2/465/1290/24
РІШЕННЯ

Іменем України

30.07.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої - судді Марків Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання Курочки Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В`ячеслава Вікторовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В`ячеслава Вікторовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів.

Позовні вимоги мотивує тим, що йому стало відомо, що на примусовому виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В.В. перебуває виконавчий напис №21685, виданий 15.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про стягнення з позивача на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором №004-15009-031213, укладений 03.12.2013 року із АТ «Дельта Банк», правонаступником якого, за Договором відступлення права вимоги за кредитними договорами №2239/К від 07.05.2020р. є ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».

Вважає вказаний виконавчий напис таким, що вчинений з порушенням норм чинного законодавства, оскільки нотаріус при вчиненні виконавчого напису повинен здійснити перевірку безспірності заборгованості перед стягувачем. Окрім цього, вказує, що нотаріус не мав права видавати виконавчий напис за кредитним договором, який не був посвідчений нотаріально.

Окрім цього, зазначає, що відповідно до листа приватного виконавця Качурки В.В. № 76511 від 22.12.2023 року з позивача в межах виконавчого провадження станом на 22.12.2023 року було стягнуто 17416,41 грн. та відповідно до платіжної інструкції №234c7PBNKI від 25.12.2023 з позивача за виконавчим провадженням № 68726208 було стягнуто 2890,97 грн.

Враховуючи вищевикладене, просить суд визнати виконавчий напис, вчинений 15.06.2021 року, зареєстрований у реєстрі за №21685 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача на його користь суму стягнутих коштів в рамках виконавчого провадження в розмірі 20307,38 грн. та стягнути судові витрати.

Не погоджуючись з поданим позовом, від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відзив мотивує тим, що кредит надавався позивачу АТ "Дельта Банк" на невизначений строк з 03.12.2013 зі сплатою комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом. АТ "Дельта Банк" свої зобов`язання перед позивачем виконав в повному обсязі, а позичальник свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим у позивача утворилась заборгованість в розмірі 21081,71 грн. В подальшому, 07.05.2020 між АТ "Дельта Банк" та відповідачем було укладено договір №2239/К про відступлення прав вимоги , відповідно до якого відповідач набув статус нового кредитора та отримав право грошової вимоги, в тому числі і до відповідача. Окрім цього, вказує, що позивач просить стягнути з відповідача більшу суму, ніж було стягнуто виконавцем на користь відповідача. Зазначає, що відповідачу приватним виконавцем було перераховано 15497,65 грн. Щодо суми відшкодування судових витрат на правову допомогу вказує, що така є необгрунтованою, оскільки зазначені позивачем витрати мають бути документально підтверджені та доведені, сума та вид виконаної роботи є неспівмірними та не відповідають критерію розумності та дійсної вартості наданих послуг.

В подальшому, від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому просив задоволити позов у повному обсязі.

Мотивує таке тим, що наведені представником відповідача у відзиві обставини ніяк не спростовують того, що виконавчий напис був вчинений неправомірно, оскільки нарахована відповідачем заборгованість не є безспірним доказом у зв`язку з тим, що не надано детального розрахунку, який би підтверджував відповідність нарахованої суми умовам договору. Таким чином, неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису Коврига С.В. мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, також не встановлено факт отримання позивачем повідомлення-вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, однак в матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи без їх участі, просив позов задоволити.

Представник відповідача ТОВ ФК «Кредит-Капітал» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце такого.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Качурка В.В. та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. в судове засідання не з`явилися, хоча й належним чином повідомлялися про дату, час та місце проведення такого.

У відповідності до положень ч. 2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

Статтями 15,16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першоюстатті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 15.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №21685 про стягнення з позивача на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором №004-15009-031213, укладеним 03.12.2013 року із АТ «Дельта Банк», правонаступником якого, за Договором відступлення права вимоги за кредитними договорами №2239/К від 07.05.2020 р. є ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», в загальній сумі 22281,48 грн..

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслава Вікторовича від 21.02.2022 року відкрито виконавче провадження №68726208 про примусове виконання виконавчого напису №21685, вчиненого 15.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», заборгованості в загальній сумі 22281,48 грн.

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України "Про нотаріат" (далі - Закон) порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст.87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону України "Про нотаріат").

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5(далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано та визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині а після слів заставлене майно доповнити словами (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку); доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: 11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу, п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: Доповнити перелік після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. . Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 15.06.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яку було відповідно до ухвали Вищого адміністративно суду України залишено без змін.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати беззаперечна заборгованість боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України Про нотаріат ).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й встановити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16.

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмового повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Так, у своїй постанові від 15 квітня 2020 року в справі № 554/6777/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:

- перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;

- другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Зважаючи на те, що укладений АТ «Дельта Банк», правонаступником якого, за Договором відступлення права вимоги за кредитними договорами №2239/К від 07.05.2020р. є ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, всупереч вищезазначеним нормам не був посвідчений нотаріально, а також беручи до уваги наявний спір щодо вказаної заборгованості, суд вважає, що наявні всі підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Слід зазначити, що саме до такого висновку прийшов Верховний Суд при вирішенні аналогічного спору у своїй постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18, провадження № 61-16749св19.

Щодо стягнення із ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» безпідставно набутих коштів на суму 20307,38 грн., суд враховує, що згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Позивач звернувся до суду з вимогою також і про повернення безпідставно стягнутих з нього сум заборгованості за виконавчим написом, який визнається судом таким, що не підлягає виконанню.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню інший стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Відповідно до Довідки №76511 від 22.12.2023, виданої ОСОБА_1 приватним виконавцем Качуркою В.В., відповідно до заяви ОСОБА_1 від 15.12.2023 щодо виконавчого провадження №68726208, а саме щодо здійснення стягнень в рамках виконавчого провадження для погашення заборгованості на користь ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" приватний виконавець повідомив, що станом на 22 грудня 2023 було стягнуто 17416,41 грн.

Окрім цього, позивач долучив до матеріалів позовної заяви копію платіжної інструкції №234c7PBNKI від 25.12.2023, відповідно до якої він перерахував грошові кошти у розмірі 2890,97 грн. із призначенням платежу "стягнення за ВП №68726208 з виконання виконавчого документу - виконавчий напис №21685, виданий 15.06.2021"; отримувач - "Приватбанк", код отримувача - , рахунок отримувача - НОМЕР_1 .

Натомість, представником відповідача, на підтвердження того, що на рахунок відповідача ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" перераховано грошові кошти в розмірі 15497,65 грн., надав копії платіжних інструкцій №500 від 10.10.2023, №98 від 15.11.2023 та №180 від 17.11.2023.

Зі змісту вказаних платіжних інструкцій вбачається, що платником є ОСОБА_2 (код платника - НОМЕР_2 , рахунок платника - НОМЕР_1 ).

Суд не бере до уваги надану позивачем довідку №76511 від 22.12.2023, оскільки зі змісту такої вбачається, що з позивача стягнуто 17416,41 грн., однак не вбачається, що вказані грошові кошти перераховані приватним виконавцем відповідачу, а відтак можуть вважатись безпідставно отриманими відповідачем.

Окрім цього, порівнюючи реквізити отримувача у платіжній інструкції, наданій позивача та реквізити платника у платіжних іструкціях, наданих представником відповідача, судом встановлено, що вони є одними й тими ж, та особою, якою здійснено вказані платежі є ОСОБА_2 .

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, позивач, надаючи на підтвердження своїх позовних вимог вищевказанку платіжну інструкції, не довів, що грошові кошти у розмірі 2890,97 грн. перераховані приватним виконавцем відповідачу, а відтак можуть вважатись безпідставно отриманими відповідачем.

Натомість, представником відповідача доведено перерахування приватним виконавцем Качуркою В.В. на рахунок відповідача ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" грошових коштів в розмірі саме 15497,65 грн. на підставі виконавчого провадження №68726208, відкритого на виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Данич О.Ф. №21685 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 15497,65 грн., які стягнуто з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на виконання виконавчого напису нотаріуса, який визнано таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 28.12.2023 року укладено договір про надання правничої допомоги з адвокатом Таштановою О.Г., відповідно до умов якого адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну (професійну правничу допомогу) в обсязі та на умовах, передбачених договором.

Відповідно до Акту №28/12/2023-ЦС приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 28.12.2023 адвокат Таштанова О.Г. надала ОСОБА_1 правничу допомогу, а саме складання позовної заяви про визнання виконавчого напису №21685 від 15.06.2021 таким, що не підлягає виконанню, в розмірі 4000,00 грн.

Вказане підтверджується і Довідкою про обсяг виконаної роботи від 28.12.2023.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Законк України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України , заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір.

Щодо зазначення позивачем суми стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу, суд враховує, зокрема складність справи та час, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягу наданих послуг.

Суд вважає, що підлягають до стягнення витрати позивача на правову допомогу в частині складення та подання позовної заяви та з урахуванням часу, необхідного на фактичне складання позовної заяви в такій категорії справ, обсягу наданих послуг, суд вважає, що сума на відшкодування витрат на правову допомогу за складання позовної заяви, в розмірі 4000,00 грн. є розумною та не завищеною.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позов ОСОБА_1 задоволено частково, позивач поніс судові витрати на правову допомогу, що підтверджено належними засобами доказування, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, що становить суму в розмірі 4000,00 гривень, що відповідає принципу розумності та реальності розміру витрат на правову допомогу.

Окрім цього, відповідно до положень статей 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2147,20 гривень за подання позовної заяви та сума судового збору в розмірі 536,80 гривень за подання заяви про забезпечення позову.

Згідно ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81,158, 258, 263-265, 268 Цивільно-процесуального Кодексу України, Законом України "Про нотаріат", суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслава Вікторовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 15.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни за реєстровим номером №21685.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" на користь ОСОБА_1 15497 (п`ятнадцять тисяч чотириста дев`яносто сім) гривень 65 коп. безпідставно отриманих коштів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь держави 2147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 коп. судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь держави судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компані Фінанс» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 коп.

Заходи забезпечення позову у виді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса №21685 від 15.06.2021 року продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач:Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль Стоцького, 1, корп. 28, код ЄДРПОУ - 35234236.

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, адреса: м.Київ, вул. Л.Первомайського, буд.9, офіс 1.

Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслав Вікторович, адреса: м.Одеса, пр.-т Гагаріна, буд.12-А, "БЦ Шевченковський", офіс 410.

Суддя Ю.С. Марків