ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року

Справа № 712/4924/23
Провадження № 22-ц/821/1038/24
Категорія: 351000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л.І.,

суддів: Новікова О.М., Карпенко О.В.,

секретаря Любченко Т.М.,

учасники справи:

позивач приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Недоступ Дмитро Миколайович,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 квітня 2024 року у справі за позовом приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до відповідачів, в якому просить визначити 1/2 частку боржника ОСОБА_4 в автомобілі BMW 435 XI для звернення на нього стягнення в порядку примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси у справі № 712/12511/21.

В обґрунтування позову посилається на те, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М. перебуває виконавче провадження № 70793142 з примусового виконання виконавчого листа № 712/12511/21 від 13.01.2023 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики від 30 квітня 2021 року у сумі 2 132 000,00 грн, за договором позики від 12 травня 2021 року у сумі 378 000,00 грн, за договором позики від 21 травня 2021 року у сумі 783 000,00 грн, всього стягнуто 3 293 000,00 грн.

У ході примусового виконання виконавчого документа, приватним виконавцем накладено арешт на все майно та кошти боржника та направлено запити у відповідні інстанції з метою виявлення рухомого та нерухомого майна, доходів боржника.

У ході вчинення виконавчих дій встановлено, що ОСОБА_5 25.08.2012 уклала шлюб громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.03.2022 у справі № 712/703/22 розірвано шлюб між боржником та ОСОБА_2 .

На сьогодні позивачем - приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступом Д.М. вчинено всі можливі дії стосовно виявлення майна боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У ході проведення виконавчих дій виконавцем встановлено, що колишній чоловік боржника, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , володіє на праві власності автомобілем BMW 435X1, 2014 року, який було придбано 17.03.2020, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів.

З наведених обставин вбачається, що автомобіль BMW 435X1, 2014 року, придбаний у період шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а тому належить колишньому подружжю на праві спільної сумісної власності.

А тому є підстави для визначення у спірному майні 1/2 частини боржника для подальшого виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси у справі № 712/12511/21.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 квітня 2024 року позов приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М. до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, задоволено.

Визначено 1/2 частку боржника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , в автомобілі BMW 435 XI, легковий купе 2014 року випуску, для звернення на нього стягнення у порядку примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси у справі № 712/12511/21.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М. судовий збір у сумі 3 108,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М. судовий збір у сумі 3 108,50 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що встановивши, що на момент звернення заявника до суду із позовом про визначення частки майна боржника, транспортний засіб BMW 435 XI, легковий купе 2014 року випуску, є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , на момент розгляду позову транспортний засіб залишається у спільній сумісній власності цих же осіб, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову шляхом визначення 1/2 частки, яка належить ОСОБА_4 у спільній сумісній власності, на транспортний засіб.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У травні 2024 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити в позовних вимогах приватного виконавця.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що відповідач ОСОБА_2 03.07.2023 подавав відзив на позовну заяву, до якого долучив пенсійне посвідчення другої групи інвалідності, однак суд 1 інстанції не взявши до уваги відзив та не переглянувши його зміст, порушуючи вимоги ст. 5 Закону України «Про судовий збір», стягнув з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 3 108,50 грн.

На думку скаржника, суд першої інстанції невірно трактує викладене у нотаріальній заяві, вказуючи, що автомобіль був придбаний ОСОБА_2 саме за заощадження. В нотаріальній заяві зазначено, що автомобіль придбаний у особисту приватну власність ОСОБА_2 за його особисті грошові кошти. Зазначає, що у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного із подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно куплене.

Також вказує на наявність у ОСОБА_4 заборгованості зі сплати аліментів на користь скаржника на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка станом на травень 2024 року становить 82 961,78 грн у виконавчому провадженні ВП № 69140906, яке з 02.06.2022 перебуває на виконанні в Соснівському ВДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ. Однак приватний виконавець, з метою власного фінансового збагачення, а не з метою законного здійснення дій у виконавчому провадженні, зазначаючи про існування боргу по судовому рішенню по стягненню боргу, не повідомив суд про наявність заборгованості по аліментах.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У червні 2024 року ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вказує, що скаржник не довів, що спірний автомобіль придбано саме за його особисті кошти та не спростував факти, які викладені в оскаржуваному рішенні у справі №712/4924/23. Оскаржуване рішення вважає законним, обґрунтованим, постановленим після ретельного вивчення та дослідження всіх матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

14 травня 2024 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 квітня 2024 року у справі за позовом приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М. до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами,

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 травня 2024 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Василенко Л.І., судді: Бородійчук В.Г., Карпенко О.В.

14 травня 2024 року справу витребувано з Соснівського районного суду м. Черкаси.

20 травня 2024 року дана справа надійшла до Черкаського апеляційного суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 травня 2024 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Василенко Л.І., судді: Новіков О.М., Карпенко О.В.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 22 травня 2024 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 12 червня 2024 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про її розгляд.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси у справі № 712/12511/21 від 15.11.2022 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість у сумі 3 293 000 грн, у задоволенні вимог до ОСОБА_2 відмовлено.

На виконання вказаного судового рішення 13.01.2023 видано виконавчий лист № 712/12511/21.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М.від 18.01.2023 відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 712/12511/21.

Також, приватним виконавцем Недоступом Д.М.18.01.2023 винесено постанови про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника.

Крім того, з метою виконання рішення суду приватним виконавцем направлені відповідні запити для виявлення майна боржника.

У ході вчинення виконавчих дій встановлено, що ОСОБА_5 25.08.2012 уклала шлюб громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.03.2022 у справі № 712/703/22 розірвано шлюб між боржником та ОСОБА_2 .

У ході проведення виконавчих дій виконавцем встановлено, що колишній чоловік боржника, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , володіє на праві власності автомобілем BMW 435X1, 2014 року, який було придбано 17.03.2020, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів.

У відповідності до нотаріальної заяви ОСОБА_4 від 17.12.2021 остання зазначила, що автомобіль марки BMW 435X1, 2014 року, реєстраційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований на її чоловіка ОСОБА_2 , набутий ними в період перебування в зареєстрованому шлюбі у його особисту приватну власність за його особисті грошові кошти, які є його особистим збереженням (заощадженням). Боржник зазначила, що не має і в подальшому не буде мати будь-яких претензій майнового характеру до ОСОБА_2 щодо вказаного автомобіля.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 16.11.2023 у справі № 712/5279/23 у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності відмовлено.

Допитаний у суді першої інстанції свідок ОСОБА_7 пояснив, що є другом ОСОБА_2 , надав йому у борг 13 000 доларів США, які повернуто. Претензій до відповідача не має. Ці гроші ОСОБА_2 брав для купівлі автомобіля. Його жінка були проти купівлі цього автомобіля та заперечувала проти взяття коштів у борг.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, Черкаський апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не повністю, зокрема в частині розподілу судових витрат у справі.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон України «Про виконавче провадження»).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Суд першої інстанції встановив, що підставою звернення приватного виконавця Недоступа Д.М. до суду з даним позовом стало те, що бездіяльність боржника ОСОБА_1 ускладнює виконання рішення та, на переконання приватного виконавця, є необхідність у зверненні стягнення на майно боржника, яким вона володіє спільно з іншими особами. Таке майно, на думку позивача, є спільною сумісною власністю боржника та її чоловіка, набуте ними в шлюбі, частку боржника в цьому майні не визначено.

У відповідності до частини 6 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Водночас статтею 41 Конституції України закріплено одне із основоположних прав людини і громадянина непорушність права власності, відповідно до якого кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

У відповідності до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтями 316, 317, 319, 321 Розділу 1 Право власності, Глави 23 Загальні положення про право власності ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майно, які ним здійснюються на власний розсуд. Право власності є непорушним та ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За загальним правом власник самостійно розпоряджається своїм майном. Водночас розпорядження об`єктом спільної власності має свої особливості.

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до частини 1 статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

За частиною 1 статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Частиною другою статті 370 ЦК України також встановлено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції врахував правовий висновок сформований Великою Палатою Верховного Суду у пунктах 85, 87 постанови від 06 жовтня 2020 року у справі № 2-24/494-2009 (провадження № 12-4гс20), згідно з яким якщо боржнику разом з іншими особами належить майно на праві спільної власності, але частка боржника в праві власності не визначена, то наявність спору між співвласниками щодо розміру такої частки не може бути перешкодою для звернення стягнення на частку боржника, бо у світлі практики Європейського суду з прав людини це означало би порушення права на справедливий суд у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким поданням (позовною заявою) в порядку позовного провадження.

У постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 643/16464/17 (провадження № 61-4405) Верховний Суд, виходячи із обставин справи, вважав за можливе за результатами розгляду подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, визначити ідеальну частку боржника у спільній сумісній власності.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що Соснівським районним судом м. Черкаси рішенням у справі № 712/12511/21 від 15.11.2022 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість у сумі 3 293 000 грн, у задоволенні вимог до ОСОБА_2 відмовлено.

На виконання вказаного рішення судом було видано виконавчий лист № 712/12511/21, який з 18.01.2023 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження знаходиться на примусовому виконанні у приватного виконавця Недоступа Д.М. ВП № 70793142.

Приватним виконавцем Недоступом Д.М. 18.01.2023 були винесені постанови про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника. З метою виконання рішення суду приватним виконавцем направлені відповідні запити для виявлення майна боржника.

У ході вчинення виконавчих дій встановлено, що ОСОБА_8 25.08.2012 уклала шлюб громадянином України ОСОБА_2 .

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.03.2022 у справі № 712/703/22 розірвано шлюб між боржником та ОСОБА_2 .

У ході проведення виконавчих дій приватним виконавцем Недоступом Д.М. встановлено, що колишній чоловік боржника, ОСОБА_2 володіє на праві власності автомобілем BMW 435X1, 2014 року, який було придбано 17.03.2020, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів.

Відповідно до нотаріальної заяви ОСОБА_4 від 17.12.2021 остання зазначила, що автомобіль марки BMW 435X1, 2014 року, реєстраційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований на її чоловіка ОСОБА_2 , набутий ними в період перебування в зареєстрованому шлюбі у його особисту приватну власність за його особисті грошові кошти, які є його особистим збереженням (заощадженням). Боржник зазначила, що не має і в подальшому не буде мати будь-яких претензій майнового характеру до ОСОБА_2 щодо вказаного автомобіля.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 16.11.2023 у справі № 712/5279/23 у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності відмовлено.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що є другом ОСОБА_2 , надав йому у борг 13 000 доларів США, який повернутий. Претензій до відповідача не має. Ці гроші ОСОБА_2 брав для купівлі автомобіля. Його жінка були проти купівлі цього автомобіля та заперечувала проти взяття коштів у борг.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини у справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.

Таким чином, суд першої інстанції вірно вказав, що як вбачається з рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.07.2023 у справі № 712/5279/23 предметом позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 є визнання права приватної власності на автомобіль BMW 435 XI, легковий купе 2014 року випуску.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 16.11.2023 у справі № 712/5279/23 у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності відмовлено.

Проаналізувавши надані відповідачем ОСОБА_2 докази, суд дійшов висновку, що вони є суперечливими між собою. Зокрема, ОСОБА_2 наполягає на тому, що спірний автомобіль придбаний ним за особисті кошти, взяті у борг у свідка ОСОБА_7 . Водночас свідок зазначив, що під час отримання коштів у борг була присутня ОСОБА_4 , яка заперечувала проти цього. Разом з тим, з нотаріальної заяви ОСОБА_4 вбачається, що автомобіль придбаний за особисті грошові кошти, які є його особистим збереженням (заощадженням) ОСОБА_2 . Отже, суд констатував неузгодженість позицій відповідачів щодо джерела походження коштів за які був придбаний спірний автомобіль.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачем ОСОБА_2 не доведено, що спірне майно належить йому на праві приватної власності, і що на нього не розповсюджується режим спільної сумісної власності подружжя.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції невірно трактує викладене у нотаріальній заяві, вказуючи, що автомобіль був придбаний ОСОБА_2 саме за заощадження, враховуючи зміст дослідженої в суді заяви ОСОБА_4 від 17.12.2021, є безпідставними.

Отже, встановивши, що на момент звернення заявника до суду із позовом про визначення частки майна боржника, транспортний засіб BMW 435 XI, легковий купе 2014 року випуску, є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , на момент розгляду позову транспортний засіб залишається у спільній сумісній власності цих же осіб, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про необхідність задоволення позову шляхом визначення 1/2 частки, яка належить ОСОБА_4 у спільній сумісній власності, на транспортний засіб.

Такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції при вирішенні позову не було враховано наявність у ОСОБА_4 заборгованості зі сплати аліментів на користь скаржника на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка станом на травень 2024 року становить 82 961,78 грн у виконавчому провадженні ВП № 69140906, яке з 02.06.2022 перебуває на виконанні в Соснівському ВДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ, також не заслуговують на увагу, оскільки, подаючи відзив, ОСОБА_2 даних обставин не зазначав та, відповідно, не надавав суду будь-яких доказів стосовно наведених обставин.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що відповідач ОСОБА_2 подавав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, до якого долучив пенсійне посвідчення другої групи інвалідності, однак суд першої інстанції в порушення вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір» стягнув з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 3 108,50 грн, колегія суддів, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 04 липня 2023 року ОСОБА_2 до суду першої інстанції було подано відзив, до якого долучено, зокрема копію пенсійного посвідчення ОСОБА_2 про те, що він є інвалідом 2 групи безстроково загального захворювання.

При ухваленні судового рішення судом першої інстанції вирішив покласти судовий збір на відповідачів у рівних частках і стягнути його на користь позивача.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

За таких умов 1/2 частина судового збору у розмірі 3 108,50 грн, сплачена приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступом Д.М. при поданні позовної заяви та яка була стягнута судом 1 інстанції з ОСОБА_2 оскаржуваним судовим рішення, підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Компенсація судового збору за рахунок держави здійснюється у визначеному Кабінетом Міністрів України порядку.

За викладеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне задовольнити частково апеляційну скаргу ОСОБА_2 та рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 квітня 2024 року скасувати в частині розподілу 1/2 частки судових витрат, які були покладені на ОСОБА_2 , ухваливши в цій частині нове рішення, яким витрати по сплаті 1/2 частини судового збору у сумі 3 108,50 грн за подання позовної заяви компенсувати приватному виконавцю виконавчого округу Черкаської області Недоступу Д.М. за рахунок держави, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 квітня 2024 року в частині розподілу 1/2 частини судових витрат, а саме в розмірі 3 108,50 грн, яка була стягнута з ОСОБА_2 , скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Компенсувати приватному виконавцю виконавчого округу Черкаської області Недоступу Дмитру Миколайовичу, понесений у зв`язку з поданням позовної заяви, судовий збір у розмірі 3 108,50 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлено 01 серпня 2024 року.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді : О.М. Новіков

О.В. Карпенко