Справа № 680/219/24
№2/680/153/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 липня 2024 року селище Нова Ушиця
Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді - Яцини О.І.,
за участі секретаря судового засідання - Стандрійчук М.П.,
представника позивачки - адвоката Кобилецького В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі суду в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та вартості майна,
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 січня 2022 року між сторонами було укладено договір оренди обладнання №СП000034 за яким орендодавець надає в тимчасове користування орендарю обладнання, а останній зобов`язується оплатити орендну плату. Обладнання, що орендується, передається в оренду щодобово, із контрольною датою повернення на склад 09.00 год 15 січня 2022 року.
Враховуючи наведене, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати по справі.
Ухвалою суду від 02 квітня 2024 року відкрито провадження у справі за даним позовом, призначено підготовче засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов.
Ухвалою суду від 30 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання двічі не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно належним чином, відзив не подав.
Тому суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи та приходить до висновку за можливе розглядати справу у відсутності відповідача в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів, згідно з п.1 ч.1 ст.280 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 282 ЦПК України.
Заслухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторона позивача посилається як на підставу своїх вимог, суд дійшов до таких висновків.
Так, 14 січня 2022 року між сторонами було укладено договір оренди обладнання №СП000034 (а.с.3, 4).
П. 1.1 Орендодавець протягом дії договору надає орендарю (тимчасове платне користування) будівельне та інше обладнання; п. 3.1 Обладнання, що орендується, передається щодобово; п. 3.2 мінімальний термін оренди становить одну добу, яка складає 24 години з моменту передачі обладнання в користування орендарю; п. 3.3 терміном оренди вважається період часу, що починається з дати і часу, зазначених у акті передачі обладнання в оренду як «Дата передачі обладнання в оренду» і закінчується датою і часом, зазначеними в акті передачі обладнання з оренди, як «Контрольна дата повернення на склад»; п. 4.1 орендна плата, за користування орендованим обладнанням, розраховується добутком кількості діб в терміні оренди на ціну оренди обладнання за добу, зазначену у попередньо виставленому рахунку. Сплата рахунку орендарем означає згоду з тим, що ціна є звичайною та узгодженою; п 6.12 у разі неповернення обладнання, орендар повинен відшкодувати орендарю вартість обладнання, вказану в акті прийому/передачі обладнання в оренду; п.7.1 договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31 грудня 2022 року або до повного виконання сторонами обов`язків за даним договором, якщо обов`язки виникли в 2022 році.
На момент отримання обладнання відповідачем було сплачено вартість оренди в сумі 450,00 грн (а.с. а.с.5 на звороті).
Натомість, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, та не вносив орендні платежі, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість по сплаті орендних платежів у розмірі 102090,00 гривень.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, позивач надіслав відповідачу рахунки для орендної плати, однак оплата та відповіді від відповідача не надійшли (а.с.6-12).
Відповідно до ч.1 cт.509 ЦК України, передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України (ч.2 cт.509 ЦК України).
Відповідно до вимог cт.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК.
Відповідно до ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
Згідно із ч. 1, 5 cт. 762 ЦК України за оренду майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
Положеннями ч. 2 cт. 782 ЦК України визначено, що у разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.
У разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України).
Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків (ч. 3 ст. 612 Цивільного кодексу України).
Згідно зі ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, та не вносив орендні платежі визначені Договором, доказів належного виконання взятих на себе зобов`язань перед позивачем за умовами договору оренди та повернення орендованого майна відповідачем не надано.
Відповідач не скористався своїми процесуальними правами, несучи ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій, не подав відзиву на позов, не надав будь яких заперечень проти позову чи доказів на спростування позиції позивача.
Відповідач не спростував суми заборгованості, заявленої до стягнення, не надав власного розрахунку в разі незгоди з таким розрахунком.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Судом встановлено, що позивачкою при зверненні до суду із вказаною позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 1400,90 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1400,90 грн пропорційно до задоволеної частини вимог (позов задоволено на 100 %).
Що стосується судових витрат на правову допомогу слід зазначити наступне.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.
Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст.137 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Як передбачено ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Статтею 141 ЦПК України, передбачено вирішення питання розподілу судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За змістом положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Звіт про виконання доручення за договором про надання правової допомоги, згідно із яким адвокатом були виконані роботи:
При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.
У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року в справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року в справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Судом встановлено, що спір, який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення орендного зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають представник позивача брав участь у одному підготовчому засіданні та одному судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів 30 квітня 2024 року з 11.05 год до 11.38 год, 31 липня 2024 року з 11.01 год до 11.32 год.
Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд,
Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та вартості майна - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - 1400 (одну тисячу чотириста) гривень 90 копійок судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивачка: фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .
Суддя О. І. Яцина