Справа № 201/2102/24
Провадження № 2/202/3260/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року м. Дніпро

Індустріального районний суд м.Дніпропетровська у складі судді Михальченко А.О.,

секретар судового засідання Пономаренко О.М.

за участю:

представника позивача адвоката Кулікової Г.Д.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, яка подана в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

21.02.2024 ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що товар за договором купівлі-продажу позивач від відповідача не отримував, а тому він змушений звернутися до суду із вимогою про повернення грошей за непоставлений товар. Позивач, звернувшись із цим позовом, заявляє про свою відмову від договору купівлі-продажу, та просить суд стягнути з відповідача отримані ним грошові кошти у сумі 35 432,64 грн.

26.03.2024 провадження по справі відкрите та відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов.

Відповідач відзив не подав, але 03.04.2024 подав заяву про залишення позову без розгляду, але фактично порушив у ній питання про закриття провадження у справі, яку мотивував тим, що у вересні 2022 ОСОБА_2 звертався до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з аналогічними позовними вимогами, але рішенням у справі №202/6929/22 від 20.10.2023 у їх задоволенні було відмовлено. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 31.01.2024 рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Отже, вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 свою заяву підтримав та наполягав на її задоволенні.

Представник позивача адвокат Кулікова Г.Д. заперечувала проти закриття провадження, оскільки позови не є тотожними.

Заслухавши ініціатора заяви та думку представника позивача, оглянувши матеріали цивільної справи №202/6929/22 суд дійшов наступного висновку.

Приписами п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09 липня 2020 року у справі № 922/404/19).

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 серпня 2021 року в справі № 146/318/20 (провадження № 61-11374св20)).

Відповідно до зазначеного необхідна наявність водночас трьох складових: тотожних сторін спору; тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу» (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19)).

Підстава позову - це фактичні обставини (юридичні факти), на яких ґрунтується вимога позивача та з наявністю або відсутністю яких закон пов`язує виникнення чи припинення матеріально-правових відносин між сторонами (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2023 року у справі № 522/13894/22 (провадження № 61-5564св23)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) вказано, що «згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».

В даній справі суд виходить з того, що у справі № 202/6929/22 та у справі, що розглядається, позовні вимоги пред`являлись ОСОБА_2 з різних підстав.

Так, у справі №202/6929/22 підставою позову було помилкове (тобто безпідставне) перерахування коштів позивачем відповідачу, а у даній справі наявність невиконаних договірних зобов`язань щодо поставки товару за договором купівлі-продажу.

Тому суд робить висновок про можливість розгляду по суті вимог про стягнення грошових коштів у межах цієї справи, а тому заява про закриття провадження задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 255 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя А. О. Михальченко