КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2024 року місто Київ

Справа № 761/29180/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/10844/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

судді-доповідача: Желепи О. В.

суддів: Мазурик О. Ф., Немировської О.В.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Київводоканал» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 березня 2024 року (у складі судді Савицький О.А., інформація щодо дати складання повного тексту відсутня)

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог

11.08.2021 ПрАТ «АК «Київводоканал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 21843,75 грн, три проценти річних в сумі 1556,23 грн, інфляційні втрати в сумі 4620,12 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн та судові витрати, пов`язані з розглядом справи в сумі 35,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач зареєстрований і проживає в квартирі АДРЕСА_1 , та є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення холодної води, які надає позивач. Оскільки у відповідача виникла заборгованість за житлово-комунальні послуги, яку він у добровільному порядку не сплачує, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення на свою користь заборгованості за період часу з 01.02.2016 по 30.06.2021 в сумі 21843,75 грн, трьох процентів річних в сумі 1556,23 грн, інфляційних втрат в сумі 4620,12 грн, а також судових витрат по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн та судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в сумі 35,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 21 березня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Київводоканал» 6058 грн 02 коп., з яких: 4368 грн 75 коп. - заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період часу з 01.02.2016 по 30.06.2021; 311 грн 25 коп. - три проценти річних; 924 грн 02 коп. - інфляційні втрати; 454 грн 00 коп. - витрати по сплаті судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з таким рішенням, ПрАТ «Київводоканал» 14 квітня 2024 року подало засобами поштового зв`язку до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 17 475 грн заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, 1 244 грн трьох процентів річних; 3 696,10 грн інфляційних втрат, а також 35 грн витрат на отримання відомостей з Державного реєстру речових прав.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт вважає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції стягнуто з відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення частково, лише в розмірі її частки у праві власності, в іншій частині позову відмовлено, що є порушенням положень ч. 1 ст. 543 ЦК України.

Зазначає, що позивач скористався своїм правом подати позовну заяву саме до ОСОБА_2 , а вона в подальшому не позбавлена права звернутися до суду про стягнення коштів на утримання майна, в порядку регресу на частину понесених витрат з недобросовісного співвласника.

Посилається на правовий висновок Верховного Суду у постанові від 19 серпня 2020 року по справі № 703/2200/15-ц, відповідно до якого «співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування».

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

Ухвала про відкриття апеляційного провадження разом із апеляційної скаргою неодноразово направлялися відповідачу, проте поштова кореспонденція була повернута із відміткою установи поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом встановлено, що відповідач зареєстрований та проживає в квартирі АДРЕСА_1 .

Також встановлено, що вказана квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та членам її сім`ї: ОСОБА_4 , відповідачу ОСОБА_1 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у рівних частках кожному, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.01.1992.

Згідно з розрахунком заборгованості, за період часу з 01.02.2016 по 30.06.2021 по квартирі рахується заборгованість:

- за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 21 843,75 грн;

- три процента річних в сумі 1 556,23 грн;

- інфляційні втрати в сумі 4 620,12 грн.

Позиція суду апеляційної інстанції

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на таке.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачу на праві власності належить 1/5 частка у квартирі АДРЕСА_1 . Крім того, витрати з отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у сумі 35 грн вважав такими, що не пов`язані з розглядом справи, а тому у їх стягненні відмовив.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції та звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами норм статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7 та членам її сім`ї: ОСОБА_4 , відповідачу ОСОБА_1 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у рівних частках кожному, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.01.1992 (а. с. 39).

Таким чином, відповідач має 1/5 частку на вказану квартиру, тобто є її співвласником, а тому зобов`язаний утримувати вказане майно та нести обов`язки зі своєчасної сплати житло-комунальних послуг.

До матеріалів справи позивачем долучено довідку про заборгованість, що обліковується за період з 01.02.2016 по 30.06.2021 по особовому рахунку НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 (а. . 9), з якої вбачається, що загальна сума заборгованості відповідача становить 21 843,75 грн та складається з:

- 21 698,08 грн - заборгованість за послуги з централізованого постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використання внутрішньобудинкових систем);

- 145,67 грн - заборгованість за обслуговування вузла комерційного обліку.

Також позивачем долучено розрахунок заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з лютого 2016 по червень 2021 (а. с. 10-11), з якого вбачається, що загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 28020,10 грн, з яких: 21 843,75 грн - за житлово-комунальні послуги; 145,67 грн - внески за обслуговування вузлів комерційного обліку; 1 556,23 грн - 3 % річних; 4 620,12 грн - інфляційних втрат.

Доказів на підтвердження сплати наявної заборгованості в повному обсязі відповідачем не надано, матеріали справи відповідних доказів також не містять.

Будь-яких доказів, що відповідач не отримував житлово-комунальні послуги матеріали справи не містять.

Розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано.

Колегією суддів вказаний розрахунок перевірено на правильність.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

При визначені розміру заборгованості суд першої інстанції виходив із частки права власності у позивача на квартиру, що є помилковим.

Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Враховуючи вищезазначене, позивач скористався своїм правом подати позовну заяву саме до ОСОБА_1 .

Водночас це не позбавляє її права в подальшому звернутися до суду про стягнення коштів на утримання майна в порядку регресу на частину понесених витрат з недобросовісного співвласника.

Таке право забезпечується ч. 1 ст. 544 ЦК України, яка передбачає, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Дані норми закону регулюють відносини, що виникають при пасивній солідарності (множинності осіб на стороні боржника).

Згідно з ч. 4 ст. 543 ЦК України виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Отже, після виконання солідарного зобов`язання незалежно від того, виконане воно всіма боржниками або одним із них, воно повністю припиняється.

Натомість виникає нове зобов`язання між боржником, який виконав зобов`язання, й іншими боржниками, яке визначено положеннями ст. 544 ЦК України.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові по справі № 703/2200/15-ц від 19 серпня 2020 року, де зазначив, що «співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування».

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції не в повній мірі досліджено усі обставини, неправильно застосовані норми матеріального права, а тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового про задоволення позову в повному обсязі.

Судові витрати

Відповідно до ст. ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та задоволення позову, із відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір за подачу позову у розмірі - 2 270 грн та за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 405 грн.

Також підлягають стягненню на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати у сумі 35 грн з оплати послуг за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав як такі, що пов`язані із розглядом справи.

Керуючись ст. 12, 81, 141, 259, 263, 268, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу - Приватного акціонерного товариства «Київводоканал» - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 березня 2024 року - скасувати та ухвалити нове.

Позов Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»:

- заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період часу з 01.02.2016 по 30.06.2021 у розмірі 21 843 (двадцять одна тисяча вісімсот сорок три) гривні 75 коп.;

- 3 % річних у розмірі 1 556 (тисяча п`ятсот п`ятдесят шість) гривень 23 коп.;

- інфляційні втрати у розмірі 4 620 (чотири тисячі шістсот двадцять) гривень 12 коп.;

- судовий збір за подачу позову у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень;

- судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 405 (три тисячі чотириста п`ять) гривень;

- витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 35 (тридцять п`ять) гривень;

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач О.В. Желепа

Судді О.Ф. Мазурик

О.В. Немировська