СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/82/24
ун. № 759/2327/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретаря судових засідань Вінцковської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на дії та рішення державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року заявник ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця, у якій просить визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Тертичної В.В. від 03.06.2024 року винесену в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 про примусове виконання виконавчого листа № 759/2327/22, виданого 03.02.2023 року Святошинським районним судом м.Києва, якою скасовано тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві керування транспортним засобом.

Свої вимоги мотивує тим, що на примусовому виконанні у Вишневому відділі державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває Виконавчий лист № 759/2327/22 виданий 03.02.2023 року Святошинськиим районним судом міста Києва про: стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 8000,00 грн щомісячно, починаючи з 01.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

03.06.2024 року постановою Головного державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичною В.В., в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 при примусовому виконанні вказаного Виконавчого листа встановлено, що заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 не погашена в повному обсязі, однак станом на 03.06.2024 року боржник працює водієм, а тому скасовано тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами, яке було встановлено постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 10.01.2024 року НОМЕР_2.

Жодним положенням ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачено такої підстави для скасування обмежень боржника, у тому числі у праві керування транспортними засобами, як «працевлаштування водієм», а відтак вказана обставин не є законною підставою для скасування вказаного обмеження. Постановляючи оскаржувану постанову державний виконавець дія поза межами своїх повноважень, оскільки він не наділений повноваженнями скасовувати свої попередні рішення (постанови), скасування таких постанов (рішень) державного виконавця передбачено виключно за наслідками адміністративного та судового оскарження. Натомість постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 10.01.2024 року НОМЕР_2 боржником ні у адміністративному ні у судовому порядку не оскаржувались.Так, державним виконавцем встановлено, що заборгованість боржника за виконавчих листом із сплати аліментів не погашена. За весь час з 01.09.2020 року і по день подання цієї скарги боржник жодних коштів на погашення аліментів не надав.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2024 року визначено суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 14-15).

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 20.06.2024 року прийнято до провадження скаргу (а.с. 16).

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 04.07.2024 року зобов`язано Святошинський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надати суду завірену копію виконавчого провадження № НОМЕР_1 (а.с. 23).

У судове засідання заявник та його представник не з`явились, направили до суду заяву, у якій просили розглядати скаргу без їх участі, скаргу підтримують у повному обсязі (а.с. 35).

Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) свого представника у судове засідання не направив, також на виконання ухвали суду не надіслали завірену копію виконавчого провадження № НОМЕР_1 (а.с. 32-33).

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином причини неявки суду невідомі (а.с.29).

З огляду на викладене, керуючись приписами ч. 2 ст. 450 ЦПК України, суд ухвалив розглянути скаргу за відсутності осіб, що не з`явились, оскільки це не перешкоджає розгляду скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 03.06.2024 року головним державним виконавцем Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Тертичною В.В. винесено постанову у рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 про скасування тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві керування транспортним засобом (а.с. 6).

Постановою встановлено, що заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 не погашена в повному обсязі, однак станом на 03.06.2024 року боржник працює водієм.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року №11-рп/2012).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, виконання судового рішення має розглядатися, як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції та статті 1 протоколу 1 Конвенції.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.10 ЗУ «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права),корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності ,у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України (ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».)

Відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Водночас, ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі:якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Згідно із ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ч. 1 ст. 76, ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, боржник ОСОБА_2 не оспорює наявність заборгованості зі сплати аліментів, проте вказав державному виконавцю, що станом на 03.06.2024 року працює водієм.

Однак, суд критично оцінює такі доводи боржника, так тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом є цілком суб`єктивним фактором, адже боржник має заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів більш як за 42 місяці, заборгованість не погашена та продовжує зростати, боржник не намагається усунути порушення чинного законодавства, аліменти не сплачує.

Суд зауважує, що несплата аліментів за рішенням суду це, в першу чергу, порушення прав особи, на користь якої ухвалене рішення, і в даному випадку права боржника при наявності в нього обов`язку виконати рішення суду не порушуються.

Разом з тим, рішення суду на час розгляду скарги боржником самостійно не виконано та доказів відсутності заборгованості по сплаті аліментів не представлено.

Встановлені головним державним виконавцем обмеження мають тимчасовий характер та можуть бути скасовані, коли заявник погасить заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

На думку суду обмеження у праві керуванням транспортними засобами, встановлене головним державним виконавцем, ґрунтується на законі і переслідує легітимну мету такого обмеження (виконання судового рішення, яке в добровільному порядку не виконується), таке законне обмеження є справедливими і пропорційними до мети, заради якої воно застосовано, а саме захист прав стягувача шляхом примусового виконання рішення суду, ухваленого на його користь. Інше обмеження, встановлене головним державним виконавцем, теж направлено на спонукання боржника до виконання судового рішення і воно буде діяти до моменту повного виконання рішення суду.

Суд звертає увагу боржника, що обов`язковість судового рішення виступає невід`ємним елементом сучасної демократичної держави. Виконання судового рішення, з одного боку, є проявом того реального рівня захисту прав свобод та інтересів особи, який може забезпечити держава, а з іншого обов`язком особи щодо якої постановлений такий акт судової влади.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дії головного державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Тертичної В.В. під час винесення постанови про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами не відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження», який спрямований на забезпечення належного виконання рішень, в т.ч. щодо стягнення аліментів, з метою зменшення заборгованості зі сплати аліментів, а також забезпечення захисту інтересів та належного утримання осіб, які отримують аліменти, а тому їх слід визнати протиправними, а постанову, яка, містить невірне обґрунтування в частині посилання на норму Закону України «Про виконавче провадження» скасувати, зобов`язавши вирішити питання про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.12, 81, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на дії та рішення державного виконавця задовольнити.

Визнати протиправними дії головного державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Тертичної Віти Володимирівни в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 при винесенні постанови від 03.06.2024 року про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Скасувати постанову головного державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Тертичної Віти Володимирівни про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 03.06.2024 року по виконавчому провадженню № НОМЕР_1.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали виготовлено 05.08.2024 року.

Суддя Ю.О. Твердохліб