ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6591/24 Справа № 201/9323/21 Суддя у 1-й інстанції - Демидова С. О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

при секретарі - Шавкун Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2024 року про закриття провадження

у справі за позовом ОСОБА_1 до державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Яворської Катерини Вікторівни, Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Демянко Ольги Сергіївни, Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Державної казначейської служби України про визнання дій державного виконавця протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просила: визнати протиправними дії головного державного виконавця Приморського ВДВС у м. Маріуполі Східного МУ МЮ Демянко О.С. в частині обрахування заборгованості по сплаті аліментів за лютий 2021 року; визнати протиправними дії державного виконавця Соборного ВДВС у м. Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яворської К.В. в частині відмови перерахунку заборгованості по сплаті аліментів за лютий 2021 року, в частині долучення до матеріалів виконавчого провадження заяв ОСОБА_2 про видачу довідки про заборгованість по сплаті аліментів на її користь з ОСОБА_1 на утримання малолітньої ОСОБА_3 і перерахування аліментів на банківський рахунок ОСОБА_2 та несвоєчасного надіслання за місцем роботи ОСОБА_1 постанови про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 ; зобов`язати державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яворську К.В. перерахувати заборгованість по сплаті аліментів за період лютий 2021 року, виходячи із фактичного отриманого доходу після сплати податків, на підставі відомостей з Єдиного реєстру платників податків, вилучити з матеріалів виконавчого провадження ВП № 54252157 заяву ОСОБА_2 від 15 липня 2021 стосовно перерахунку на банківський рахунок стягнутих аліментів та заяву про надання довідки про заборгованість по сплаті аліментів; стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду у розмірі 15000 грн. та провести розподіл судових витрат.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що у провадженні державного виконавця Соборного ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яворської К.В. перебуває виконавче провадження ВП № 54252157 з примусового виконання рішення суду у справі № 261/429/13-ц, за яким з позивача стягуються аліменти у розмірі 1/4 від усіх видів його доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімум на дитину відповідного віку.

01 вересня 2021 року позивач звернувся до Соборного ВДВС у місті Дніпрі із заявою про перерахування заборгованості по сплаті аліментів за лютий 2021 року із додаванням витягу з особистого рахунку як платника податків, сформованого органом державної податкової служби з Єдиного реєстру платників податків, із зазначенням розміру доходів за І квартал 2021 року, однак йому було відмовлено в перерахунку заборгованості.

При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження 02 вересня 2021 року позивачу стало відомо про те, що до матеріалів виконавчого провадження долучено 2 заяви, надісланих стягувачем ОСОБА_2 , які містять невідповідну інформацію, надіслані не уповноваженими особами.

Окрім того, стягувач фактично з квітня 2017 року мешкає у Польщі і не приїжджала на територію України. Рахунок, відкритий позивачем у ПАТ «Державний ощадний банк України», був закритий і аліменти залишались на депозитному рахунку Приморського ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

На всі звернення позивача щодо зобов`язань державного виконавця примусити стягувача вчинити дії щодо відкриття нового банківського рахунку для перерахування аліментів третя особа в особі Приморського ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та більш вищий орган ДВС відповідали, що чинним законодавством це не передбачено.

Представником стягувача ОСОБА_4 було надано свій банківський рахунок, на який до січня 2020 року Приморський відділ ДВС перераховував аліменти, які, в свою чергу, роботодавець позивача в особі ГУНП в Донецькій області перераховував на депозитний рахунок цього відділу.

29 січня 2021 року позивача було звільнено з посади спеціаліста-юрисконсульта відділу правового забезпечення Головного управління Національної поліції в Донецькій області та 12 лютого 2021 року ГУНП в Донецькій області перерахувало позивачу компенсацію за невикористану відпустку. Однак, позивач не знав, що роботодавець не повідомив головного державного виконавця Приморського ВДВС у м. Маріуполі Східного МУ МЮ Демянко О.С. про отриманий позивачем дохід у лютому 2021 року, в результаті чого утворилась заборгованість.

У березні 2021 року виконавче провадження було передано до Соборного ВДВС Південно-Східного МУ МЮ, а постановою Соборного ВДВС у м. Дніпро Південно-Східного МУ МЮ від 01 червня 2021 року на доходи позивача звернено стягнення на виплату аліментів.

08 липня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок заборгованості по сплаті аліментів із доданням копії листа ГУНП в Донецькій області про нарахування йому компенсації за невикористану відпустку у лютому 2021 року та роздруківки з банківського рахунку позивача на підтвердження отриманої суми, проте, відповіді не отримав.

Такі дії державних виконавців вважає такими, що суперечать чинному законодавству.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2024 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Яворської К.В., Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Демянко О.С., Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Державної казначейської служби України про визнання дій державного виконавця протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди в частині позовних вимог: про визнання протиправних дій головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Демяненко О.С. в частині обрахування заборгованості по сплаті аліментів за лютий 2021 року; визнання протиправними дій державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Яворської К.В. в частині відмови перерахунку заборгованості по сплаті аліментів за лютий 2021 року, в частині долучення до матеріалів виконавчого провадження заяв ОСОБА_2 про видачу довідки про заборгованість по сплаті аліментів на її користь з ОСОБА_1 на утримання малолітньої ОСОБА_3 та перерахування аліментів на банківський рахунок ОСОБА_2 та несвоєчасного надіслання за місцем роботи ОСОБА_1 постанови про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 ; зобов`язання державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яворську К.В. перерахувати заборгованість по сплаті аліментів за період лютий 2021 року, виходячи із фактичного отриманого доходу після сплати податків, на підставі відомостей з Єдиного реєстру платників податків, вилучити з матеріалів виконавчого провадження ВП № 54252157 заяву ОСОБА_2 від 15 липня 2021 стосовно перерахунку на банківський рахунок стягнутих аліментів та заяву про надання довідки про заборгованість по сплаті аліментів, закрито.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав до Дніпровського апеляційного суду 19 травня 2024 року апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Інші учасники справи, не скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, відзивів на апеляційну скаргу не подавали, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзивів на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Правові норми, які регулюють відносини між державним виконавцем та іншими учасниками виконавчого провадження, містяться у Законі України «Про виконавче провадження».

Розгляд скарг на рішення, дії, або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та вирішення ряду питань виконавчого провадження за зверненнями його учасників, Законами України «Про виконавче провадження», «Про державну виконавчу службу» віднесено до компетенції суду.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Інститут судового контролю (Розділ VII ЦПК України) має на меті контроль за дотриманням та поновленням порушених права сторін виконавчого провадження.

Відтак, судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах - це особлива форма правосуддя, де процесуальна діяльність суду пов`язана із виконанням судових актів у цивільних справах, яка здійснюється у формі процесуального контролю за законністю рішень, дії або бездіяльності посадових осіб та органів державної виконавчої служби у виконавчому провадженні шляхом розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність виконавців та різних позовів як важливої гарантії захисту права особи після набуття судовим рішенням чинності.

У справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Суди розглядають справи за такими скаргами у передбаченому розділом VII ЦПК України порядку, незалежно від наявності у сторін спору про право, який підлягає розгляду в позовному провадженні. Такий спір не може бути підставою для залишення скарг без розгляду або іншим чином впливати на їх розгляд.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи у цьому судовому провадженні.

Про таке зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 31 липня 2023 року у справі №216/5508/20.

Колегія суддів відзначає, що закриваючи провадження в частині позовних вимог, які стосуються оскарження дій державних виконавців та зобов`язання їх вчинити певні дії, суд першої інстанції вірно з`ясував характер спірних правовідносин, визначив правомірно віднесення позовних вимог до розгляду в порядку розділу VII ЦПК України шляхом звернення боржника виконавчого провадження до суду з відповідною скаргою на дії, рішення чи бездіяльність державних виконавців, а не в порядку позовного провадження цивільного судочинства, з чим повністю погоджується колегія суддів та що узгоджується із усталеною судовою практикою.

За таких підстав, суд першої інстанції за належними правовими підставами застосував положення п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України та закрив провадження у цій справі в частині вищезазначених вимог.

Колегія суддів не може прийняти жодного доводу апеляційної скарги до уваги та відноситься до них критично, оскільки такі доводи не узгоджується із жодною нормою матеріального та процесуального права.

Твердження скаржника про те, що основними його вимогами було оскарження дій суб`єкта владних повноважень, які виразились в порушенні законодавства України, та з яких вбачається протиправність дій суб`єкта владних повноважень, а тому, на його думку, суд першої інстанції повинен був передати цю справу до Дніпропетровського окружного адміністративного суду за наявності ознак ст. 20 КАС України, однак, відкривши провадження загальним судом та не передавши справу до адміністративного суду, суд першої інстанції повинен був сам розглянути такі вимоги за правилами ст. 20 КАС України, не відповідають діючому законодавству України.

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при закритті провадження у частині позовних вимог та визначенні юрисдикції розгляду цього спору в іншому порядку, що призвело до постановлення помилкової ухвали, не знайшли свого підтвердження, а тому суд першої інстанції правомірно, обґрунтовано та за достатніх підстав закрив провадження в цій частині позовних вимог, застосувавши положення п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм як матеріального, так і процесуального права, тому підлягає залишенню без змін на підставі положень ст. 375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2024 року -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна