У Х В А Л А

30 липня 2024 року

м. Київ

справа № 698/637/20

провадження № 61-9388ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.

розглянув касаційну скаргу представника Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату - адвоката Кравця Ростислава Юрійовича на рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 11 березня 2024 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 21 травня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату, третя особа: директор Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату Мартиненко Іван Миколайович, про визнання наказів незаконними, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди та

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати незаконними та скасувати накази директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату Мартиненка І. М. від 24 квітня 2020 року № 6/01-05 про звільнення ОСОБА_1 з посади головного бухгалтера Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату на підставі пункту 1 частини першої статті 41 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), від 04 червня 2020 року № 16/01-05 про зміну дати звільнення ОСОБА_1 , від 19 серпня 2020 року № 28/01-05 про зміну дати звільнення ОСОБА_1 , поновити її на посаді головного бухгалтера Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату з 19 серпня 2020 року, стягнути з Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 366 550,28 грн, визначений без утримання податків, зборів, інших обов`язкових платежів, та 50 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Вказувала, що наказом директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату Мартиненка І. В. від 24 квітня 2020 року № 6/01-05 її звільнено з посади головного бухгалтера за пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України у зв`язку з одноразовим грубим порушенням трудових обов`язків та втратою довір`я до неї з боку власника або уповноваженого ним органу, а наказами від 04 червня 2020 року № 16/01-05 та від 19 серпня 2020 року № 28/01-05 внесено зміни в попередній наказ, щодо дати звільнення, з якими позивачка не згодна, оскільки вважає, що в період з 25 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року під час перебування директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату Мартиненка І. В. на карантині та будучи повністю ізольованим від господарської та адміністративної діяльності закладу, його обов`язки виконував заступник директора Сівак В. В. , яким, зокрема видано наказ від 30 березня 2020 року № 39/01-02 про встановлення надбавки визначеним в наказі працівникам інтернату за складність, напруженість в роботі в розмірі 50 відсотків посадового окладу, який виконано позивачкою і здійснено нарахування та виплату зазначеної надбавки. Її звільнення здійснено з порушенням вимог частини третьої статті 41, частини третьої статті 40 КЗпП України та пункту 4.2 Колективного договору Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату в частині необхідності погодження звільнення з профспілковим комітетом, членом якої є позивачка.

Також позивачка зазначала, що внаслідок незаконних рішень про звільнення, вона зазнала значних моральних страждань та приниження своєї ділової репутації як бухгалтер зі значним стажем роботи, у зв`язку з чим як інвалід ІІ групи протягом тривалого часу перебувала на лікарняному, оскільки така звістка поглибила характер її хвороби, тому вона змушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

11 березня 2024 року рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області позов задоволено частково.

Визнано незаконними та скасовано накази директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату Мартиненка І. М. від 24 квітня 2020 року № 6/01-05 про звільнення ОСОБА_1 з посади головного бухгалтера Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату на підставі пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України, від 04 червня 2020 року № 16/01-05 про зміну дати звільнення ОСОБА_1 , від 19 серпня 2020 року № 28/01-05 про зміну дати звільнення ОСОБА_1 .

Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату з 19 серпня 2020 року.

Стягнено з Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19 серпня 2020 року до 11 березня 2024 року в розмірі 366 952,64 грн, визначений без утримання податків, зборів, інших обов`язкових платежів, 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди та витрати на правничу допомогу в розмірі 12 500 грн.

Стягнено з Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату на користь держави судовий збір в розмірі 5 471,12 грн.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення суми середнього заробітку за один місяць.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

21 травня 2024 року постановою Черкаського апеляційного суду апеляційну скаргу представника Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату - адвоката Чакалова А. К., залишено без задоволення.

Рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 11 березня 2024 року залишено без змін.

Стягнено з Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн.

27 червня 2024 року представник Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату - адвокат Кравець Р. Ю.засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 11 березня 2024 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 21 травня 2024 року, в якій просить їх скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що копію оскаржуваної постанови заявник отримав 30 травня 2024 року засобами поштового зв`язку. На підтвердження зазначених обставин надано відповідні докази.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій

статті 394 цього Кодексу.

З інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що датою складення повного тексту постанови Черкаського апеляційного суду від 21 травня 2024 року зазначено 24 травня 2024 року.

З наданих до касаційної скарги копій супровідного листа Черкаського апеляційного суду, конверта та роздруківки відстеження поштових відправлень встановлено, що заявником отримано копію оскаржуваної постанови 30 травня 2024 року.

З урахуванням дати прийняття оскаржуваного судового рішення, дати його отримання, дати подання касаційної скарги, строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин і підлягає поновленню відповідно до статті 390 ЦПК України.

Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суди не врахували правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 17 липня 2019 року в справі № 461/4863/16-ц,

від 06 жовтня 2021 року в справі № 305/1001/18, від 26 квітня 2022 року в справі

№ 686/29270/19,від 02 лютого 2023 року в справі № 505/1452/19, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Вбачаються підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату - адвоката Кравця Р. Ю. та витребування матеріалів справи.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити представнику Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату - адвокату Кравцю Ростиславу Юрійовичу строк на касаційне оскарження рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 11 березня 2024 року та постанови Черкаського апеляційного суду від 21 травня 2024 року.

Відкрити касаційне провадження в справі за касаційною скаргою представника Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату - адвоката Кравця Ростислава Юрійовича на рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області

від 11 березня 2024 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 21 травня 2024 року.

Витребувати з Катеринопільського районного суду Черкаської області цивільну справу № 698/637/20 в справі за позовом ОСОБА_1 до Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату, третя особа: директор Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату Мартиненко Іван Миколайович, про визнання наказів незаконними, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров