25.07.2024 Справа № 756/2680/24
Справа № 756/2680/24
Провадження № 2/756/2282/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Шевчука А.В.,

за участю секретаря судового засідання - Атаманюка П.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Прокопенко К.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення грошових коштів -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_3 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» (далі - ТОВ «Пологовий будинок «Лелека») про стягнення грошових коштів.

З урахуванням заяви про відмову від частини вимог просила стягнути сплачені грошові кошти у сумі 66 248,31 грн., з яких: 725,00 грн. - вартість ненаданих послуг за Договором №592ВП/09/2021 від 01.09.2021 року; 50 169,00 грн. - вартість ненаданих послуг за Договором №116Р/02/2022 від 08.02.2022 року; 178,10 грн. - втрати від інфляції за Договором №592ВП/09/2021 від 01.09.2021 року; 40,63 копійки - 3% річних за Договором №592B11/09/2021 від 01.09.2021 року; 12 323,98 грн. - втрати від інфляції за Договором №116Р/02/2022 від 08.02.2022 року; 2 811,60 копійок - 3% річних за Договором №116Р/02/2022 від 08.02.2022 року, а також судові витрати.

Позов обґрунтований тим, що 01.09.2021 року, між ОСОБА_3 та ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» було укладено договір №592ВП/09/2021 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) пакет «Базовий» з 6-13 тижнів - до пологів, відповідно до умов якого відповідач (медичний заклад) зобов`язався надати позивачу кваліфіковану медичну допомогу, яка полягає у проведенні циклу амбулаторного обстеження вагітності пацієнта, передбачених Договором та Додатками до нього, у відповідності з існуючими стандартами медичної допомоги з амбулоторного спостереження вагітності.

Згідно Договору вартість медичної допомоги за ним складає обумовлену суму у розмірі 33 225,00 грн., що сплачена в повному обсязі, в день підписання Договору 01.09.2021 року, проте послуги за вище вказаним Договором були надані не в повному обсязі та згідно розрахунку відповідача до повернення пацієнту розраховано суму у розмірі 725,00 грн.

Також, 08.02.2022 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» було укладено договір №116Р/02/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Стандарт».

На умовах договору Пацієнт мала отримати від Медичного закладу кваліфіковану медичну допомогу, що полягає у веденні пологів Пацієнта, на основі діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров`я України, обов?язкових протоколів і стандартів медичної допомоги та стандартів і протоколів прийнятих в Медичному закладі, в обсязі та на умовах, передбачених майбутнім основним договором та додатками до нього.

На виконання п. 2.1 договору Пацієнт здійснила на користь Медичного закладу авансовий платіж згідно з рахунком-фактурою №63578 від 03.09.2021 року загальною вартістю: 51 969,00 грн., що підтверджується чеком № 24209 від 03.09.2021 року.

Медичні послуги за вказаними договорами мали надаватись у пологовому будинку за адресою: м. Київ, вул. Квітки Цісик, 56 .

У зв`язку з воєнними діями позивач була змушена евакуюватись з міста Києва і дитина була народжена в іншому місці, тож жодних послуг від ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», передбачених договором, вона не отримувала.

30.03.2022 року позивачем на електронну адресу направлено лист відповідачу про повернення коштів, які були перераховані на рахунок відповідача на виконання умов попереднього договору №265/ПП/11/2021 та коштів які підлягають поверненню за договором №737/ВП/10/2021 .

05.04.2022 року отримано відповідь від ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», яким повідомлено про те, що заклад прийняв запит на розірвання договорів.

До теперішнього часу відповідачем сплачені за договорами кошти не повернуто, незважаючи на неодноразові звернення позивача, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з позовом.

22.05.2024 року представник відповідача подала до суду пояснення, у яких зазначила, що 01.09.2021 року укладено договір №592ВП/09/2021 про надання медичної допомоги, пакет «Базовий+» з 6-13 тижнів до пологів (одноплідна вагітність). Загальна вартість договору спостереження склала 33 225,00 грн., з яких: - основна сума договору спостереження - вартість із врахуванням знижки 7% - складає 31 425,07 грн., страховий платіж «Захищена вагітність - одноплодова», Програма 1 - вартість 1800,00 грн.

Звертають увагу, що згідно договору добровільного страхування здоров?я на випадок хвороби №7619/999/318/210002157 від 01.09.2021 року (копія витягу з електронної медичної карти позивача додається) сплачена позивачем сума у розмірі 1800,00 грн. була оплачена на користь страховика - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Разом з тим, вказують, що Пацієнтом, за час спостереження вагітності в ТОВ «Лелека», було використано послуги на суму 30 700,00 грн. А отже, сума невикористаних послуг за договором спостереження складає: 33 225,00 - 1800,00 - 30 700,00 = 725,00 грн.

Також, зазначила, що договір №116Р/02/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Стандарт» укладено 08.02.2022 року.

Згідно п. 2.1 договору при його підписанні Пацієнт здійснює на користь медичного закладу платіж у розмірі 51 969 що дорівнює ціні/вартості послуг Медичного закладу за Основним Договором (Договором про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність), пакет «Стандарт»). Позивачем на користь відповідача було здійснено оплату у розмірі 51 969,00 грн., що сплачена за попереднім договором №197ПП/09/2021 від 03.09.2021 року відповідно до умов якого було укладено договір №116Р/02/2022.

Відповідно до п.1.6 попереднього договору грошові кошти, сплачені пацієнтом у якості Авансового платежу за даним Попереднім Договором, зараховуються в рахунок оплати ціни послуг Медичного закладу за Основним договором.

Загальна вартість договору склала 51 969,00 грн., з яких: - основна сума договору - вартість із врахуванням знижки 22% - складає 50 169,07 грн. - страховий платіж «Захищена вагітність - одноплодова», Програма 1 - вартість 1800,00 грн.

При цьому, згідно договору добровільного страхування здоров?я на випадок хвороби №7619/999/318/210003684 від 08.02.2022 року (копія витягу з електронної медичної карти позивача додається) сплачена позивачем сума у розмірі 1800,00 грн. була оплачена на користь страховика - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Проте, надати послугу ТОВ «Лелека» не мало фізичної можливості та пологи пацієнта не проводили.

Також, зазначають, що введення воєнного стану в Україні стало обставиною непереборної сили для ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та таким, що унеможливлює виконання своїх обов`язків перед позивачем за договором ведення, оскільки будівля пологового будинку зазнала обстрілів та значних пошкоджень від російських окупантів. З 06.03.2022 року ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», у зв`язку з введенням активних бойових дій біля пологового будинку та пошкодженням будівлі, було вимушене призупинити свою роботу до 01.09.2022. З урахуванням наведеного, надати послугу не уявлялось можливим. При цьому п 9.3. передбачено, що сторони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання цього договору у разі виникнення особливих обставин з об`єктивних причин (форс-мажорні обставини), які сторони не могли передбачити і що перешкоджають сторонам виконати свої обов`язки. До таких обставин віднесено, зокрема, війну та воєнні дії. Крім того, представник відповідача зазначає, що платником по договору ведення виступила інша особа, яка до ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» за поверненням коштів письмово не зверталась, а тому підстави для стягнення заборгованості за договором, а також інфляційних втрат, 3% річних та витрат на правову допомогу на користь позивача взагалі відсутні.

При цьому, разом з поясненнями відповідачем подано клопотання, у якому вони зазначають, що не заперечують до поверенення суму розмірі 50 894,00 грн., проте, у зв`язку з фінансовими труднощами ТОВ «Пологовий будинок» Лелека» просять суд при ухваленні рішення розстрочити його виконання на 12 місяців зі сплатою платежів у розмірі 4 241,16 грн.

28.06.2024 року представником позивача надано заперечення щодо задоволення клопотання про розстрочку виконання рішення суду.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові, та просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, у зв`язку з тим, що свої зобов`язання товариство не виконало внаслідок форс-мажорних обставин.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому, принцип змагальності згідно ст.12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи. Даний принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Судом встановлено, що 01.09.2021 року, між ОСОБА_3 та ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» було укладено договір №592ВП/09/2021 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) пакет «Базовий» з 6-13 тижнів - до пологів, відповідно до умов якого відповідач (медичний заклад) зобов`язався надати позивачу кваліфіковану медичну допомогу, яка полягає у проведенні циклу амбулаторного обстеження вагітності пацієнта, передбачених Договором та Додатками до нього, у відповідності з існуючими стандартами медичної допомоги з амбулоторного спостереження вагітності.

Згідно Договору вартість медичної допомоги за ним складає обумовлену суму у розмірі 33 225,00 грн., що сплачена в повному обсязі, в день підписання Договору 01.09.2021 року, проте послуги за вище вказаним Договором були надані не в повному обсязі та до повернення пацієнту розраховано суму у розмірі 725,00 грн.

Також, 08.02.2022 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» було укладено договір №116Р/02/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Стандарт».

На умовах договору Пацієнт мала отримати від Медичного закладу кваліфіковану медичну допомогу, що полягає у веденні пологів Пацієнта, на основі діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров`я України, обов?язкових протоколів і стандартів медичної допомоги та стандартів і протоколів прийнятих в Медичному закладі, в обсязі та на умовах, передбачених майбутнім Основним договором та додатками до нього.

На виконання п. 2.1 договору Пацієнт здійснила на користь Медичного закладу авансовий платіж згідно з рахунком-фактурою №63578 від 03.09.2021 року загальною вартістю: 51 969,00 грн., що підтверджується чеком № 24209 від 03.09.2021 року.

Пунктом 11.2 Договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання із врахуванням вимог п. 8.4 Договору, і діє до остаточного виконання зобов`язань.

Згідно з п. 10.1 Договору, він може бути достроково припинений з ініціативи пацієнта за умови письмового повідомлення медичного закладу із зазначенням причин розірвання Договору. В такому випадку договір вважається розірваним через 5 робочих днів з моменту отримання повідомлення пацієнта, при цьому, пацієнту, на його вимогу, повертається сплачена за Договором сума вартості Договору, за відрахуванням вартості фактично наданої медичним закладом медичної допомоги.

У разі розірвання Договору до закінчення терміну його дії за ініціативою пацієнта або медичного закладу, а також внаслідок медичних показань, що свідчать про недоцільність або неможливість надання подальшої медичної допомоги, пацієнту протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту розірвання/припинення Договору повертається сплачена за договором сума вартості медичної допомоги, за відрахуванням вартості фактично наданої медичним закладом медичної допомоги.

Крім того, передбачено, що дія договору припиняється також у разі, якщо неможливість виконати Договір медичним закладом виникла з вини пацієнта (пацієнт провів пологи в іншому лікувальному закладі або місці). В такому випадку пацієнту, на його вимогу, повертається сплачена за Договором сума вартості Договору, за відрахуванням вартості фактично наданої медичним закладом медичної допомоги.

Позивач зверталася до відповідача з заявами про повернення грошових коштів, оскільки медичні послуги їй надані не були і дитину вона народжувала в іншому пологовому будинку. Як убачається з наявного в матеріалах справи електронного листування сторін, відповідачем підтверджено факт звернення ОСОБА_3 з заявою про повернення коштів до відповідача 30.03.2022 року. Відповідачем кошти, сплачені за договором, укладеним з ОСОБА_4 , останній не повернуто.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено та який діє на день ухвалення рішення.

У наданому листі Торгово-Промислової палати України від 28 лютого 2022 року за № 2024/02.0-7.1 вказано, що військова агресія російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року є обставиною непереборної сили для суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по договору.

За змістом ст. 509, ч. 3 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості та виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень ст. 598, 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Розділом № 10 Договору передбачено, що пацієнту протягом п`яти робочих днів з моменту розірвання договору повертається сплачена ним за даним договором сума вартості медичної допомоги.

Фактично вартість медичних послуг за договорами №592ВП/09/2021 від 01.09.2021 року та за договором №116Р/02/2022 від 08.02.2022 року, які були оплачені позивачем на користь відповідача, в загальному розмірі становить 50 894,00 грн.

Відповідач не виконав умови Договорів та медичні послуги в повному обсязі позивачу не надав, проте грошові кошти у розмірі 50 894,00 грн., сплачені позивачем в рахунок оплати ціни послуг медичного закладу за Договорами, усупереч приписам договорів, не повернув.

Надаючи оцінку аргументам відповідача щодо причин невиконання умов договору, суд погоджується із тим, що таке невиконання могло бути наслідком поважних та навіть об`єктивних причин, як ведення бойових дій та військова агресія проти України з боку російської федерації. Суд також враховує, що такі обставини офіційно визнані форс-мажорними (непереборними обставинами), які сторони не могли передбачити.

Проте, суд зазначає, що обставини непереборної сили, відповідно до статті 617 ЦК України, звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору, проте не звільняють від виконання самого зобов`язання та наслідків його припинення.

Наявність форс-мажорних обставин у відповідача не позбавляє позивача права на повернення сплачених нею грошових коштів з підстав припинення зобов`язання та ненадання відповідних послуг.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, заявлених позивачем, вважає припиненими зобов`язання сторін за укладеними договорами та стягує з відповідача на користь позивача грошові кошти, сплачені за Договором про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Стандарт» №116Р/02/2022 від 08.02.2022 року у розмірі 50 169,00 грн., та за договором №592ВП/09/2021 від 01.09.2021 року про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) пакет «Базовий» з 6-13 тижнів до пологів у розмірі 725,00 грн. у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.

При цьому, обґрунтовуючи клопотання про розстрочку виконання рішення суду, відповідач вказує, що у зв`язку з повномасштабним військовим вторгненням російської федерації, ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» було змушено призупинити свою господарську діяльність, що, у свою чергу, стало причиною виникнення фінансових труднощів підприємства, наявності великих кредитних зобов`язань, які пологовий будинок має щомісяця погашати. Разом з тим, у багатьох судових рішеннях, ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» є боржником, проте у відповідача відсутні кошти для їх одночасного виконання на користь стягувачів. При цьому, відповідач робить усе можливе для погашення заборгованості перед позивачем, має намір повністю погасити заборгованість за рішенням суду, проте, як зазначає відповідач, у зв`язку з фінансовою кризою у країні виконання зобов`язання є дещо ускладненим.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом),- встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2019 року у справі № 796/43/2018.

Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим. Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.06.2021 року у справі № 9901/598/19, який згідно положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд застосовує до спірних правовідносин.

До того ж, криза у державі не є підставою для розстрочення виконання рішення суду, адже сторони справи перебувають у рівних економічних умовах (ВГСУ від 09.11.2016 року у справі №914/1488/15).

Також, відповідач не підтвердив добросовісність намірів повернути кошти у зв`язку з відсутністю навіть часткового погашення боргу, з огляду на зазначене, суд відмовляє в задоволенні клопотання ТОВ «ПБ «Лелека» про розстрочку виконання рішення у даній справі.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому три проценти річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду від 10.04.2018 року по справі № 914/1033/17).

При цьому у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (зазначений правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18)).

При цьому, у ст. 617 ЦК України встановлені загальні підстави для звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, а ст. 625 ЦК України є спеціальною та такою, що не передбачає жодних підстав для звільнення від відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 09.11.2016 у справі № 3-1195гс16. Згідно з наявною судовою практикою стягнення визначених у судовій практиці платежів підтверджується.

Як вже було зазначено вище, п. 10.1 Договору передбачена можливість його дострокового припинення з ініціативи пацієнта за умови письмового повідомлення медичного закладу. Договір вважається розірваним через 5 робочих днів з моменту отримання повідомлення пацієнта, та грошові кошти сплачені пацієнтом повертаються протягом 5 робочих днів з моменту розірвання/припинення Договору.

На вимогу п. 10.1 Договору позивачем на електронну адресу ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» була направлена письмова вимога про повернення сплачених грошових коштів, датована 30.03.2022 року.

На що, ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» 05.04.2022 року листом направленим на електронну пошту позивача зазначив, що заклад прийняв запит на розірвання договору.

Таким чином, з 05.04.2022 у відповідача виникло зобов`язання щодо повернення позивачу сплачених грошових коштів.

Оскільки відповідач прострочив виконання зобов`язань щодо повернення позивачу грошових коштів, у нього виник обов`язок сплатити позивачу разом з сумою основного боргу 3 % річних та інфляційних втрат від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» зі сплати 3% річних складає 178,10 грн. - втрати від інфляції за Договором №592ВП/09/2021 від 01.09.2021 року; 40,63 копійки - 3% річних за Договором №592B11/09/2021 від 01.09.2021 року; 12 323,98 грн. - втрати від інфляції за Договором №116Р/02/2022 від 08.02.2022 року; 2 811,60 копійок - 3% річних за Договором №116Р/02/2022 від 08.02.2022 року.

Згідно п. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи викладене, задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення з позивача на користь відповідача 5 000,00 грн. компенсації витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення грошових коштів - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Квітки Цісик, буд. 56, ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) грошові кошти у сумі 66 248 (шістдесят шість тисяч двісті сорок вісім) гривень 31 копійку, з яких: 725,00 (сімсот двадцять п`ять) гривень 00 копійок - вартість ненаданих послуг за Договором №592ВП/09/2021 від 01.09.2021 року; 50 169 (п`ятдесят тисяч сто шістдесят дев`ять) гривень 00 копійок - вартість ненаданих послуг за Договором №116Р/02/2022 від 08 лютого 2022 року; 178 (сто сімдесят вісім) гривень 10 копійок - втрати від інфляції за Договором №592ВП/09/2021 від 01.09.2021 року; 40 (сорок) гривень 63 копійки - 3% річних за Договором №592B11/09/2021 від 01.09.2021 року; 12 323 (дванадцять тисяч триста двадцять три) гривні 98 копійок - втрати від інфляції за Договором №116Р/02/2022 від 08 лютого 2022 року; 2 811 (дві тисячі вісімсот одинадцять) гривень 60 копійок - 3% річних за Договором №116Р/02/2022 від 08 лютого 2022 року, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок, частину витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти вимог позовної заяви - відмовити.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про розстрочення виконання рішення суду - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 25.07.2024 року.

Суддя А.В. Шевчук