У Х В А Л А

30 липня 2024 року

м. Київ

справа № 2-2330/2006

провадження № 61-9643ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.

розглянув касаційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури Раковича Максима Миколайовича на ухвалу Одеського апеляційного суду

від 03 червня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про визнання права власності на самочинно реконструйоване і перебудоване нерухоме майно та

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області (далі - Таїровська селищна рада) про визнання права власності на самочинно реконструйоване та перебудоване нерухоме майно.

Вказувала, що на підставі договору купівлі-продажу від 22 квітня 2002 року вона придбала виробничі та невиробничі будівлі і споруди, які розташовані на земельній ділянці площею 0,40 га на АДРЕСА_1 (за межами населених пунктів).

13 червня 2002 року у встановленому законом порядку їй було видано державний акт серії ОД № 033909 на вказану земельну ділянку, цільове призначення якої - для комерційного використання.

26 липня 2005 року рішенням Виконавчого комітету Таїровської селищної ради їй надано дозвіл на проведення реконструкції будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці площею 0,40 га на АДРЕСА_1 (за межами населених пунктів).

Цього ж року вона без затвердженого проєкту та дозволу державної архітектурно-будівельної інспекції самочинно реконструювала та побудувала адміністративний будинок літ. «В-3», оглядові ями літ. «в», «в1», «в2», «в3», «в4», «в5», «в6», котельню

літ. «В-1», станцію технічного обслуговування (далі - СТО) літ. «Г», котельню літ.

«Г-1», оглядові ями літ. «г», «г1», «г2», «г3», «г4», будинок охорони літ. «Д».

Оскільки зазначені будівлі і споруди вважаються побудованими та реконструйованими самочинно, то вона позбавлена можливості оформити право власності на них.

Просила визнати за нею право власності на самочинно побудоване та реконструйоване нерухоме майно в вигляді виробничих і невиробничих будівель та споруд.

22 вересня 2006 року рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на самочинно побудоване та реконструйоване нею нерухоме майно в вигляді виробничих і невиробничих будівель, позначених на плані: літ. «В-3» - адміністративний будинок; літ. «В-1» - котельня; літ. «в», «в1», «в2», «в3», «в4», «в5», «в6» - оглядові ями; літ. «Г» - СТО; літ. «Г1» - котельня; літ. «г», «г1», «г2», «г3», «г4» - оглядові ями; літ. «Д» - будинок охорони, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (за межами населених пунктів).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, на якій розташовані спірні об`єкти нерухомості, водночас позивач здійснила реконструкцію будівель і споруд без порушень прав інших осіб та з дотриманням чинних будівельних норм і правил.

14 березня 2023 року постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу Київської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради задоволено частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 вересня 2006 року скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_1 до Таїровської селищної ради про визнання права власності на самочинно реконструйоване та побудоване нерухоме майно відмовлено.

16 березня 2023 року додатковою постановою Одеського апеляційного суду з ОСОБА_1 на користь Одеської обласної прокуратури стягнуто судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 550,00 грн.

24 квітня 2024 року постановою Верховного Суду задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 , ухвалу Одеського апеляційного суду від 05 вересня 2022 року про відкриття апеляційного провадження та постанову Одеського апеляційного суду

від 14 березня 2023 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції зі стадії відкриття апеляційного провадження.

03 червня 2024 року ухвалою Одеського апеляційного суду відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Київської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 вересня 2006 року.

03 липня 2024 року заступник керівника Одеської обласної прокуратури

Ракович М. М. засобами поштового зв`язку звернувся з касаційною скаргою на ухвалу Одеського апеляційного суду від 03 червня 2024 року, в якій просить її скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга подана в строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене

в пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судового рішення

за пунктами 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що оскаржувана ухвала позбавляє державу в особі уповноваженого органу права на доступ до правосуддя та справедливий суд.

Оскаржуваною ухвалою суд апеляційної інстанції всупереч Конституції України, гарантій, закріплених у статті 6 Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) , статей 2, 12, 17 ЦПК України фактично вчинив обмеження у використанні процесуальних прав заявника на оскарження незаконного рішення суду першої інстанції, яким визнано право приватної власності на об`єкти самочинного будівництва, зведені за рахунок земель територіальної громади м. Одеси, яку не повідомлено про розгляд справи та не залучено до участі в ній.

Вважає такий підхід виявом надмірного формалізму, що обмежує доступ до суду.

Судом не враховано об`єктивних обставин, що склалися у зв`язку з повномасштабним вторгненням країни-агресора та введенням воєнного стану на всій території України.

Вказує на недоречність посилання на лист прокуратури Одеської області від 17 січня 2017 року № 05/1-223вих-17 як на підтвердження обізнаності прокуратури про наявність судового рішення. У вказаному листі прокуратурою наголошено на необхідності проведення перевірки в сфері містобудівної діяльності у зв`язку з можливими ознаками самочинного будівництва на АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови в відкритті касаційного провадження.

Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови в відкритті касаційного провадження.

Вбачаються підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою заступника керівника Одеської обласної прокуратури Раковича М. М. та витребування матеріалів справи.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження в справі за касаційною скаргою заступника керівника Одеської обласної прокуратури Раковича Максима Миколайовича на ухвалу Одеського апеляційного суду від 03 червня 2024 року.

Витребувати із Овідіопольського районного суду Одеської області справу

№ 2-2330/2006 за позовом ОСОБА_1 до Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про визнання права власності на самочинно реконструйоване і перебудоване нерухоме майно.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров