печерський районний суд міста києва
пр. № 2-ві-36/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Головко Ю.Г.,

за участю секретаря судового засідання Мхітарян М. М.

розглянувши заяву позивача - ОСОБА_1 про відвід судді Печерського районного суду м. Києва Бусик Олени Леонідівни від розгляду цивільної справи 757/34753/23-ц за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Держави України в особі Головного управління Національної поліції у м. Києві, Київської міської прокуратури про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

15.07.2024 до Печерского районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Бусик Олени Леонідівни від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Держави України в особі Головного управління Національної поліції у м. Києві, Київської міської прокуратури про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яка була передана судді Головко Ю. Г. 22.07.2022 року.

Обґрунтовуючи заяву про відвід, ОСОБА_1 зазначає, що суддя Бусик О.М., не може брати участь у розгляді вказаної справи і підлягає відводу, оскільки головуючий суддя своєю процесуальною поведінкою викликає сумніви у заявника щодо її неупередженості. В зв`язку з чим, заявником було заявлено відвід судді Бусик О.Л. від розгляду справи 757/34753/23-ц.

На підставі частини восьмої статті 40 ЦПК України, заява про відвід судді розглядається без повідомлення учасників справи.

Вивчивши заяву ОСОБА_1 та дослідивши матеріали, подані на підтвердження її доводів, суд приходить наступного висновку.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Крім того, неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Суддя не може брати участі у розгляді справи і підлягає відводу за наявності на те підстав (обставин), вичерпний перелік яких визначений у статті 36 ЦПК України, що виключає можливість їх розширеного тлумачення.

Згідно з положеннями пунктів 1-5 частини першої статті 36 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, а також якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Європейський суд з прав людини у рішеннях зазначає, що найголовнішою є існування довіри, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, пункт 46).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

За умовами ч. 3 ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (ч. 5 ст. 36 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді. Але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази.

Позивачем ОСОБА_1 не наведено, а судом не встановлено обставин, які б безпосередньо свідчили про упередженість головуючого судді щодо сторони та обставин цієї справи, а також інших підстав, передбачених статтею 36 ЦПК України, які унеможливлювали б розгляд справи суддею та викликали необхідність його відводу.

Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Наведені заявником обґрунтування відводу головуючому судді не можуть бути підставою для відводу судді у справі, оскільки вони не містять підстав, зазначених у ст.36 ЦПК України, які б перешкоджали судді ОСОБА_2 брати участі у розгляді цієї справи чи викликають сумнів в неупередженності судді. Доводи заявника є лише його суб`єктивним сприйняттям обставин справи, а незгода з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Таким чином, заявлений відвід безпідставний та у задоволенні заяви ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 36, 37, 39, 40, 41 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Печерського районного суду м. Києва Бусик Олени Леонідівни від розгляду цивільної справи 757/34753/23-ц за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Держави України в особі Головного управління Національної поліції у м. Києві, Київської міської прокуратури про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Г. Головко