Справа № 716/1550/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.07.2024 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Стрільця Я.С.,

з участю секретаря судових засідань Якимик К.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та встановлення факту, що має юридичне значення.

Просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 26.07.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Заставнівського районного управління юстиції Чернівецької області, за актовим записом № 48. За час спільного проживання, як подружжя, у сторін народилися діти, а саме сини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що на протязі останнього часу їх шлюб з відповідачем носить формальний характер. З лютого 2024 року спільно не проживають. Причиною розпаду сім`ї послужила несумісність характерів та різних поглядів на життя, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. В зв`язку із вказаним позивач вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер, тому просила його розірвати. Також вказала, що вони спільно з відповідачем вирішили питання щодо місця проживання дітей. При цьому, син ОСОБА_4 залишається проживати разом з нею після розірвання шлюбу та буде знаходитись на її самостійному утриманні та вихованні. Син ОСОБА_5 після розірвання шлюбу залишається проживати разом з відповідачем ОСОБА_2 після розірвання шлюбу та буде знаходитись на його самостійному утриманні та вихованні.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, попередньо подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи своєчасно та належним чином повідомленим про розгляд справи в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести в його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходило.

Суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26.07.2008, що стверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 26.07.2008 (а. с. 8). За час перебування в шлюбі у сторін народилися діти, а саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дана обставина підтверджується копіями свідоцтв про народження (а. с. 9, 10).

Подружні стосунки між сторонами погіршилися та з лютого 2024 року вони не підтримують будь-яких відносин. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім`ю, відсутність між ними протягом тривалого часу будь-яких відносин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його необхідно розірвати. Даний факт також вбачається із заяв поданих сторонами.

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 26.07.2008 вбачається, що позивач під час реєстрації шлюбу змінила своє прізвище « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » (а. с. 8).

Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

З огляду на наведене та враховуючи те, що позивач не заявила вимогу про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд, керуючись вимогами ст. 113 СК України, вважає за необхідне після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити без змін.

Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Після припинення шлюбних стосунків та спільного проживання сторін, їх спільна дитина ОСОБА_4 залишається проживати разом з позивачем ОСОБА_1 , а також після розірвання шлюбу буде знаходитись на її самостійному утриманні та вихованні. Син ОСОБА_5 після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з відповідачем ОСОБА_2 та буде знаходитись також на його самостійному утриманні та вихованні.

Той факт, що кожна дитина проживає з одним із батьків та перебувають на їх самостійному вихованні та утриманні також підтверджується нотаріально завіреним договором між батьками про визначення місця проживання дітей, умов їх утримання та участі батьків у їх вихованні від 03.07.2024 (а. с. 11). Зокрема, згідно п. 1.1 Договору у зв`язку з тим, що сторони, як законні представники малолітніх, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не проживають спільно як сім`я, домовилися про те, що їхній син, ОСОБА_2 , перебуватиме на утриманні та буде виховуватись батьком і проживатиме з ним за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_3 перебуватиме на утриманні та буде виховуватись матір`ю і проживатиме з нею за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, відповідно до п. 1.2. Договору, за взаємною згодою сторін батьки мають право визначити дні для побачення із дітьми, які проживають з іншим із батьків, але обов`язково з врахуванням інтересів дітей та без відриву їх від навчального процесу, спортивних секцій чи інших заходів виховного характеру.

Згідно характеристики учня КЗ «Заставнівський опорний ЗЗСО І-ІІІ ступенів» ОСОБА_3 від 02.07.2024 № 126 (а. с. 12), то батько останнього ОСОБА_2 бере активну участь в житті дитини, підтримує та допомагає, регулярно відвідує батьківській збори, цікавиться життям дитини, забезпечує високий рівень навчання дитини.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_8 (а. с. 16) ОСОБА_2 з лютого 2024 року не проживає з позивачем ОСОБА_1 та їх спільним сином ОСОБА_4 . Він не спілкується із сином та не приймає участі в його житті. Постійний догляд за дитиною, піклування про стан здоров`я, розвиток дитини, здійснює мати, яка також повністю матеріально утримує сина. Батько самоусунувся від виховання дитини.

Як вбачається з висновків ЛКК № 195 та № 196 від 03.07.2027 (а. с. 14, 15), то сторони здорові.

З Довідки про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_1 (а. с. 5 зворот) та Відповіді № 693455 від 16.07.204 (а. с. 18) вбачається, що зареєстроване місце проживання сторін різниться, що також підтверджує факт роздільного проживання дітей з батьками.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України

Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

При цьому, згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.

Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Обставини самостійного виховання та утримання батьком малолітньої дитини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. У суду не має підстав сумніватись в достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 доведений факт самостійного виховання та утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також встановлений та доведений факт того, що відповідач ОСОБА_2 самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За вказаних обставин та з урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне також встановити такий факт в судовому порядку, оскільки це відповідатиме законним правам та інтересам позивача, відповідача, а також їх малолітнім дітям.

Одночасно суд роз`яснює сторонам, що відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України у випадку відсутності згоди щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 7, 10, 12, 13, 200, 206, 235, 247, 259, 263 - 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований 26.07.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Заставнівського районного управління юстиції Чернівецької області, за актовим записом № 48.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , самостійно виховує та утримує малолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , самостійно виховує та утримує малолітню дитину сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

Повне найменування та ім`я сторін та інших учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_3 виданий 21.08.2020 органом 7316, зареєстрована та фактично проживає на АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 виданий Заставнівським РВ УМВС України в Чернівецькій області 22.01.2002, зареєстрований та фактично проживає на АДРЕСА_1 .

Суддя Ярослав СТРІЛЕЦЬ