Справа № 463/6954/23 Головуючий у 1 інстанції: Казан І.С.
Провадження № 22-ц/811/1276/24 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.

без участі сторін, розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18 березня 2024 року у справі за позовом Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів, виплачених надміру за призначеними житловими субсидіями,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2023 року Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів, виплачених надміру за призначеними житловими субсидіями.

В обґрунтування позовних вимог покликались на те, що на підставі заяви відповідачки від 20 червня 2018р. Личаківським відділом соціального захисту управління їй було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг (субсидію) на період з 01 червня 2018р. по 30 квітня 2019р. згідно Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року №848.

Вказували, що у відповідності до цього нормативного документу передбачено, що громадянин, якому призначено житлову субсидію, зобов`язаний протягом 30 календарних днів проінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про обставини для перерахунку призначеної житлової субсидії, зокрема, про зміну складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) членів домогосподарства (орендар, внутрішньо переміщена особа членів домогосподарства, які фактично проживають в житловому приміщенні (будинку), їх соціального статусу; у разі зміни складу зареєстрованих (фактично проживаючих) у житловому приміщенні (будинку) осіб, складу сім`ї члена домогосподарства необхідно було подати нові заяву та декларацію.

Стверджували, що в результаті перевірки фахівцями Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлових субсидій було встановлено і зафіксовано Актом від 04 жовтня 2021 року, що відповідачка ОСОБА_1 28 вересня 2018р. була знята з реєстраційного обліку місця проживання за адресою у АДРЕСА_1 , - про що 29 жовтня 2021р. отримали Витяг про знятих з реєстрації у житловому приміщенні/будинку осіб.

Зазначали, що оскільки згідно п. 9 зазначеного Положення №848 житлова субсидія визначається на початок місяця, з якого призначається, а ОСОБА_1 не повідомила про вказаний факт зняття з реєстрації, тому виникла переплата бюджетних коштів за період з 01 жовтня 2018р. по 30 квітня 2019р. в сумі 10 681,27грн.

Просили стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління надміру виплачені за призначеною субсидією у сумі 10 681 гривень 27 копійок.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18 березня 2024 року у задоволенні позову управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів, виплачених надміру за призначеними житловими субсидіями, - відмовлено.

Рішення суду оскаржило Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради.

В апеляційній скарзі покликаються на те, що в суді першої інстанції доведено факт призначення житлової субсидії ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 з 01 червня 2018 року по 30 квітня 2019 року встановлено факт настання змін обставин, які вплинули на отримай житлової субсидії з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року та з`ясовано, що відповідачем не було повідомлено структурний підрозділ соціального захисту про зміни складу зареєстрованих осіб протягом 30 календарних днів.

Просять рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

04 липня 2024 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18 березня 2024 року.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі є дата складення повного судового рішення 31 липня 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 20 вересня 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрованою за адресою у АДРЕСА_1 та по 11 вересня 2018 року була власником цієї квартири, коли відчужила у спосіб дарування сину, - про що ствердила у суді першої інстанції (а. с. 8).

До часу зняття з реєстраційного обліку місця проживання відповідача за цією адресою була призначена житлова субсидія на відшкодування витрат за житлово-комунальні послуги за Заявою про призначення житлової субсидії та Декларацією про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 20 червня 2018 року, що надійшло із Супровідною Заявою ОСОБА_1 у конверті поштою на адресу Відділу соціального захисту Личаківського району м. Львова 22 червня 2018 року і про це мається вхідний №146 (а. с. 3, 4, 64, 65).

Згідно рішення про призначення субсидії від 30 липня 2018 року на неопалювальний період з червня місяця по вересень 2018 року включно щомісячно призначено для відшкодування витрат на оплату за житлово-комунальні послуги в сумі 298,37 грн. уповноваженому заявнику ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 (а. с. 7).

У наступному заявниці ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 у справі №908750 призначено і перераховано субсидій за період 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року в загальному розмірі 10681,27; повернень у державний бюджет не було (а. с. 10).

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються.

Пунктом 12 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848, передбачено, що субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначається на основі середньомісячного сукупного доходу осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні.

Обов`язок щодо надання достовірної інформації про доходи зареєстрованих у квартирі осіб з метою отримання субсидій у відповідності до пункту 13 Положення покладено на отримувача субсидій.

Механізм повернення надмірно отриманих коштів у виді житлової субсидії передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини отримувача субсидій, а саме через його зловживання, зокрема подання документів з недостовірними відомостями (пункт 20 Положення у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).

Законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів, наданих у вигляді житлової субсидії, саме з недобросовісністю набувача, яку згідно статті 81 ЦПК України має довести позивач.

Судом встановлено, що із спірної суми 6134,78грн. за період з жовтня 2018 року по січень 2019 року було надано житлову субсидію для вказаного домогосподарства у вигляді субвенції шляхом перерахування коштів на рахунки організацій надавачів житлово-комунальних послуг і ця інформація відповідно мала б бути і була відображена у квитанція про оплату за житло.

Відтак, суд першої інствнції обгрутовано виходив з того, що ОСОБА_1 дійсно була призначена субсидія на опалювальний період з жовтня місяця 2018р. по квітень 2019 року включно щомісячно для відшкодування витрат на оплату за житлово-комунальні послуги в загальній сумі 10681,27грн. і вище зазначена сума коштів 6134,78грн. знайшла своє документальне підтвердження до можливого стягнення цих коштів, як виплачених надміру за призначеними житловими субсидіями із ОСОБА_1 ; у цій частині позов управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради є підставним.

Однак, у наступному із лютого по квітень 2019 року житлову субсидію для вказаного домоволодіння на загальну суму 4546,49грн. із всієї спірної суми коштів було надано у вигляді монетизованої житлової субсидії шляхом перерахування цих коштів на банківський рахунок, відкритий для отримання пенсійних виплат і, як вказано позивачем з цього приводу повернення у державний бюджет перерахованих коштів житлової субсидії не було.

На запит суду про надіслання справи №908750 про призначення житлової субсидії ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 за період 2015-2019 року, - такого і на повторне з цього приводу відкладення цивільної справи, стороною позивача виконано не було.

За вказаних обставин, позивачем не було представлено жодного доказу (ні завірених копій, ані оригіналів відомостей, актів, розписок, книг чи іншої документації) про отримання відповідачем ОСОБА_1 спірних будь-яких коштів із суми 4 546,49грн., а лише в останньому письмовому поясненні представник позивача ОСОБА_2 зазначила, що фінансування субсидій органами Пенсійного фонду України здійснюється одночасно з фінансуванням виплати пенсій в межах сум, визначених на ці цілі; виплата житлових субсидій у готівковій формі здійснюється одночасно з виплатою пенсій.

Також представником позивача суду надано відповідь на її запит стосовно монетизованої субсидії та управління з питань виплат Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 09 лютого 2024 року повідомило, що субсидія ОСОБА_1 за період лютий квітень 2019 року включена до відомостей на виплату житлових субсидій через відділення поштового зв`язку АТ «Укрпошти» №81400 за адресою АДРЕСА_2 в загальному розмірі 4546,49грн. (а. с. 119 120, 127).

Отже, позивачем не доведено нічим хто і коли отримав монетизовану спірну суму субсидії в зазначеному розмірі.

На противагу цьому відповідач самостійно отримала та надала суду за спірний період і за цілий 2018 і 2019 роки довідки із Самбірського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) ГУ Пенсійного Фонду України у Львівській області, що готівкової субсидії вона за місцем проживання у м. Самбір від листоноші, ані у відділенні «Укрпошти» не отримувала і сума 4546,49 грн. жодним чином у них не вказана; незначне збільшення розміру пенсій у березні-квітні 2019 року пов`язане виключно із доплатою індексації за відповідні місяці (а. с. 134 - 139).

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в частині стягнення суми 4546,49 грнза період лютий квітень 2019 року позов управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів, виплачених надміру за призначеними житловими субсидіями, - є недоведеним і безпідставним, у зв`язку з відсутністю доказів, що із 01 лютого 2019 року остання отримала готівкові кошти як субсидію.

Згідно ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до статей 260, 261 цього кодексу позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу; перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки судом установлено, що за лютий 2019 року готівку у розмірі 1747,61грн. ОСОБА_1 як призначену і перераховану субсидію не отримувала у січні 2019р. для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг у лютому 2019 року, тому саме 01 лютого 2019 року позивач Личаківський відділ соціального управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради мав би довідатись про порушення свого права і про особу, котра його порушила за період, що тому передував.

Підстав зупинення чи переривання перебігу позовної давності відповідно ст. ст. 263, 264 ЦК України судом не встановлено.

За ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності; позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; с плив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як було зазначено раніше і вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із поданих документів судом встановлено, що згідно Акту №84 від 4 жовтня 2021 про проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлових субсидій було Личаківським відділом соціального управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради виявлено порушення відповідачем ОСОБА_1 умов і вимог Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року №848, вирішено надати розрахунок надміру виплаченої субсидії за період з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року, - що виконано у формі таблиці від (16 листопада 2021 закреслено) 02 грудня 2021року (а. с. 9, 10).

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що перевірку уповноважені особи Личаківського відділу соцзахисту ЛМР лише у жовтні 2021 року зробили, саме по спливу рівно трьох років після зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_1 28 вересня 2018р.

У наступному неодноразово ОСОБА_1 адресувались Повідомлення про надміру перераховану (виплачену) житлову субсидію і такі звернення 02 грудня 2021 року № і 13 січня 2022 року №260307-171 були нібито скеровані на адресу в АДРЕСА_1 невідомо чому туди, коли позивачу вже було відомо, що вона там є знятою з реєстраційного обліку; потім 24 травня 2022 року вже по двох адресах (у тому числі Самбір, пл. Ринок, 14/12) із №, №; ще раз 15 серпня 2022 із вих.№, №.

Однак, стороною позивача суду не надано жодного належного і допустимого доказу (розписки) про отримання відповідачем наведеного листування у 2021- 2022 роках.

До суду Управління соціального захисту позов про стягнення коштів із ОСОБА_1 подало лише 14 серпня 2023 року, тобто по спливу більше чотирьох років після виникнення спірних правовідносин (а. с. 1).

Згідно висновків Верховного Суду, зокрема, у постанові ВП ВС від 13.02.2019р. по справі №826/13768/16 (11-609апп18) визначено, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. «Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. ЄСПЛ зауважує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення.

Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли б бути ущемлені у разі, якщо було б передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, пункт 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви №22083/93 і №22095/93, пункт 51)», - йдеться у постанові. Однаково у постанові ВП ВС від 04.12.2018р. по справі №910/18560/16 (12-143гс18) відмічено, що позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними: «Однак застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог».

Враховуючи вищенаведене, зокрема встановлену відсутність доказів на підтвердження отримання відповідачкою ОСОБА_1 коштівза період лютий квітень 2019 року в сумі 4546,49 грн та пропуск строку позовної даності в решті вимог, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч. 1 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 31 липня 2024 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.