КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Саламон О.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 липня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ясинецький Олег Анатолійович, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 травня 2024 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 29 січня 2022року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 296692-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», згідно з яким відповідач як позичальник отримавкредит у розмірі 35 000 грн, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,86670555 % (фіксована ставка) та на засадах строковості, поворотності, платності, який зобов`язалася повернути, сплатити проценти у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів.

ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 35 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою про видачу коштів.

Також, 31 січня 2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 296692-КС-001 про надання Кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику додатково кредит в сумі 5 000,00 грн. Комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту 750,00 грн. До теперішнього часу Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 296692- КС-001 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором.

Зважаючи на ті обставини, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, станом на 03 листопада 2023 року утворилась заборгованість за Договором № 296692-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 97 172,27 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 40 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 53 388,72 грн; суми прострочених платежів за комісією - 3 783,55 грн.

На підставі викладеного ТОВ «Бізнес Позика» просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання кредиту № 296692-КС-001 від 29 січня 2022 року у розмірі 97 172,27 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 травня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» суму заборгованості за Договором № 296692-КС-001 про надання кредиту від 29 січня 2022 року у розмірі 97 172,27 грн та судовий збір у розмірі 2 147,20грн

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Скаргу обґрунтовує тим, що позивачем не доведено підписання кредитного договору № 296692-КС-001 від 29 січня 2022 рокувідповідачем та використання електронного цифрового підпису.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що саме ОСОБА_1 підписав електронним цифровим підписом кредитний договір № 296692-КС-001 від 29 січня 2022 року, відсутні докази отримання відповідачем електронного цифрового підпису в акредитованому центрі сертифікації ключів. Також в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт надання грошових коштів відповідачу за кредитним договором, не було наданих жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності волевиявлення ОСОБА_1 на нібито укладення договору.

Вказує, що сума прострочених платежів по процентах є непропорційно великою сумою компенсації та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Строк дії кредитного договору, у межах якого можуть нараховуватися проценти за користування кредитними коштами, закінчується 16 липня 2022 року, а позивач в свою чергу здійснив розрахунок заборгованості до 03 листопада 2023 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 липня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі.

До Київського апеляційного суду 16 липня 2024 року надійшов відзив на апеляційну скаргу. У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Бізнес Позика» вказує, що факт укладення кредитного по договору підтверджується належними та допустимими доказами, розмір заборгованості, що підлягає стягненню, є доведеним, тому рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права. Апеляційну скаргу вважає безпідставною та необґрунтованою, тому просить рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 травня 2024 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України (в редакції, чинній на день подачі апеляційної скарги) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 97 172,27 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що кредитний договір був укладений та підписаний між сторонами в електронній формі, і такі дії сторін узгоджувалися з вимогами статей 6, 627 ЦК України, а також статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Оскільки відповідачка не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, то з неї підлягає стягненню розмір отриманих кредитних коштів, а також передбачені договором відсотки.

Такі висновки суду є правильними, такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 29 січня 2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 296692-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію».

ТОВ «Бізнес Позика» 29 січня 2022 року направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 296692-КС-001 про надання кредиту.

Відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 296692-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.

Зі своєї сторони позивачем направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-4339 на номер телефону 380 (98) 765-29-07, котрий боржником було введено/відправлено.

Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 35 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит.

Згідно з умовами Договору кредиту сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0.86670555 процентів за кожен день користування кредитом.

Пунктом 2 Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору.

Між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 31 січня 2022 року укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 296692-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику додатково кредит в сумі 5 000,00 грн. Комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту 750,00 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 296692-КС-001 відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 296692-КС-001 на загальну суму 7 330,00 грн.

З договору № 296692-КС-001 від 29 січня 2022 року вбачається, що кредитний договір укладений в електронній формі.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».

Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

На підтвердження укладення договору №296692-КС-001 від 29 січня 2022 року позивачем надано послідовність укладення цього договору, з якої вбачається, що 29 січня 2022 року о 09:10:10 клієнт, використовуючи номер телефону НОМЕР_2 , зайшов у особистий кабінет на сайті https://my.bizpozyka.com, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Одноразовий ідентифікатор G-4339 направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер НОМЕР_2 , який вказувався ним при реєстрації на сайті.

Суд звертає увагу, що цей номер також вказаний відповідачем як його номер телефону у процесуальних документах, що подавались до суду під час розгляду справи.

Кредитний договір був підписаний відповідачем 29 січня 2022 року о 10:34:04 шляхом введення одноразового ідентифікатора G-4339 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://my.bizpozyka.com (а.с. 32).

Таким чином, доводи відповідача про те, що він не підписував кредитний договір є безпідставними, оскільки законом передбачено можливість підписання електронного договору одноразовим ідентифікатором. Законом не визначено обов`язковість підписання електронного правочину електронним цифровим підписом.

Тому ввстановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Станом на 02 листопада 2023 року утворилась заборгованість за Договором № 296692-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 97 172,27 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 40 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 53 388,72 грн; суми прострочених платежів за комісією - 3 783,55 грн.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з п. 1 Кредитного договору сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0.86670555 процентів за кожен день користування кредитом. Комісія за надання кредиту становить 5250,00 грн. Термін дії кредитного договору до 16 липня 2022 року (а.с. 25).

Пунктом 2 Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Пунктом 3 Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору (в якому передбачено здійснення відповідачем платежів по сплаті тіла кредиту, процентів за користування кредиту та комісії за надання кредиту).

Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Продовження строку кредитування в односторонньому порядку кредитодавцем або позичальником не допускається.

До позовної заяви був доданий детальний розрахунок заборгованості за Кредитним договором, з якого вбачається що, відповідач сплачував платежі по Кредитному договору з порушенням встановленого сторонами графіку платежів, що цілком закономірно призвело до подорожчання кредиту, оскільки відсоткова ставка в розмірі 0.86670555 % процентів нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості, що чітко передбачено.

До теперішнього часу Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 296692-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти з порушенням встановленого у пункті 3 Кредитного договору графіку платежів, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором.

Розрахунок загальної суми заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору наданий суду відповідає вимогам закону. Відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надав.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заборгованість підлягає стягненню з відповідача та ухвалив обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність укладення кредитного договору та перерахування коштів є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, які належно оцінені судом першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова