Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

Справа №439/573/24

Провадження № 2/439/265/24

25 липня 2024 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді: Петейчука Б.М.,

за участі: секретаря

судового засідання: Ковальчук Н.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, ухвалив таке рішення.

Позивачка: ОСОБА_1 звернулася до Бродівського районного суду Львівської області із позовними вимогами до відповідача: ОСОБА_2 , в яких просить суд розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 22 вересня 2016 року у Бродівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Львівській області, актовий запис за №135.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач зазначає, що 22 вересня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у Бродівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Львівській області, зареєстровано шлюб, актовий запис за №135.

Позивачка вказує, що за час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей, а саме: дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка вказує, що підставою для звернення з позовною заявою до суду про розірвання шлюбу є те, що фактично між сторонами немає поваги, любові, взаєморозуміння, їхнє сімейне життя не склалося. Моральна основа шлюбу відсутня. На даний час кожен зі сторін проживає окремо та живе іншим життям. Вважає, що фактично сім`я припинила своє існування. Тому переконана, що за таких обставинах спільне подружнє життя в майбутньому є неможливим і даний шлюб повинен бути розірваним. Спору про майно немає.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

21 березня 2024 року - відкрито провадження у справі.

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

Позивачка у судове засідання не з`явилась. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд задовольнити останні. Водночас, не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання, які призначалися на 09.05.2024 та 25.07.2024, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Однак належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи. Від нього не надходило жодних клопотань про відкладення розгляду справи та не подавався відзив.

Суд, зі згоди позивачки, ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 Цивільного процесуального кодексу України.

За правилами норми частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами у справі встановлено, що 22 вересня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб у Бродівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Львівській області.

Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 22 вересня 2016 року (а.с. 5).

За час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей, а саме: дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 08 лютого 2017 року та дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 25 липня 2020 року. (а.с. 10-11).

За правилами частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (стаття 113 Сімейного кодексу України).

Судом встановлено, що сторони протягом тривалого терміну разом не проживають та не ведуть спільного господарства, спроб до примирення не роблять. Спору про майно між сторонами не має.

При вирішення спору по суті суд виходить із того, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

У свою чергу позивач скористався власним правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягав на розірванні шлюбу. Позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем.

Із урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення.

Також, розірвання шлюбу не суперечитиме інтересам малолітніх дітей сторін.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Позаяк сім`я розпалася і збереження її неможливе.

Щодо розподілу судового збору.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 сплатила судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок та понесла витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Нормою частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, суд вважає, що з відповідача: ОСОБА_2 необхідно стягнути понесені судові витрати за сплачений судовий збір за подання позовної заяви на рахунок позивачки: ОСОБА_1 , що буде відповідати вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України.

Доказами у справі встановлено, що 13.03.2024 між ОСОБА_1 та адвокатом Онищуком Тарасом Назаровичем, укладено договір про надання правової (правничої) допомоги та додаток №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги (а.с. 12-13).

Вказаним договором визначено розмір винагороди адвокатові за надання послуг у фіксованому розмірі, який становить 4000 гривень.

Адвокатом надано належним чином та у повному обсязі ОСОБА_1 професійну правничу допомогу у цій цивільній справі. Про це свідчить наданий суду акт прийому-передачі виконаних робіт від 15.03.2024 (а.с. 15).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 3 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналогічну правову позицію виклала Велика Палата Верховного Суду у постанові №755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що чинний Цивільний процесуальний кодекс України передбачає такі критерії визначення та розподілу судових витрат, а саме:

-дійсність;

-необхідність;

-розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Суд, дослідивши надані суду докази витрат на професійну правничу допомогу, приходить до переконання, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з огляду на те, що що надані послуги професійної правничої допомоги представником позивача та витрати, які були понесені позивачем за надання таких послуг, належать до судових витрат, які у своїй сукупності відповідають критеріям дійсності, необхідності, розумності їх розміру, з урахуванням складності справи.

На підставі статей 112-113 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 10, 81, 89, 141,211, 247, 258-259, 263-265, 282-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , - задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 22 вересня 2016 року у Бродівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Львівській області, актовий запис за №135.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище - ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок та 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок - витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повне судове рішення складене 25 липня 2024 року.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Суддя Б.М. Петейчук