Провадження №2/752/728/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Дураєвої А.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Каравасілі Х.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експандіа» про стягнення суми авансового платежу та неустойки та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Експандіа» до ОСОБА_3 про стягнення суми за надані послуги,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експандіа» про стягнення суми авансового платежу та неустойки.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Експандіа» звернулось до ОСОБА_3 із зустрічним позовом.

01.05.2024 постановлено ухвалу про прийняття справи до провадження та призначено її до розгляду у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження.

В підготовчому засіданні на виконання п. 10 ч. 2 ст. 197 ЦПК України представник відповідача Каравасілі Х.М. заявила клопотання про залишення позовної заяви без руху, оскільки Верховний Суд у постанові від 19 березня 2020 року, ухваленій у цій справі, зробив висновок, що ОСОБА_3 не є споживачем послуг у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», а тому позивач не звільнений від сплати судового збору та повинен сплатити судовий збір за подання позовної заяви до суду, оскільки судовий збір сплачений не був, то подальший розгляд справи є неможливим та суперечить чинному законодавству. Просила залишити позовну заяву без руху.

Представник позивача ОСОБА_1 була присутня у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, однак через тимчасове переривання звуку не змогла надати пояснення з приводу клопотання представника відповідача.

Суд враховує, що відповідно до п. 21 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого Рішення Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21 користувачі зобов`язані використовувати технічні засоби і технології, що мають забезпечувати належну якість та інформаційну безпеку передачі та отримання інформації, зображення та звуку, й самостійно несуть ризики технічної неможливості отримання доступу до ЄСІТС, погіршення якості чи переривання зв`язку тощо.

Інші учасники справи до суду не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

В провадженні суду знаходиться цивільна справа ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експандіа» про стягнення суми авансового платежу та неустойки та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Експандіа» до ОСОБА_3 про стягнення суми за надані послуги.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 22.06.2018 позов ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто з ТОВ «Експандіа» суму авансового платежу за гривневим еквівалентом 13 860,00 доларів США за офіційним курсом української гривні до долара США, встановленим НБУ, що становить у розмірі 364 592,36 грн.; суму неустойки за гривневим еквівалентом 13 860,00 доларів США за офіційним курсом української гривні до долара США, встановленим НБУ, що становить у розмірі 364 592,36 грн. У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ТОВ «Експандіа» відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 05.02.2019 апеляційну скаргу ТОВ «Експандіа» залишено без задоволення, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.06.2018 залишено без змін.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 19.03.2020 року касаційну скаргу ТОВ «Експандіа» задоволено частково, рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 22.06.2018 та постанову Харківського апеляційного суду від 05.02.2019 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду, до територіальної юрисдикції (підсудності) якого належить вказана справа, а саме до Шевченківського районного суду м. Києва.

Ухвалами Шевченківського районного суду міста Києва від 22.04.2020 та 21.08.2020 первісний позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експандіа» про стягнення суми авансового платежу та неустойки було залишено без руху та надано стороні первісного позивача строк для усунення недоліків.

Ухвалою Верховного суду від 16.12.2020 виправлено в постанові від 19.03.2020 описку та вказано про те, що дану справу необхідно направити до Голосіївського районного суду міста Києва.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 20.01.2021 позовну заяву ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експандія» про стягнення суми авансового платежу та неустойки залишено без руху.

13.08.2021 позовну заяву ОСОБА_3 за ухвалою суду повернуто позивачу.

Постановою Київського апеляційного суду від 15.02.2022 ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 13.08.2021 про повернення позову скасовано, справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експандіа» про стягнення суми авансового платежу та неустойки та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Експандіа» до ОСОБА_3 про стягнення суми за надані послуги направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

27.03.2023 судом задоволено заяву про самовідвід судді Ольшевської Ірини Олександрівни від розгляду даної справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу за зустрічним позовом ТОВ «Експандіа» до ОСОБА_3 про стягнення суми за надані послуги передано в провадження судді Колдіній О.О.

07.04.2023 постановлено ухвалу про прийняття справи до провадження та призначено її до розгляду у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2024 цивільну справу передано судді Голосіївського районного суду міста Києва Кордюковій Ж.І., у зв`язку із звільненням судді Голосіївського районного суду міста Києва Колдіної О.О.

01.05.2024 постановлено ухвалу про прийняття справи до провадження та призначено її до розгляду у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження.

У постанові Верховного Суду від 19 березня 2020 року, ухваленій у цій справі, зроблено висновок, що ОСОБА_3 не є споживачем послуг у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки він замовив певні послуги не для власних побутових потреб, а безпосередньо задля ведення підприємницької діяльності.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 № R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи. Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із цим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України», заява № 19164/04).

Дотримання вимог ст.175 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Статті 175, 177 ЦПК України визначать вимоги до позовної заяви.

Перевіривши матеріали позовної заяви, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 10.03.2018, судом встановлено, що вона не відповідає вимогам, встановленим ст.177 ЦПК України у зв`язку з наступним.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 2 ст. 133 ЦПК України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціну позову та у фіксованому розмірі.

Як на підставу звільнення від сплати судового збору та подання вказаної позовної заяви, ОСОБА_3 посилається на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Проте, як вже зазначалося судом, Верховний Суд у своїй постанові по вказаній справі від 19.03.2020 зазначив, що позивач у цій справі не є споживачем послуг у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ним замовлені послуги не для власних побутових потреб, а безпосередньо пов`язані з підприємницькою діяльністю.

Враховуючи наведене, на ОСОБА_3 не розповсюджується дія статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому останній не звільнений від сплати судового збору.

Так, позивачем визначено ціну позову, згідно останньої заяви про збільшення позовних вимог від 10.03.2018 в розмірі 1 658 604,92 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент подачі заяви про збільшення позовних вимог), за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, позивач повинен сплатити судовий збір за наступними реквізитами:

Отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Голосіїв.р-н/22030101;

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783;

Банк отримувача - Казначейство України;

Код банку отримувача (МФО) - 899998;

Рахунок отримувача - UA0026002;

Код класифікації доходів бюджету - 22030101;

Найменування коду класифікації доходів бюджету - судовий збір;

Призначення платежу - *; 101; РНОКПП позивача (для юридичних осіб код за ЄДРПОУ); судовий збір за позовною заявою (ПІБ фізичної особи чи назва юридичної особи позивача), Голосіївський районний суд міста Києва (назва суду, де розглядається справа).

Таким чином, враховуючи ціну позову, ОСОБА_3 зобов`язаний сплатити судовий збір у розмірі 8 810 грн.

Згідно з частиною першою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Наведене свідчить про обґрунтованість доводів представника відповідача.

При цьому суд зауважує, що вищенаведене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для ОСОБА_3 , не є перешкодою йому в доступі до правосуддя, оскільки останній в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом. Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Відповідно до ч. 11 - 13 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

За таких обставин позовна заява підлягає залишенню без руху, а позивач в установлений судом строк повинен усунути зазначені недоліки, в іншому випадку позовна заява буде залишена без розгляду.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 187, 258, 260-261 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експандіа» про стягнення суми авансового платежу та неустойки залишити без руху, про що повідомити позивача.

Запропонувати позивачу ОСОБА_3 протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до Голосіївського районного суду міста Києва належним чином оформленого документу, що підтверджує сплату судового збору за подання до суду позовної заяви у сумі 8 810 (вісім тисяч вісімсот десять) грн. 00 коп.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її проголошення суддею.

Повний текст ухвали складений 31.07.2024.

Суддя Ж. І. Кордюкова