Справа № 307/2076/23
Провадження № 2/307/430/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Сойми М. М., за участю секретаря с/з Ваш Е. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів Закарпатської області Україна в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем шлюб було укладено 15 квітня 2010 року та зареєстровано у виконавчому комітеті Чумалівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області Україна за актовим записом № 2. Від даного шлюбу вони мають одну малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 травня 2021 року шлюб між ними розірвано та стягнено аліменти з відповідача ОСОБА_2 на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 в сумі 5 000, 00 гривень щомісячно. Станом на даний час відповідач ОСОБА_2 не сплачує присуджені рішенням суду аліменти, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 151 451, 61 гривень. Відповідач постійного місця роботи немає, але періодично іздить на заробітки за межі області та за кордон, стан його здоров`я задовільний, він молодий за віком та інших непрацездатних осіб на утриманні немає. За період з 01 жовтня 2020 року по 01 травня 2023 року відповідач повинен сплатити неустойку (пеню) за кожень день прострочення сплати аліментів в сумі 672 709, 65 гривень, однак, оскільки пеня обмежена ч. 1 ст. 190 СК України та не може становити більше 100 % заборгованості, то просить стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 151 451, 61 гривень. 25 квітня 2024 року позивач подала суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначила, що у зв"язку з несплатою відповідачем аліментів його борг по аліментах збільшився на 60 000, 00 гривень, а тому просить стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментівза період з 01 жовтня 2020 року по 01 травня 2024 року в сумі 211 451, 61 гривень, а також понесені витрати на професійну правничу допомогу врозмірі 5 000, 00 гривень.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Марич І. Ю. в судове засідання не з`явилися, позаяк представник позивача адвокат Марич І. Ю. подав суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, при цьому зазначив, що збільшені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник- адвокат Коструб В. В. в судове засідання не з`явилися з невідомої суду причини, хоч належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подали, а тому, суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності на підставі письмових доказів, що є у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що збільшені озовні вимоги слід задовольнити повністю, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 15 квітня 2010 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Чумалівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області Україна за актовим записом № 2, який рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 травня 2021 року розірвано.

Згідно копії свідоцтва про народження малолітньої доньки сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в графі мати записано позивача в справі ОСОБА_1 , а батьком - відповідача в справі ОСОБА_2 .

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 травня 2021 року, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 05 липня 2021 року, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000, 00 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 жовтня 2020 року, і до її повноліття,

На виконання цього рішення Тячівським районним судом Закарпатської області 24 травня 2023 року видано виконавчий лист № 307/3166/20.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Основною підставою для стягнення неустойки (пені) є: наявність заборгованості, а умовою - наявність вини платника аліментів.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 14 грудня 2020 року (справа № 661/905/19) стягнення пені, передбаченої абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України, що суд об`єктивно на підставі належної оцінки доказів і доводів позивачки враховує при встановленні доведеності вини відповідача.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 допустив заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини, а відтак у позивача ОСОБА_1 як одержувача аліментів виникло право на стягнення з нього пені як відповідальності за прострочення сплати аліментів.

При цьому, суд враховує презумпцію вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання. У зв`язку з цим, на неї покладається тягар доведення протилежного, однак, відповідач не спростував в повній мірі та належним чином обставин позову, передбачених статтею 196 СК України, які є підставою для покладення на нього відповідальності зі сплати відповідної неустойки.

При визначенні розміру пені, яка підлягає стягненню за несвоєчасне виконання відповідачем своїх аліментних зобов`язань суд виходить з наступного.

Згідно виконаного позивачкою розрахунку розмір неустойки (пені) за несвоєчасну сплату відповідачем аліментів за період з 01 листопада 2020 року по 01 травня 2024 року становить 211 451, 61 гривень та не перевищує 100 % заборгованості по сплаті аліментів.

Відповідач не надав суду доказів, які б спростовували розмір заборгованості зі сплати аліментів, а також не спростував визначений позивачкою у зв`язку з такою заборгованістю розмір пені, а відтак наданий позивачкою розрахунок розміру неустойки (пені) за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача приймається судом як достовірний.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, провадження № 14-616цс18 відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03.02.2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16.03.2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку про те, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток (https://reyestr.court.gov.ua/Review/81573936) .

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм гл. 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При вирішенні даного спору судом взято до уваги, що відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, та при цьому суд враховує, що розмір заборгованості зі сплати аліментів відповідачем не спростований, а згідно ч. 1 ст. 196 СК України за наявності такої заборгованості позивачка як одержувач аліментів має право на стягнення неустойки, а відтак суд приходить до висновку, що позивачка вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку шляхом стягнення з відповідача неустойки (пені) у визначеному законом розмірі за порушення останнім виконання своїх аліментних зобов`язань.

Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату професійної правничої допомоги слід зазначити наступне.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підтвердження в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, надано договір про надання правової допомоги і представництво інтересів фізичних осіб у судах під час здійснення судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, від 05 травня 2023 року, укладений між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Маричем Іваном Юрійовичем, в якому не зазначено конкретного розміру гонорару, та квитанцію до прибуткового касового ордера № б/н від 05 травня 2023 року про оплату позивачем гонорару адвоката в сумі 5 000, 00 гривень.

При вирішенні питання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, справа "Баришевський проти України" від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд, оцінюючи обґрунтованість таких витрат щодо їх співмірності зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, вважає, що заявлена сума є необґрунтованою, завищеною та неспівмірною з обсягом наданих послуг адвоката, а тому суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката підлягає відшкодуванню в сумі 3 000 гривень, а також з відповідача слід стягнути на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2 114, 52 гривень.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 81, 141, 209, 223, 247, 263, 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Збільшені позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 жовтня 2020 року по 01 травня 2024 року в сумі 211 451, 61 (Двісті одинадцять тисяч чотириста п`ятдесят один гривень 61 копійку) гривень.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу врозмірі 3 000, 00 (Три тисячі гривень 00 копійок) гривень.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2 114, 52 (Дві тисячі сто чотирнадцять гривень 52 копійки) гривень.

В решті вимог позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання та місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 30 липня 2024 року.

Головуюча: Сойма М.М.