31.07.2024
Справа № 642/4301/24
Провадження № 2-н/642/1128/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Пашнєв В.Г., розглянув заяву Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комунальні послуги за період з 01.01.2017 по 30.06.2024 у розмірі 65 422 грн 97 коп,

в с т а н о в и в:

24.07.2024 представник КП «Харківські теплові мережі» звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованості за оплату комунальних послуг за період з 01.01.2017 по 30.06.2024 у розмірі 39 853 грн 17 коп.

Дослідивши матеріали заяви, вважаю, що у видачі судового наказу слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2012 року, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як вбачається із заяви про видачу судового наказу та доданого до неї розрахунку, заборгованість виникла за період з 01.01.2017 по 30.06.2024, а заявник звернувся до суду 24.07.2024, тому суддя вважає, що з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом.

При цьому, заявник посилається на те, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями) у період з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року встановлений карантин на всій території України. Постановами Кабінету Міністрів України карантин продовжений на всій території України з 22 травня 2020 року по 30 червня 2023 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року № 540-ІХ внесено зміни до законодавчих актів та зазначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), стоки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Таким чином, заявник вважає, що звернувся до суду у межах строку позовної давності.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, заявник просить стягнути заборгованість, яка утворилась за період з 01.01.2017, тобто граничним строком спливу позовної давності є 01.01.2020, що є раніше, ніж до запровадження карантину на території України 11.03.2020.

Доводи заявника про те, що строк позовної давності продовжений, відповідно до вимог п. 12Прикінцевих та перехідних положень ЦК Українина період дії карантину, не можуть бути покладені в основу судового рішення про видачу судового наказу, оскільки під час розгляду заяви про видачу судового наказу, судом не підлягають дослідженню матеріально-правові особливості застосування позовної давності (переривання, зупинення перебігу позовної давності, застосування позовної давності до частини вимог, тощо), оскільки це виходить за межі інституту наказного провадження.

При вирішенні заяв поданих в порядку наказного провадження про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, суд лише перевіряє чи з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою. Тобто досліджує питання безспірності заборгованості.

Стаття 165 ЦПК України не містить вимог про необхідність з`ясування судом обставин переривання строку позовної давності. Проте, пропуск строку позовної давності свідчить про наявність спору між заявником та боржником, а тому підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

Таким чином, приходжу до висновку про відмову Комунальному підприємству «Харківські теплові мережі» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комунальні послуги за період з 01.01.2017 по 30.06.2024 у розмірі 65 422 грн 97 коп.

Згідно ч. 2 ст. 164 ЦПК України,у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 163, 165-166, 259, 260 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Відмовити Комунальному підприємству «Харківські теплові мережі» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комунальні послуги за період з 01.01.2017 по 30.06.2024 у розмірі 65 422 грн 97 коп.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Роз`яснити заявнику, що у порядку ч. 2 ст. 161 ЦПК України він може звернутись до суду з вимогою про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у спрощеному позовному провадженні.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду.

Суддя: