про час і місце слухання справи були належним чином повідомлені, що стверджується поштовими повідомленнями про вручення повісток. Заяв, клопотань сторони до суду не подали.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 06.03.2012 року було укладено Договір №775 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок Кредитної спілки «Рівненщина» на умовах строковості, зворотності та платності, термін дії якого закінчився 06.09.2013 року. Відповідно до п.1.1. Договору, відповідач зобов`язався повернути позивачу вклад та виплатити проценти на Вклад на умовах та в порядку, встановлених Договором.

10.09.2012 позивачем та відповідачем було укладено Договір №841 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок Кредитної спілки «Рівненщина» на умовах строковості, зворотності та платності, термін дії якого закінчився 10.12.2013 року. Відповідно до п.1.1. Договору, відповідач зобов`язаний повернути позивачу вклад та виплатити проценти на Вклад на умовах та в порядку, встановлених Договором.

13.05.2013 між позивачем та відповідачем було укладено Договір №925 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок Кредитної спілки «Рівненщина» на умовах строковості, зворотності та платності.

Відповідно до п.1.1. Договору, відповідач зобов`язаний повернути позивачу вклад та виплатити проценти на Вклад на умовах та в порядку, встановлених Договором.

11.07.2013 між позивачем та відповідачем було укладено Договір №933 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок Кредитної спілки «Рівненщина» на умовах строковості, зворотності та платності. Відповідно до п.1.1. Договору, відповідач зобов`язаний повернути позивачу вклад та виплатити проценти на Вклад на умовах та в порядку, встановлених Договором.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25.11.2013 у цивільній справі №569/20319/13-ц стягнуто з відповідача на користь позивача 9 232,86 грн. внесених як внесок члена кредитної спілки на депозитний рахунок (7300,00 грн.) із врахуванням процентів (732,86 грн.) та вартості правової допомоги (2 200,00 грн.) по 06.11.2013 року включно.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20.01.2014 у цивільній справі №569/21634/13-ц стягнуто з відповідача на користь позивача 19587,95 грн. внесених як внесок члена кредитної спілки на депозитний рахунок (18000,00 грн.) із врахуванням процентів (1587,95 грн.) по 27.11.2013 року включно.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27.01.2014 у цивільній справі №569/22289/13-ц, суд вирішив стягнути з відповідача на його користь 6425,34 грн. внесених як внесок члена кредитної спілки на депозитний рахунок (6000,00 грн.) із врахуванням процентів (425,34 грн.) по 05.12.2013 року включно.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14.02.2014 у цивільній справі №569/22552/13-ц стягнуто з відповідача на користь позивача 7556,93 грн. внесених як внесок члена кредитної спілки на депозитний рахунок (7000,00 грн.) із врахуванням процентів (556,93 грн.) по 10.12.2013 року включно.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09.03.2017 у справі №569/15197/16-ц стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №775 від 06.03.2012 року (12274,72 грн.), за договором №841 від 10.09.2012 року (10554,68 грн.), за договором №925 від 13.05.2013 року (9836,23 грн.) та за договором №933 від 11.07.2013 року (29950,54 грн.), а всього - 62 616,17 грн. по 31.10.2016 року включно.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16.06.2020 року по цивільній справі №569/1582/20 стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по Договорах: №775 від 06.03.2012, №841 від 10.09.2012, №925 від 13.05.2013, № 933 від 11.07.2013 інфляційні нарахування на суму боргу по внесках станом на 31.12.2019 в сумі 10887,88 грн.; 3% річних від суми боргу по внесках станом на 31.12.2019 в сумі 3349,41 грн.; проценти по вкладу в сумі 25689,04 грн.; інфляційні нарахування на проценти по вкладу станом на 31.12.2019 в сумі 2692,97 грн.; 3% річних від суми боргу по процентах по вкладах станом на 31.12.2019 в сумі 1155,40 грн.; інфляційні нарахування на невиплачений борг за рішеннями суду станом на 31.12.2019 в сумі 15817,46 грн.; 3% річних на невиплачений борг за рішеннями суду станом на 31.12.2019 в сумі 4894,67 грн., всього на загальну суму 64486,83 грн., по 31.12.2019 року включно.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 31.01.2023 року у цивільній справі №569/19605/22 стягнуто з відповідача на користь позивача кошти за договорами №775 від 06 березня 2012 року, №841 від 10 вересня 2012 року, №925 від 13 травня 2013 року, №933 від 11 липня 2013 року в розмірі 114 022 грн. 30 коп., що складається з: інфляційних нарахувань на суму боргу по внесках станом на 30 вересня 2022 року в розмірі 17 319 грн. 22 коп.; 3% річних від суми боргу по внесках станом на 30 вересня 2022 року в розмірі з 352 грн. 56 коп.; процентів по вкладу в розмірі 25 713 грн. 18 коп.; інфляційних нарахувань на проценти по вкладу станом на 30 вересня 2022 року в розмірі 7 575 грн. 63 коп.; 3% річних від суми боргу по процентах по вкладах станом на 30 вересня 2022 року в розмірі 1 157 грн. 57 коп.; інфляційних нарахувань на невиплачений борг за рішеннями суду станом на 30 вересня 2022 року в розмірі 49 593 грн. 76 коп.; 3% річних на невиплачений борг за рішеннями суду станом на 30 вересня 2022 року в розмірі 9 310 грн. 37 коп.

На момент розгляду справи судові рішення не виконані КС «Рівненщина».

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача пені у розмірі 3% за кожен день прострочення виконання договору за період з 04.12.2022 року по 04.12.2023 року в сумі 419 385 грн. 00 коп., ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги положеннями ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів», він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У цьому Законі не визначено вичерпного переліку відносин, на які він поширюється, але з урахуванням характеру правовідносин, які ним регулюються, та керуючись загальними принципами цивільного судочинства і наявності в цивільних правовідносинах «слабкої сторони», якою є фізична особа - споживач, можна зробити висновок, що цим Законом регулюються відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу, майнового найму (оренди), надання комунальних послуг, прокату, перевезення, зберігання, доручення, комісії, фінансово-кредитних послуг тощо. І особливістю таких правовідносин є участь у них спеціального суб`єкта - споживача.

У статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 цієї статті); продукція - це будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», якою обґрунтовано позов, у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Таким чином, пеня, передбачена частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», застосовується в разі порушення виконання договірного зобов`язання на користь споживача.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом, просив стягнути пеню за період з 04.12.2022 по 04.12.2023 в сумі 419 385 грн 00 коп., тобто за один рік, що передував зверненню до суду з цим позовом. Однак, вказаними нормами закону передбачено, що такі умови поширюються лише на діючі договори. При цьому, за обставинами справи, після ухвалення судових рішень про стягнення з відповідача грошових коштів, внесених позивачем за договорами банківського вкладу та процентів, позивач скористався правом на розірвання договорів банківського вкладу, а, отже, договірні зобов`язання на майбутнє, після набрання чинності судовим рішенням, між сторонами припинилися.

Викладені позивачем в апеляційній скарзі заперечення проти того, що договори між ним та відповідачем припинені та покликання на те, що вони діють, апеляційним судом оцінюються критично.

Так, у цивільному законодавстві закріплено конструкцію «розірвання договору» (статті 651-654 ЦК України). Вона охоплює собою розірвання договору: за згодою (домовленістю) сторін; за рішенням суду; внаслідок односторонньої відмови від договору. У спеціальних нормах ЦК України досить часто використовується формулювання «відмова від договору» (наприклад, у статтях 665, 739, 766, 782). Односторонню відмову від договору в тих випадках, коли вона допускається законом або договором, слід кваліфікувати як односторонній правочин, оскільки вона є волевиявленням особи, спеціально спрямованим на припинення цивільних прав та обов`язків (постанови Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 727/898/19, від 14 грудня 2021 року у справі №757/71432/17-ц).

Тобто після розірвання договорів їх умови припиняють діяти і правове регулювання відносин між сторонами здійснюється на законодавчих, а не договірних підставах, оскільки розірвання договорів у контексті статей 598, 651 ЦК України є підставою для припинення зобов`язання.

Відтак, виплата передбаченої договором та встановленої статтями 549, 551 ЦК України пені поширюється лише на період дії договору банківського вкладу та після припинення такого договору вказана пеня не нараховується. Після розірвання договору банківського вкладу за судовим рішенням пеня за договором не нараховується, оскільки договірні зобов`язання, у тому числі і з виплати пені, припиняються.

Таким чином, з моменту набрання рішеннями про стягнення з відповідача грошових коштів, внесених позивачем за договорами банківського вкладу та процентів законної сили на вказані правовідносини не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», а відтак пеня відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не нараховується.

Після ухвалення вказаних рішень та набрання ними законної сили між сторонами не існує споживчих правовідносин, а до грошового зобов`язання зі сплати коштів, наявність якого підтверджене судовим рішенням, застосовуються приписи статті 625 ЦК України у разі його невиконання. Вказаної позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у справі №320/5115/17.

Відхиляючи апеляційну скаргу, апеляційний суд також враховується, що позивач після ухвалення судових рішень про стягнення грошових коштів, внесених ним за договорами банківського вкладу, вже звертався до суду з позовом про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних на підставі статті 625 ЦК України, у зв`язку з невиконанням відповідачем таких судових рішень.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 31.01.2023 року у цивільній справі №569/19605/22 стягнуто з відповідача на користь позивача кошти за договорами №775 від 06 березня 2012 року, №841 від 10 вересня 2012 року, №925 від 13 травня 2013 року, №933 від 11 липня 2013 року в розмірі 114 022 грн. 30 коп., що складається з: інфляційних нарахувань на суму боргу по внесках станом на 30 вересня 2022 року в розмірі 17 319 грн. 22 коп.; 3% річних від суми боргу по внесках станом на 30 вересня 2022 року в розмірі з 352 грн. 56 коп.; процентів по вкладу в розмірі 25 713 грн. 18 коп.; інфляційних нарахувань на проценти по вкладу станом на 30 вересня 2022 року в розмірі 7 575 грн. 63 коп.; 3% річних від суми боргу по процентах по вкладах станом на 30 вересня 2022 року в розмірі 1 157 грн. 57 коп.; інфляційних нарахувань на невиплачений борг за рішеннями суду станом на 30 вересня 2022 року в розмірі 49 593 грн. 76 коп.; 3% річних на невиплачений борг за рішеннями суду станом на 30 вересня 2022 року в розмірі 9 310 грн. 37 коп.

Оцінюючи встановлені обставини справи в сукупності та взаємозв`язку із нормами закону, якими вони врегульовані, апеляційний суд приходить до висновку про те, що між позивачем та відповідачем припинено правовідносини з договорів банківського вкладу, а відтак частина п`ята статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», якою обґрунтовані позовні вимоги, не розповсюджується на спірні правовідносини, з огляду на що позов про стягнення з відповідача неустойки (пені) на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в розмірі 3% за кожен день прострочення виконання зобов`язання не підлягає до задоволення.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 березня 2024 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 липня 2024 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Боймиструк С. В.

Шимків С. С.