Справа № 128/2045/24
РІШЕННЯ

Іменем України

31 липня 2024 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

при секретарі Літневській А.Р.

без участі сторін,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Служби у справах дітей Вороновицької селищної ради Вінницького району вінницької області, третя особа Вінницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувсь до суду з вищевказаним позовом до Служби у справах дітей Вороновицької селищної ради Вінницького району вінницької області, третя особа Вінницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства, який обґрунтовує тим, що з 2010 р. він та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, піклувалися один про одного. Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25.04.2024 р. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася спільна дитина - ОСОБА_3 . Однак, у зв`язку з тим, що позивач на момент народження дитини перебував за кордоном, була відсутня можливість подати до органу РАЦС спільну заяву батьків про народження дитини. Відтак, відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері). У Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 25.04.2024 р. № 0 щодо ОСОБА_3 у графі «Відомості про батька» зазначено « ОСОБА_4 », у графі «Відомості про матір» - ОСОБА_2 . Позивач постійно піклувався про новонароджену дитину, купував необхідні для неї побутові речі, продукти харчування, ліки, брав участь у її вихованні. У подальшому між позивачем та ОСОБА_2 09.06.2015 р. було зареєстровано шлюб, що підтверджується долученою до позовної заяви копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 02.05.2024 р. Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 22.04.2024 р. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дитину після смерті матері відповідно до Наказу Служби у справах дітей Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області від 03.05.2024 р. № 09 було тимчасово влаштовано в сім`ю ОСОБА_5 , яка є племінницею померлої ОСОБА_2 . Станом на дату подання позовної заяви позивач не може забрати сина до себе, оскільки до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відомості про батька було внесено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері). З огляду на викладене, ОСОБА_1 з метою захисту прав та інтересів малолітнього ОСОБА_3 , який у зв`язку зі смертю матері залишився без батьківського піклування, просить на підставі ст. 128 СК України про визнання його батьківства щодо дитини в судовому порядку.

В судове засідання учасники судового процесу не з`явилися.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Виноградський А.П. позовні вимоги підтримує у повному обсязі, змін та доповнень не має, просить винести рішення по справі. Судове засідання просить провести у його відсутність.

Від представника відповідача в особі Гаєвик Т.П. до судового засідання, надійшла заява про визнання позовних вимог, значення визнання позову згідно заяви розуміє, справу просить розглянути у її відсутність.

Представник третьої особи - Відділу ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до судового засідання не з`явився, надавши суду заяву, за якою при вирішення спору покладається на розсуд суду.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, зі сторони їх належності, достатності та допустимості дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

З 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, піклувалися один про одного. Заперечень з приводу даного факту не надійшло.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25.04.2024 р. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася спільна дитина - ОСОБА_3 (а.с.11).

Однак, у зв`язку з тим, що позивач на момент народження дитини перебував за кордоном, була відсутня можливість подати до органу РАЦС спільну заяву батьків про народження дитини.

Відтак, відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері).

У Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 25.04.2024 р. № 0 щодо ОСОБА_3 у графі «Відомості про батька» зазначено « ОСОБА_4 », у графі «Відомості про матір» - ОСОБА_2 (а.с.6).

Позивач постійно піклувався про новонароджену дитину, купував необхідні для неї побутові речі, продукти харчування, ліки, брав участь у її вихованні.

У подальшому між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 09.06.2015 р. було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 02.05.2024 року (а.с.13).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 22.04.2024 р. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).

Дитину після смерті матері відповідно до Наказу Служби у справах дітей Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області від 03.05.2024 р. № 09 було тимчасово влаштовано в сім`ю ОСОБА_5 , яка є племінницею померлої ОСОБА_2 (а.с.8).

Відповідно до статті 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

За змістом ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно з п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч.2 ст.128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до п.п. 4,9 даної постанови справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у частині 3 статті 128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо: - дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (частина 1 статті 135 СК України). Рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Щодо предмету доказування у даній категорії справ, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Крім того, згідно з усталеною прецедентною практикою Європейського суду, яка була висловлена, в тому числі в рішеннях у справах «Гаазе проти Німеччини» від 08.04.2004 року та «Йогансен проти Норвегії» від 07.08.1996 року, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається ст. 8 Конвенції. Судом також враховано той факт, що позивачем дитина ОСОБА_7 покинута не була, по можливості створював нормальні умови для її фізичного та духовного розвитку, що виражається в придбані речей всієї необхідності для дитини.

Таким чином, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що батьківство ОСОБА_1 стосовно дитини ОСОБА_3 є доведеним і таким, що може бути визнаним в судовому порядку.

Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Оскільки, суд дійшов до висновку про наявність підстав про встановлення батьківства, підлягають задоволенню вимоги щодо внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України на відповідача слід покласти судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Відтак, за ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У зв`язку з визнанням відповідачем позовних вимог, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 605,60 грн, а решта суми до стягнення не підлягає, оскільки позивач бажає залишити судові витрати за собою та не бажає стягувати з відповідача.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

На підставі викладеного та керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», постановою Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», Законом України «Про охорону дитинства», Конституцією України, ст.ст. 125, 126, 128,134, 135 СК України, ст.15 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 211, 223, 245, 247, 259, 263-265, 268, 289, 354, п. 15.5 розділу XIII Прикінцевих положень ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за № 29 від 01.06.2011 року, складеного Виконавчим комітетом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, зазначивши в графі прізвище дитини « ІНФОРМАЦІЯ_5 » замість « ІНФОРМАЦІЯ_5 », в графі «Відомості про батька» зазначити « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України» замість « ОСОБА_4 , громадянин України», дату та місце народження дитини, відомості про матір дитини залишити без змін та видати нове Свідоцтво про народження дитини.

Зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - внести зміни до актового запису про народження № 29 від 01 червня 2011 року.

Управлінню Державної казначейської служби України у Вінницькому районі повернути ОСОБА_10 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , сплачений ним судовий збір в розмірі 605,60 грн. згідно квитанції № 4761-4465-6834-6765 від 27.05.2024 року. Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст судового рішення виготовлено 31.07.2024.

Суддя Оксана БОНДАРЕНКО