Справа № 367/6190/24
Провадження №2-о/367/326/2024
УХВАЛА

Іменем України

29 липня 2024 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Шестопалова Я.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Чернігівська митниця Державної митної служби України про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Циби Володимира Костянтиновича звернулась до Ірпінського міського суду Київської області із заявою, в якій просить встановити факт втрати транспортного засобу «SUZUKI GRAND VITARA» темно-зеленого кольору, 2004 року виготовлення, номерний знак НОМЕР_1 , який мав місце з 30.03.2018 по 01.04.2018 року у м. Києві по вулиці Північно-Сирецькій біля паркової зони, який належав громадянці Латвійської Республіки ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви вказано, що встановлення вказаного юридичного факту заявниці необхідно для зняття митного режиму тимчасово ввезення транспортного засобу в Чернігівській митниці.

Перевіривши матеріали справи, суддя вважає, що у відкритті провадження в порядку окремого провадження необхідно відмовити, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України).

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішити у межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Відповідно до положення статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження /загального або спрощеного; 3) окремого провадження.

Так, згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Окрім того, як зазначає Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19), суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналізуючи дані положення, Верховний Суд зазначив, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, а також вказав, що у разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертається увага судів на наступне: в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Згідно з ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що 01.04.2017 транспортний засіб марки «SUZUKI GRAND VITARA» темно-зеленого кольору, 2004 року виготовлення, номерний знак НОМЕР_1 , що належить заявниці, було пропущено на митну територію України в зоні діяльності Чернігівської митниці ДФС в режимі «тимчасове ввезення до 1 року».

01.04.2018 позивач звернулася до Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві з заявою про те, що вона 01.04.2018 о 19 год. 53 хв. за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, біля паркової зони на кінцевій зупинці тролейбуса №5 виявила відсутність транспортного засобу заявниці.

14.08.2018 Подільським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 289 Кримінального кодексу України, та розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні №0003178.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що досудове розслідування в кримінальному провадженні №0003178 від 14.08.2018 здійснювалося щодо незаконного заволодіння невстановленою особою в період часу з 30.03.2018 по 01.04.2018 по вул. Північно-Сирецькій, 49 в м. Києві транспортного засобу заявниці.

23.11.2018 Чернігівська митниця ДФС своїм листом №3784/7/25-70-18-02/24 зупинила перебіг строку тимчасового ввезення транспортного засобу позивача на час проведення досудове розслідування в кримінальному провадженні №0003178 від 14.08.2018.

14.08.2019 слідчий слідчого відділу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Мякота В.О. виніс постанову про закриття кримінального провадження, якою кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003178 від 14.08.2018, закрив у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 289 Кримінального кодексу України.

23.09.2019 Чернігівською митницею ДФС було отримано заяву заявниці про припинення митного режиму тимчасового ввезення б/н від 18.09.2019, в якій заявниця звернулася до Чернігівської митниці ДФС з проханням припинити митний режим тимчасового ввезення транспортного засобу позивача у зв`язку з отриманням нею постанови про закриття кримінального провадження від 14.08.2019 у кримінальному провадженні №0003178 від 14.08.2018.

22.10.2019 Чернігівська митниця ДФС своїм листом №9745/7/25-70-18-02/ДНЗ за результатами розгляду заяви позивача б/н від 18.09.2019 повідомила заявницю, що нею не надано доказів, які б вказували на вчинення злочинних дій третіми особами, як підставу для розгляду питання припинення митного режиму «тимчасове ввезення» для транспортного засобу заявниці.

31.10.2019 Чернігівська митниця ДФС своїм листом №10056/7/25-70-18-02/ДНЗ в додаток до її листа №9745/7/25-70-18-02/ДНЗ від 22.10.2019 повідомила заявницю, що з 14.08.2019 у зв`язку з відсутністю документальних доказів, які б вказували на вчинення злочинних дій третіми особами чи здійснення досудового розслідування (обставини непереборної сили), митним органом не встановлено наявних підстав для зупинення перебігу строку тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу позивача.

02.12.2019 Чернігівською митницею ДФС було повторно отримано заяву заявниці про припинення митного режиму тимчасового ввезення транспортного засобу б/н від 27.11.2019, в якій заявниця, зазначивши про неврахування митним органом постанови про закриття кримінального провадження від 14.08.2019 у кримінальному провадженні №0003178 від 14.08.2018, звернулася до Чернігівської митниці ДФС з проханням прийняти рішення про припинення митного режиму тимчасового ввезення транспортного засобу позивача шляхом накладення резолюції на її заяві.

28.12.2019 Чернігівська митниця ДФС своїм листом №372 за результатами розгляду заяви заявниці б/н від 27.11.2019 повідомила про відсутність правових підстав для задоволення її заяви через відсутність документального підтвердження обставин, за яких митний орган може прийняти рішення про припинення митного режиму тимчасового ввезення.

26.04.2021 Північною митницею Держмитслужби було повторно отримано заяву заявниці про припинення митного режиму тимчасового ввезення транспортного засобу б/н від 22.04.2021, в якій заявник звернулася до Північної митниці Держмитслужби з проханням припинити митний режим тимчасового ввезення транспортного засобу заявниці, який належав їй на відповідній правовій підставі, оформивши це відповідним рішенням.

05.05.2021 Північна митниця Держмитслужби своїм листом №7.11-1/7.11-17-01/10/3753 за результатами розгляду заяви б/н від 22.04.2021 повідомила заявницю, що розгляд питання про припинення митного режиму тимчасового ввезення транспортного засобу заявниці є можливим за умови надання митного органу документально підтвердження факту його конфіскації, повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили.

05.05.2022 Чернігівська митниця повторно отримала заяву б/н від 20.04.2022, в якій заявниця звернулася до Чернігівської митниці з проханням припинити (завершити) митний режим тимчасового ввезення транспортного засобу позивача, який належав їй на відповідній правовій підставі, оформивши це відповідним рішенням.

03.06.2022 Чернігівська митниця своїм листом №7.11-3/7.11-17.1/13/2660 за результатами розгляду заяви б/н від 20.04.2022 повідомили заявницю, що на момент надання відповіді норма частини сьомої статті 380 Митного кодексу України не може бути застосована, а звернення заявниці може бути повторно розглянуто за умови надання Чернігівській митницяі документально підтверджених доказів, які б вказували на вчинення злочинних дій третіми особами.

28.11.2022 року заявниця зверталася до Окружного адміністративного суду міста Києва, (справа № 640/20676/22) з позовом про зобов`язання Чернігівської митниці внести інформацію щодо припинення (завершення) митного режиму тимчасового ввезення вищевказаного транспортного засобу до Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби враховуючи, що транспортний засіб був втрачений у внаслідок обставин непереборної сили (вчинення злочинних дій третіми особами відносно такого транспортного засобу).

В подальшому дана справа № 640/20676/22 була скерована до Київського окружного адміністративного суду.

Враховуючи те, що заявниця ще з 30.03.2018 року втратила контроль володіння, користування та розпорядження даним транспортним засобом, у зв`язку з його викраденням та враховуючи відсутність внесення відповідної інформації до ЄАІС Держмитслужби, 11.04.2024 року, заявниця через свого адвоката Сарнецьку Н.В. повторно звернулася до Подільського управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві, щоб дізнатися про стан розшуку та можливе місце знаходження транспортного засобу.

19.04.2024 року заявниця отримала відповідь № СЕД-17414-2024 з Подільського УП ГПНП у м. Києві про результати розшуку транспортного засобу, в якому органи поліції повідомили заявницю, що транспортний засіб з 14.08.2018 року по 14.08.2019 рік перебував у розшуку і у зв`язку з закриттям кримінального провадження транспортний засіб знято з розшуку так, як протягом року його знайти не представилось можливим і його можливе місце знаходження не встановлено.

30.05.2024 року Київський окружний адміністративний суд ухвалою по справі № 640/20676/22 залишив позовну заяву ОСОБА_1 до Чернігівської митниці без розгляду.

Зазначені заявником в заяві обставини дають суду підстави вважати, що вимога про встановлення факту втрати транспортного засобу «SUZUKI GRAND VITARA» темно-зеленого кольору, 2004 року виготовлення, номерний знак НОМЕР_1 , який мав місце з 30.03.2018 по 01.04.2018 року у м. Києві по вулиці Північно-Сирецькій біля паркової зони, який належав громадянці Латвійської Республіки ОСОБА_1 , фактично пов`язана із спором щодо оскарження відмови митного органу в припиненні (завершенні) митного режиму тимчасового ввезення транспортного засобу та оскарження постави поліції про закриття кримінального провадження.

Таким чином, у разі незгоди з діями відповідного органу, вони можуть бути оскаржені у встановленому законом порядку, а не шляхом подання заяви в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановленні цим розділом.

Таким чином, вимоги заявника про встановлення факту втрати транспортного засобу «SUZUKI GRAND VITARA» темно-зеленого кольору, 2004 року виготовлення, номерний знак НОМЕР_1 , який мав місце з 30.03.2018 по 01.04.2018 року у м. Києві по вулиці Північно-Сирецькій біля паркової зони, який належав громадянці Латвійської Республіки ОСОБА_1 не є вимогами, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження в розумінні положень ст.ст. 293, 315 ЦПК України.

У силу вимог ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Отже, оскільки вимога, з якою заявник звернувся до суду має спір про право, суд відмовляє заявнику у відкритті провадження у цивільний справі та роз`яснює, що він має право звернутися до суду в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 258-260, 315, 353, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Чернігівська митниця Державної митної служби України про встановлення факту, що має юридичне значення.

Роз`яснити заявнику, що він має право звернутися до суду в порядку позовного провадження.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі надіслати заявнику разом з заявою і доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Я.В. Шестопалова