Провадження №: 2/336/1075/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2024 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Звєздової Н.С.,

при секретарі судового засідання Іванченко О.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Трачук Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності у порядку спадкування за законом, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить суд: 1) встановити факт родинних відносин, а саме те, що батьками позивача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) є ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 2) визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/12 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 3) визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 . На час смерті їй на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_3 від 05.05.1995 року належала 1/4 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею на час її смерті проживав її чоловік та батько позивача - ОСОБА_3 , сам позивач та брат позивача, ОСОБА_4 . Таким чином, вказані особи прийняли спадщину після смерті батька у рівних долях по 1/3 частці від належної їй 1/4, тобто, по 1/12. Свідоцтво про право власності вони не отримували. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер брат позивача - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 . На час смерті брату позивача на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_3 від 05.05.1995 року належала 1/4 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 та 1/12 частина цієї ж квартири у порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Але свідоцтво про право власності він не отримував. Разом з ним на час його смерті проживав батько позивача ОСОБА_3 та позивач. Таким чином, батько, як спадкоємець першої черги прийняв спадщину після смерті брата, але свідоцтво про право власності він не отримував. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 . На час смерті йому на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_3 від 05.05.1995 року належала 1/4 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 : 1/12 частина цієї ж квартири у порядку спадкування за законом після смерті матері (його дружини), ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , 1/4 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 та 1/12 частина цієї ж квартири у порядку спадкування за законом після смерті брата позивача (його сина) ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , всього 2/3 частки, але свідоцтво про право власності він не отримував. Разом з ним на час його смерті проживав лише позивач, заповіту батько не складав, тобто спадкування відбулося за законом. Таким чином позивач, як єдиний спадкоємець першої черги, прийняв спадщину після смерті батька. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Морозової В.М. із заявою про прийняття спадщини та на підставі його заяви було заведено спадкову справу після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 батька ОСОБА_3 . Постановою від 28.06.2023 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як з поданих ним документів не підтверджується факт родинних відносин з померлим, що змушує його звернутися до суду з цим позовом. Отримати витяг про народження позивача неможливо, так як місцем його народження та його брата є селище Південні Коряки Єлизівського району Камчатської області, при цьому, свідоцтво про народження брата збереглося, і відповідно до нього батьками зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , копія свідоцтва серії НОМЕР_6 . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану від 06.03.2015 року підтверджується зміну прізвище брата позивача, ОСОБА_6 на « ОСОБА_7 » у зв`язку з укладанням шлюбу. Окрім того, родинні відносини підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 02.02.2015 року справа № 336/352/15-ц, яким позивача було призначено опікуном над недієздатним братом та посвідченням № НОМЕР_7 , виданим позивачу на підставі цього рішення суду. Враховуючи вище викладене, позивач вимушений був звернутися до суду з вказаним позовом.

05.01.2024 ухвалою суду відкрито провадження по справі, постановлено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

29.01.2024 приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Морозовою В.М. надіслані спадкові справи після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . (а.с.35-126)

29.01.2024 представником ЗМР ОСОБА_8 надійшло клопотання про проведення судового засідання без його участі та про винесення рішення на розсуд суду.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Трачук Н.І. просила суд встановити факт родинних відносин, а саме те, що батьками позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/12 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_2 ; визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_3 з підстав викладених у позовній заяві.

Позивач ОСОБА_1 підтримав викладені в позовній заяві вимоги, суду також пояснив, що місцем його народження та його брата є селище Південні Коряки Єлизівського району Камчатської області, долучити його свідоцтво про народження неможливо, оскільки воно загубилось.

Свідок ОСОБА_9 , який є знайомим позивача, суду пояснив, що знає позивача приблизно 15 років. Вони раніше працювали на ринку «Анголенка», їх кіоски знаходились поруч. Позивач на роботу неодноразово привозив свого брата, який психічно був нездоровий. Позивач залишав брата у кафе, щоб він нікуди не йшов, бо він міг піти в невідомому напрямку і загубитися. Брат позивача цілий день знаходився у кафе, поки позивач працював. Свідок також знає батька позивача, знає що він помер приблизно 4-5 років тому. Мати позивача він не знає. Чого у братів різні прізвища, свідок не знає. Знає що вони рідні, адже дуже схожі один на одного.

Заслухавши пояснення представника позивача - адвоката Трачук Н.І., позивача ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_9 , дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та перевірено матеріалами справи, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є матір`ю позивача, померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с.37)

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який є батьком позивача, помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с.58)

ОСОБА_6 , який є братом позивача, змінив прізвище на « ОСОБА_7 », у зв`язку із укладанням шлюбу, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб. (а.с.80-82)

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який є братом позивача, помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с.83)

Згідно рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 02.02.205 (справа №336/352/15, провадження №2-о/336/26/2015) позивача ОСОБА_1 призначено опікуном над його братом ОСОБА_5 . (а.с.4)

Згідно посвідчення №78 від 19.02.2015 за №03-14/4 позивач ОСОБА_1 призначений опікуном над недієздатним братом ОСОБА_5 (а.с.5)

Згідно свідоцтва про народження за №84 від 16.11.1976 року, батьками ОСОБА_5 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.79)

Згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг від 30.06.2023 № 04-07/3/7946 померлі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на день смерті були зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 . (а.с.125)

Таким чином, відповідно до перелічених документів та обставин справи, позивач ОСОБА_1 являється рідним сином померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно з ст.12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до положень статями 55, 124 Конституції України, статтею 16 Цивільного кодексу України та статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за можливе в цій частині задовольнити позовну вимогу позивача.

Що стосується позовної вимоги щодо визнання за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/12 частину квартири за адресою АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та щодо визнання за позивачем право власності на 2/3 частини квартири за адресою АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно.

Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька позивача ОСОБА_3 є позивач ОСОБА_1 , тому він звернувся до приватного нотаріуса Морозової В.М. із заявою про прийняття спадщини та на підставі заяви позивача було заведено спадкову справу після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 батька ОСОБА_3 .

Постановою від 28.06.2023 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як з поданих ним документів не підтверджується факт родинних відносин з померлим. (а.с.14)

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На підставі частини п`ятої статті 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

Пунктом 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд, зокрема, розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (пункт 6 частини 1статті 315 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Таким чином, матеріали справи містять достатню сукупність доказів, які підтверджують доводи позивача про успадкування часток в спірній квартирі.

За таких обставин, беручи до уваги всі належні, допустимі та достатні докази, у їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, пояснення позивача, показання свідка та інші докази, які наявні в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задовольнити у повному обсязі.

Ч.1,3 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Таким чином, за результатами розгляду справи, встановивши фактичні обставини справи, взявши до уваги та надавши правову оцінку всім зібраним у справі доказам на предмет їх належності, допустимості та достатності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати позивача по сплаті судового збору повинні бути стягнуті з відповідача на його користь, проте, оскільки позивачем не заявлена вимога про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, судовий збір розподілу не підлягає.

Доказів понесення інших судових витрат, в матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст. 2, 7, 10, 12-13, 76-81, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України ст.ст. 1218, 1268-1269 ЦК України, ЗУ «Про нотаріат», суд, -

ухвалив:

Позовну заяву задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/12 частину квартири за адресою АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 2/3 частини квартири за адресою АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання (зареєстроване): АДРЕСА_2 .

Відповідач: Територіальна громада в особі Запорізької міської ради, , місцезнаходження: 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.206.

Суддя: Н.С. Звєздова