печерський районний суд міста києва
Справа № 757/353/23-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Козлова Р.Ю., при секретарі судового засідання Іваненку С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що заочним Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22 січня 2021 у справі № 757/58347/19-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, починаючи з 01 листопада 2019 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_1 23 років.

Через ухилення відповідача від сплати аліментів на утримання повнолітньої дочки станом на 01 листопада 2022 року утворилася заборгованість у розмірі 136 595, 52 грн., у зв`язку з чим позивачка просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 40 506,88 грн.

У подальшому представник позивачки подав суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, остаточно просив суд стягнути з відповідача на користь позивачки пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2019 по 01.11.2022 у розмірі 136 595,52 грн.

Позивачка у судове засідання не з`явилася. Представник позивача направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, позов підтримує у повному обсязі, просить суд задовольнити позов повністю з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Відповідач у судове засідання не з`явився, в матеріалах наявний відзив представника відповідача, відповідно до змісту якого відповідач повністю заперечує проти задоволення позову. Представник у відзиві зазначає, що заборгованість по аліментах виникла з незалежних від відповідача причин, що свідчить про відсутність в нього умислу на ухилення від сплати заборгованості по аліментах.

За таких обставин, суд визнав можливим розглянути справу за відсутності учасників справи за наявними в матеріалах справи доказами .

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачка є дочкою відповідача.

Заочним Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22 січня 2021 у справі № 757/58347/19-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, починаючи з 01 листопада 2019 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_1 23 років.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка вказує, що з моменту пред`явлення виконавчого документу до виконання та на день подання цього позову, відповідач свідомо, умисно не виконує рішення суду внаслідок чого, за ним утворилася заборгованість.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості по аліментах, згідно якого загальна заборгованість по аліментам складає 136 595, 52 грн.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У відповідності з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається із наданих до відзиву доказів, 26 листопада 2021 року відповідачем було подано заяву про перегляд заочного рішення №757/58347/19-ц.

09 червня 2022 року Печерським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення суду.

Користуючись своїм правом відповідач оскаржив заочне рішення суду в апеляційному порядку, шляхом подання апеляційної скарги, яка зареєстрована 22 вересня 2022 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а заочне рішення Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/58347/19-ц залишено без змін.

Відповідно до ст. 196,197 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. З урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами.

За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Як зазначено у п. 22 Постанови Пленуму № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Оскільки встановлено, що заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 січня 2021 року у цивільній справі №757/58347/19-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - набрало законної сили 03 жовтня 2023 року, то відповідно зобов`язання щодо сплати аліментів у розмірі 1/4 від заробітку (доходів) за період з 01 листопада 2019 року до закінчення навчання у відповідача виникло лише 03 жовтня 2023 року, тобто після набрання заочним рішенням законної сили.

За таких обставин суд вважає, що в діях відповідача відсутня винна поведінка щодо несплати заборгованості по аліментах, оскільки обов`язок щодо їх сплати у відповідача виник лише 03 жовтня 2023 року, тому вимога позивача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2019 по 01.11.2022 у розмірі 136 595,52 грн. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.180, 181, 182, 191, 192 СК України, ст.ст.12, 19, 76, 141, 263-265, 280-284 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення пені за прострочення сплати аліментів- залишити без задоволення.

Повне рішення суду складено 18 березня 2024 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва.

Суддя