Справа № 161/3654/23 Головуючий у 1 інстанції: Гринь О. М.
Провадження № 22-ц/802/673/24 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нерухомість - Закон та Порядок» до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Другий відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про звільнення майна з-під арешту та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нерухомість - Закон та Порядок», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Другий відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна, ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, скасування рішення про державну реєстрацію та зобов`язання зареєструвати право власності за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Нерухомість - Закон та Порядок» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Нерухомість - Закон та Порядок» звернулося до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 01 липня 2021 року між ним та ТОВ «Цикл Фінанс» укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно з умовами якого набуло право власності на трикімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна йому стало відомо про наявність зареєстрованого обтяження на згадану квартиру, а саме: вид обтяження арешт нерухомого майна; номер запису обтяження 1996333; підстава обтяження постанова державного виконавця Другого ВДВС Луцького МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 39135988 від 31 липня 2013 року.

Позивач зазначав, що вказаний арешт порушує його права як власника нерухомого майна, перешкоджає вільно володіти та розпоряджатись цим майном. Спірний арешт накладений в межах виконавчого провадження відносно боржника відповідача по справі ОСОБА_2 , який був попереднім власником квартири за вказаною адресою. Внаслідок набуття товариством права власності на квартиру накладений арешт не лише не забезпечує виконання рішення суду, але й створює перешкоди в реалізації його прав як нового власника.

Ураховуючи наведене, ТОВ «Нерухомість - Закон та Порядок» просило суд скасувати арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_2 , зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису обтяження 1996333 від 02 серпня 2013 року, підстава обтяження постанова державного виконавця Другого ВДВС Луцького МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 39135988 від 31 липня 2013 року.

У квітні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в ході підготовки до посвідчення правочинів про відчуження нерухомого майна нотаріус зобов`язаний перевірити відсутність заборони відчуження або арешту майна шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Незважаючи на наявність арешту квартири, приватний нотаріус м. Києва Пономарьова Д. В. незаконно посвідчила договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 01 липня 2021 року між ТОВ «Нерухомість - Закон та Порядок» та ТОВ «Цикл Фінанс», що є підставою для визнання його недійсним. Крім того, зазначений договір купівлі-продажу квартири укладений з порушенням вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». На нього як позичальника розповсюджується дія вказаного Закону, оскільки він зареєстрований і проживає у вказаній квартирі з 2008 року, яка є предметом іпотеки, її загальна площа не перевищує 140 квадратних метрів і іншого нерухомого майна у його власності немає. ТОВ «Цикл Фінанс» не мало права відчужувати квартиру ТОВ «Нерухомість - Закон та Порядок», оскільки договір про відступлення прав №16/04/21 від 16 квітня 2021 року, укладений між ТОВ «Цикл Фінанс» і ТОВ «Преміум Лігал Колекшн», оформлено незаконно, з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки укладений в період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким в період мораторію не може бути стягнуте майно, яке є предметом іпотеки. Датою закінчення мораторію щодо стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, є 23 вересня 2021 року. Оскаржуваний договір купівлі-продажу квартири укладений між ТОВ «Цикл Фінанс» та ТОВ «Нерухомість - Закон та Порядок» 01 липня 2021 року, тобто в період дії мораторію. Також оскаржуваний правочин вчинено з порушенням ст. 38 Закону України «Про іпотеку», оскільки його як іпотекодавця належним чином не було повідомлено про намір укладення договору купівлі-продажу квартири предмета іпотеки та не повідомлено про ціну продажу квартири, яка є мізерною 224 500 грн. Станом на 18 квітня 2023 року відповідно до висновку оцінювача ринкова вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 , становить 2 578 723 грн. Згідно зі ст. 38 Закону України «Про іпотеку» він мав першочергове право на викуп квартири, однак про вчинення оскаржуваного правочину його повідомлено не було, внаслідок чого квартиру відчужено в 11 разів дешевше від її реальної ринкової вартості.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_2 уточнивши та доповнивши позовні вимоги, просив суд: визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 01 липня 2021 року, укладений між ТОВ «Нерухомість - Закон та Порядок» та ТОВ «Цикл Фінанс», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д. В. та зареєстрований в реєстрі за № 1229; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 59053892 від 01 липня 2021 року, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д. В. на підставі договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати державних реєстраторів зареєструвати (поновити) в Державному реєстрі речових прав на нього квартиру за зазначеною адресою згідно з договором купівлі-продажу квартири від 13 березня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі під № 941.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 жовтня 2023 року до участі у цій справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору залучено ТОВ «Цикл Фінанс» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьову Д. В.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 лютого 2024 року до участі у цій справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача за первісним позовом залучено ОСОБА_3 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2024 року у задоволенні первісного позову ТОВ «Нерухомість - Закон та Порядок» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі продажу нерухомого майна від 01 липня 2021 року, укладений між ТОВ «Цикл Фінанс» та ТОВ «Нерухомість - Закон та Порядок» та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д. В., зареєстрований в реєстрі за №1229.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 59053892 від 01 липня 2021 року, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д. В. на підставі договору купівлі продажу нерухомого майна від 01 липня 2021 року, укладений між ТОВ «Цикл Фінанс» та ТОВ «Нерухомість - Закон та Порядок», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д. В., зареєстрований в реєстрі за № 1229.

В задоволенні решти позовних вимог зустрічного позову відмовлено.

Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 квітня 2024 року з ТОВ «Нерухомість - Закон та Порядок» на користь ОСОБА_2 стягнуто судовий збір у розмірі 2 147 грн 20 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач ТОВ «Нерухомість - Закон та Порядок» подало апеляційну скаргу, у якій покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким його первісний позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення правильним по суті та справедливим, просила вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Позивач ТОВ «Нерухомість - Закон та Порядок» та відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися. Подали на адресу апеляційного суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду в частині вирішення первісного позову підлягає зміні, з викладенням мотивувальної частини рішення в редакції цієї постанови, а в частині задоволених позовних вимог зустрічного позову скасуванню, з ухваленням в цій частині нового судового рішення та залишенням в решті рішення суду без змін, виходячи з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 липня 2021 року між ТОВ «Цикл Фінанс» та ТОВ «Нерухомість - Закон та Порядок» укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д. В., зареєстрований в реєстрі за № 1229. Відповідно до умов цього договору продавець (ТОВ «Цикл Фінанс»), діючи на підставі ст. 38 Закону України «Про іпотеку», розуміючи значення своїх дій, без будь-якого примушення, як фізичного так і морального, продав, а покупець (ТОВ «Нерухомість - Закон та Порядок») купив нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира складається з трьох житлових кімнат, її загальна площа становить 81,7 квадратних метрів. Зазначене нерухоме майно належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 13 березня 2008 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Оніщук І. П. за реєстровим № 941 (а.с.4, том 1).

Згідно з п. 2 договору купівлі-продажу продавець стверджує, що за 30 днів до укладення цього договору письмово повідомлено чином, передбаченим діючим законодавством України, іпотекодавця про намір іпотекодержателя укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки, продавець, як іпотекодержатель, одночасно з підписанням цього договору надає свою згоду на відчуження вищевказаного нерухомого майна.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 263862160, отриманої 01 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д. В., будь-які інші особи, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, відсутні. При цьому іпотекодержатель був повідомлений нотаріусом про його відповідальність перед такими особами та відшкодування збитків у випадку неповідомлення у встановлений законом строк вказаних осіб та іпотекодавця про свій намір укласти цей договір (п. 3 договору купівлі-продажу).

Відчуження зазначеного нерухомого майна сторони здійснюють за 224 500 грн (п. 4 договору купівлі-продажу).

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д. В. 01 липня 2021 року зареєстровано право власності ТОВ «Нерухомість - Закон та Порядок» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі згаданого договору купівлі-продажу, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01 липня 2021 року (а.с.5, том 1).

Звертаючись до суду із зустрічним позовом, ОСОБА_2 у своїх вимогах покликався на відсутність підстав для вибуття з його власності на користь іпотекодержателя спірної квартири, оскільки він не отримував від іпотекодержателя письмових повідомлень про порушення зобов`язання та про звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а також на неможливість звернення стягнення на іпотечне майно відповідно до Закону України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Задовольняючи частково вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , є предметом іпотеки, передана на забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором у доларах США, її загальна площа (81,7 кв. м) не перевищує 140 кв. м, у власності ОСОБА_2 відсутнє інше нерухоме житлове майно і квартира була фактичним місцем його проживання, а тому вона підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та на неї не могло бути звернуто стягнення. Крім того, ТОВ «Нерухомість - Закон та Порядок» та ТОВ «Цикл Фінанс» не надали доказів належного виконання вимог, встановлених ст. 38 Закону України «Про іпотеку» щодо письмового повідомлення ОСОБА_2 за 30 днів до укладення оскаржуваного договору купівлі-продажу про намір укласти такий договір. У матеріалах справи відсутній документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання ОСОБА_2 письмової вимоги іпотекодержателя ТОВ «Цикл Фінанс». Урахувавши ці обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання недійсним договору купівлі продажу нерухомого майна від 01 липня 2021 року, укладеного між ТОВ «Цикл Фінанс» та ТОВ «Нерухомість - Закон та Порядок», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д. В., зареєстрованого в реєстрі за № 1229 та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 59053892 від 01 липня 2021 року, прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д. В. на підставі вказаного договору.

Однак задовольняючи частково вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 , суд першої інстанції не звернув уваги на таке.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) вказано, що недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ч. 1 ст. 216 ЦК України).

Суд встановив, що оспорюваний договір купівлі продажу нерухомого майна від 01 липня 2021 року, укладений між ТОВ «Цикл Фінанс» та ТОВ «Нерухомість - Закон та Порядок».

Однак звертаючись у квітні 2023 року до суду із зустрічним позовом, однією з вимог якого є визнання недійсним договору купівлі продажу нерухомого майна від 01 липня 2021 року, ОСОБА_2 зазначив відповідачем лише ТОВ «Нерухомість - Закон та Порядок», незважаючи на те, що рішення у справі про визнання вказаного договору недійсним очевидно є рішенням про права, свободи та обов`язки ТОВ «Цикл Фінанс».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 523/9076/16-ц вказала, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частини 1, 2 та 3 ст. 51 ЦПК України).

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року в справі №761/23904/19 вказав, що визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

ТОВ «Цикл Фінанс» не було залучено до участі у розглядуваній справі в якості співвідповідача за зустрічним позовом, відповідного клопотання ОСОБА_2 суду не заявляв.

Встановивши, що на час подання зустрічного позову та розгляду справи, стороною оспорюваного договору є ТОВ «Цикл Фінанс», а ОСОБА_2 як позивачем за зустрічним позовом не заявлено клопотання про залучення цього товариства до участі у справі в якості співвідповідача, суд першої інстанції мав відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 саме з цих підстав.

Зважаючи на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення в частині задоволених позовних вимог зустрічного позову ОСОБА_2 з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, тому з підстав, передбачених ст. 376 ЦПК України, його необхідно скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. З огляду на це скасуванню також підлягає і додаткове рішення суду, яким вирішено питання про розподіл судових витрат.

Висновки суду про відмову у задоволенні решти позовних вимог зустрічного позову ОСОБА_2 є правильними, рішення суду сторонами по справі в цій частині не оскаржується, а тому підлягає залишенню без змін.

Що стосується висновків суду про відмову у задоволенні первісного позову ТОВ «Нерухомість - Закон та Порядок» про звільнення майна з-під арешту, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Свій висновок щодо відмови у задоволенні первісного позову ТОВ «Нерухомість - Закон та Порядок» суд першої інстанції мотивував тим, що він не підлягає задоволенню у зв`язку із частковим задоволенням вимог зустрічного позову ОСОБА_2 .

Однак зважаючи на те, що оскаржуване рішення суду в частині задоволених позовних вимог зустрічного позову підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у їх задоволенні, відповідно підлягають зміні і мотиви, з яких суд виходив, відмовляючи у задоволенні первісного позову ТОВ «Нерухомість - Закон та Порядок».

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 17 лютого 2023 року, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , накладений арешт, номер запису про обтяження: 1996333 (спеціальний розділ), підстава реєстрації обтяження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер постанови 39135988 від 31 липня 2013 року, видавник старший державний виконавець Другого ВДВС Луцького МУЮ Денисюк В. С. (а.с.6-8, том 1).

Відповідно до інформації з ВП-спецрозділ виконавче провадження №39135988 відкрито з метою примусового виконання ували Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 липня 2013 року (справа №161/7313/13-к), стягувач ОСОБА_3 , боржник ОСОБА_2 (а.с.26-27, том 1).

З наявної в матеріалах справи ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 липня 2013 року (справа № 161/7313/13-к) вбачається, що суд постановив з метою забезпечення позову накласти арешт на майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_2 (а.с.31, том 1).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абз. 12 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини 1 та 2 ст. 5 ЦПК України).

Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Звертаючись до суду із первісним позовом, ТОВ «Нерухомість - Закон та Порядок» покликалося на те, що накладений на квартиру арешт порушує його права як власника нерухомого майна, перешкоджає вільно володіти та розпоряджатись цим майном. Спірний арешт накладений в межах виконавчого провадження відносно боржника відповідача по справі ОСОБА_2 , який був попереднім власником квартири за вказаною адресою.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з інформацією з ВП-спецрозділ виконавче провадження № 39135988 відкрите з метою примусового виконання ували Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 липня 2013 року (справа № 161/7313/13-к), стягувач ОСОБА_3 , боржник ОСОБА_2 , завершено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» згідно з постановою державного виконавця від 28 серпня 2013 року у зв`язку фактичним повним виконанням рішення (а.с.27, том 1).

З огляду на вказану обставину, ураховуючи те, що арешт на квартиру був накладений в порядку забезпечення позову в межах розгляду цивільного позову по кримінальній справі, тому колегія суддів доходить висновку, що належним способом захисту у даному випадку є подання до суду в порядку ст. 174 КПК України клопотання щодо скасування такого арешту.

Звернувшись до суду із позовом про звільнення спірної квартири з-під арешту до ОСОБА_2 як боржника, позивач ТОВ «Нерухомість - Закон та Порядок» обрав неналежний спосіб захисту, як він вважає, свого порушеного права, що є самостійною підставою для відмови у позові.

За наведених підстав мотивувальна частина рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2024 року у цій справі в частині вирішення первісного позову підлягає зміні, із викладенням її в редакції цієї постанови.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Нерухомість - Закон та Порядок» задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2024 року у цій справі в частині вирішення первісного позову змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови, в частині задоволених позовних вимог зустрічного позову скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нерухомість - Закон та Порядок», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Другий відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна, ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01 липня 2021 року, скасування рішення про державну реєстрацію відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: