Справа № 183/733/24
№ 6/183/455/24

У Х В А Л А
02 серпня 2024 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участю секретаря судового засідання Моісєєва К. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області заяву представника ОСОБА_1 адвоката Варган Анни Олександрівни про розстрочення виконання рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ухваленим Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області рішенням від 18 червня 2024 року у справі № 183/733/24 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» задоволено частково.
17 липня 2024 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Варган А. О., в якій остання просить розстрочити виконання рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2024 року у справі № 183/733/24 про стягнення заборгованості в загальному розмірі 106 419 гривень 44 копійки та витрат по сплаті судового збору в сумі 3 028 гривень 00 копійок на 12 місяців зі сплатою заборгованості до 30 числа кожного місяця по 9 120,62 грн, починаючи з серпня 2024 року.
В обґрунтування заяви представник зазначає, що боржник має намір добровільно сплатити заборгованість, проте сума заборгованості має значний розмір для боржника і сплатити одночасно вказану суму боржник не має можливості. Виконання судового рішення не повинно становити особу у скрутне матеріальне становище та покладати на неї надмірний тягар. Боржник бажає добровільно виконати рішення та знаходиться у такому матеріальному стані, який не дозволяє йому одночасно сплатити увесь розмір заборгованості, врахувати наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення. Саме тому просить розстрочити виконання рішення суду на 12 місяців зі сплатою заборгованості до 30 числа кожного місяця по 9 120,62 грн, починаючи з серпня 2024 року.
Зазначає, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України був введений воєнний стан, який діє і на теперішній час. Відповідно до повідомлення Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, зазначені вище обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
Відстрочення виконання рішення суду це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому.
Представник позивача подав суду заперечення проти заяви, в якій наголосив на безпідставності, необґрунтованості заяви та те, що державний виконавець буде стягувати кошти на погашення заборгованості у розмірі 20% від доходів Боржника, а не всю суму одразу. Таким чином відсутні підстави для висновку про надмірне навантаження виконанням рішення на матеріальне становища заявника.
Заявник у судове засідання не з`явився. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи у відсутність представника та заявника.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у запереченнях на заяву просив розглянути заяву у відсутність представника.
На підставі ч. 2 ст. 435 ЦПК України з огляду на встановлений строк розгляду заяви, суд вважає можливим провести розгляд заяви у відсутність учасників справи.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали заяви та матеріали цивільної справи, судом установлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Ухваленим Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області рішенням від 18 червня 2024 року у справі № 183/733/24 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» задоволено частково. Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованість в загальному розмірі 106 419 (сто шість тисяч чотириста дев`ятнадцять) гривень 44 копійки, яка складається з: заборгованості за Договором № 2875086 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 28 січня 2022 року, яка утворилася станом на 19 липня 2023 року та включає заборгованість за тілом кредиту у розмірі 20 000,00 грн, заборгованість за процентами у розмірі 78 165,44 грн; заборгованості за Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 72576564 від 18 липня 2022 року, яка утворилася станом на 21 квітня 2023 року та включає заборгованість за позикою в розмірі 7 000,00 грн, відсотки 1 254,00 грн. У решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028 гривень 00 копійок.
Рішення набрало законної сили 19 липня 2024 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. За заявою стягувача виконавець може відстрочити або розстрочити виконання рішення (крім судового рішення), за наявності обставин, передбачених частиною першою цієї статті, про що виносить відповідну постанову.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Чинне цивільно-процесуальне законодавство України пов`язує відстрочення виконання рішення суду з наявністю виключних обставин.

Як на підставу для відстрочення виконання рішення суду заявник посилається на бажання виконати рішення, значний розмір для боржника суми заборгованості, створення рішенням суду надмірного тягарю для майнових прав заявника, воєнний стан в Україні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Ч. 3 ст. 12 ЦПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Заявником не надано доказів щодо виникнення виключних обставин у розумінні ст. 435 ЦПК України, які б давали підстави для розстрочки виконання рішення суду, а наведені підстави не можуть бути визнанні такими, що вказують на необхідність відповідного розстрочення.

Тобто, заявником не обґрунтовано винятковості випадку, у зв`язку з яким можливо розстрочити виконання вказаного рішення суду, не зазначено достатніх обставин, які б свідчили про істотне ускладнення або неможливість виконання рішення, а відтак, і про необхідність розстрочення такого.

До того ж виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд зазначає, що судові рішення які набрали законної сили, є обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (стаття 129 Конституції України, стаття 18 ЦПК України).

Судове рішення (постанова, ухвала) це акт судової влади, що здійснює захист порушених або оскаржених прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин і розпорядженням відповідних дій в майбутньому.

Обов`язок виконувати судове рішення (постанову) випливає не з рішення (постанови) суду як такого, а із санкцій, передбачених нормами права, що були застосовані судом. Навіть у тих випадках, коли закон передбачає відповідальність за невиконання рішень, ця відповідальність має на меті примусити зобов`язану рішенням суду особу виконати розпорядження норми, що застосував суд.

Одними з властивостей судового рішення, що вступило в законну силу є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов`язаної особи та обов`язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов`язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов`язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов`язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця.

Посилання на складне матеріальне становище не свідчить ні про винятковість, ні про поважність причин невиконання рішення суду, неможливість його виконання, а тому не може бути підставою для відстрочення виконання рішення суду. Відповідач не є обмеженою у фізичних можливостях особою, може отримувати дохід.

Жодних обмежень щодо виконання судових рішень на період дії воєнного часу діючим законодавством не передбачено. Сама лише наявність воєнного стану, з огляду на те, що відповідач не проживає на території, на якій ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих територіях, або є постраждалим внаслідок бойових дій, не свідчить про існування таких обставин, які ускладнюють виконання судового рішення.

Щодо посилання заявника на надмірний тягар, який покладає на відповідача рішення суд виходить з того, що нормами Закону України «Про виконавче провадження» (розділу VI, VII, IX зазначеного закону, зокрема і статтями 46, 48, 70, 73) встановлено обмеження, які усувають покладання надмірного тягаря на боржника при виконанні виконавчого документу. Більш того, укладаючи кредитний договір та договір позики, внаслідок невиконання яких виникла заборгованість, присуджена до стягнення судовим рішенням, відповідач діяв на свій розсуд та міг допустити несприятливі для себе наслідки не виконуючи свої зобов`язання.

Враховуючи викладене, суд не вбачає наявності виняткових обставин, які можуть бути підставою для розстрочення виконання рішення суду, пов`язаного зі стягненням з відповідача заборгованості.

На підставі викладеного, керуючись ст. 76, 81, 83, 89, 260, 261, 435 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Варган Анни Олександрівни про розстрочення виконання рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів, починаючи з наступного за днем складення ухвали суду.

Ухвала суду у повному обсязі складена і підписана 02 серпня 2024 року.

Суддя Д. О. Парфьонов