Номер провадження: 22-ц/813/5293/24
Справа № 519/617/21
Головуючий у першій інстанції Лемець С.П.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Чеботар А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ДП «Морський торговельний порт «Південний»,

на ухвалу Южного міського суду Одеської області від 05 квітня 2024 року,

за заявою ДП «Морський торговельний порт «Південний» про поворот виконання рішення та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року ДП «Морський торговельний порт «Південний» звернулося до суду з заявою про поворот виконання рішення, в обґрунтування якої зазначило, що Южним міським судом Одеської області рішенням від 25 листопада 2021 poку, яке постановою Одеського апеляційного суду від 15 березня 2023 року змінено у мотивувальній частині, визнано незаконним та скасовано наказ ДП «Морський торговельний порт «Південний» від 30 квітня 2021 року № 582-ос про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника головного диспетчера головної диспетчерської ДП «Морський торговельний порт «Південний» та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 139230,45 грн та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1816 грн.

Додатковим рішенням Южного міського суду Одеської області від 20 грудня 2021 року стягнуто з ДП «Морський торговельний порт «Південний» на користь ОСОБА_1 20000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Одеського апеляційного суду від 15 березня 2023 року додаткове рішення Южного міського суду Одеської області від 20 грудня 2021 року змінено в частині стягнення витрат на правничу допомогу, зменшено відповідну суму з 20000 грн до 15000 грн.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 06.12.2023 року рішення Южного міського суду Одеської області від 25 листопада 2021 року, додаткове рішення Южного міського суду Одеської області від 20 грудня 2021 року та постанова Одеського апеляційного суду від 15 березня 2023 року скасовані, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

24 березня 2023 року ДП «Морський торговельний порт «Південний» перерахувало ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 125617,40 грн, що підтверджується меморіальним ордером № 8401959, які як вважає заявник підлягають поверненню.

Вважає, виконавчий лист у справі № 519/617/21, виданий Южним міським судом Одеської області таким, що не підлягає виконанню, оскільки у відповідача відпав обов`язок сплатити кошти за зазначеним рішенням суду.

Заявник просить суд у порядку повороту виконання рішення стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» 125617,40 грн, з яких 1816 грн судовий збір, 15000 грн витрати на правничу допомогу, 108801,40 грн середній заробіток за час вимушеного прогулу, стягнутих за рішенням Южного міського суду Одеської області від 25 листопада 2021 року та додатковим рішенням Южного міського суду Одеської області від 20 грудня 2021 року, зміненим постановою Одеського апеляційного суду від 15 березня 2023 року.

Южний міський суд Одеської області ухвалою від 05 квітня 2024 року заяву Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» про поворот виконання рішення залишив без задоволення. Заяву Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнив. Визнав виконавчі листи, видані 25.04.2023 Южним міським судом Одеської області у справі № 519/617/21 за позовом ОСОБА_1 до ДП «Морський торговельний порт «Південний» такими, що не підлягають виконанню.

В апеляційній скарзі ДП «Морський торговельний порт «Південний» просить скасувати ухвалу Южного міського суду Одеської області від 05 квітня 2024 року в частині відмови у задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду та прийняти нове судове рішення в цій частині, яким в порядку повороту виконання рішення стягнути з ОСОБА_1 на користь ДП «Морський торговельний порт «Південний» 125617,40 грн, стягнутих за рішенням Южного міського суду Одеської області від 25 листопада 2021 року та додатковим рішенням Южного міського суду Одеської області від 20 грудня 2021 року, зміненим постановою Одеського апеляційного суду від 15 березня 2023 року.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що предметом розгляду справи № 519/617/21 було визнання незаконним наказу про звільнення позивача. Вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідною та фактично не стосується саме предмета розгляду справи. Проте, суд першої інстанції зазначеного не врахував, що призвело, як вважає скаржник, до неправильного вирішення заяви відповідача про поворот виконання рішення суду.

Зазначає, що витрати на правничу допомогу та судовий збір є судовими витратами в розумінні ЦПК України та виникають із договірних відносин між адвокатом і його клієнтом, та з відносин між державою та позивачем відповідно, тому застосування до таких відносин положень ч. 2 ст. 445 ЦПК України є помилковим.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.04.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП «Морський торговельний порт «Південний» та роз`яснювалося ОСОБА_1 право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі, проте відзиву не надходило.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засідання доводи апеляційної скарги не визнав, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

ДП «Морський торговельний порт «Південний» судову повістку отримало в особистому кабінеті Електронного суду 17.06.2024 року, що підтверджується довідкою.

В судовому засіданні представник ДП «Морський торговельний порт «Південний» апеляційну скаргу підтримав, просив здійснити поворот виконання рішення суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити наступне.

Із тексту апеляційної скарги вбачається, що ухвала суду в частині визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню ніким із сторін не оскаржується, тому ухвала суду в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» № 12 від 24 жовтня 2008 року.

Постановляючи ухвалу про відмову ДП «Морський торговельний порт «Південний» у повороті виконання рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 звертався до суду з позовом про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому до цієї категорії справ, відповідно ч. 2 ст. 445 ЦПК України, поворот виконання не допускається, окрім випадку, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача. Заявником не надано суду доказів того, що рішення суду було ухвалено на підставі підроблених документів або на завідомо неправдивих відомостях заявника.

Враховуючи положення ст. 445 ЦПК України, суд першої інстанції вважав, що підстави для повороту виконання рішення суду відсутні.

Проте з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитися не можна, з огляду на таке

Із матеріалів справи вбачається, що Южним міським судом Одеської області рішенням від 25 листопада 2021 poку позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ ДП «Морський торговельний порт «Південний» від 30 квітня 2021 року № 582-ос про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника головного диспетчера головної диспетчерської ДП «Морський торговельний порт «Південний». Стягнуто з ДП «Морський торговельний порт «Південний» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 139230,45 грн та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1816 грн.

Додатковим рішенням Южного міського суду Одеської області від 20 грудня 2021 року стягнуто з ДП «Морський торговельний порт «Південний» на користь ОСОБА_1 20000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Одеського апеляційного суду від 15 березня 2023 року рішення Южного міського суду Одеської області від 25 листопада 2021 року змінено у мотивувальній частині. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Одеського апеляційного суду від 15 березня 2023 року додаткове рішення Южного міського суду Одеської області від 20 грудня 2021 року змінено в частині стягнення витрат на правничу допомогу, зменшено відповідну суму з 20000 грн до 15000 грн.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 06.12.2023 року касаційну скаргу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» задоволено, рішення Южного міського суду Одеської області від 25 листопада 2021 року, додаткове рішення Южного міського суду Одеської області від 20 грудня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 березня 2023 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» 9140,60 грн на відшкодування витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг.

Звертаючись до суду із завою про поворот виконання рішення Южного міського суду Одеської області від 25 листопада 2021 року та додаткового рішення Южного міського суду Одеської області від 20 грудня 2021 року, яке змінено постановою Одеського апеляційного суду від 15 березня 2023 року, ДП «Морський торговельний порт «Південний»посилається на те, що ДП «Морський торговельний порт «Південний» на виконання рішення суду першої інстанції та додаткового рішення перерахувало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 125617,40 грн, що підтверджується меморіальним ордером. Оскільки рішення та додаткове рішення, які винесені по суті позовних вимог у справі № 519/617/21 постановою Верховного Суду від 06.12.2023 скасовано та відмовлено позивачу в задоволенні позовних вимог, тому просить в порядку повороту викання рішення суду стягнути з ОСОБА_1 кошти у розмірі 125617,40 грн.

Відповідно до ст. 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його не чинним), він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника, можлива лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержанного за скасованим рішенням.

Отже поворот виконання пов`язаний із цілим рядом юридичних фактів: скасування раніше ухваленого і виконаного рішення, яке набрало законної сили; набранням новим судовим рішенням законної сили (рішенням про повну або часткову відмову у задоволенні позову, ухвалою про залишення позову без розгляду або закриття провадження у справі); вказівка на поворот виконання у новому судовому рішенні.

У рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 зазначено, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягнутого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Первісною основою для повороту виконання є скасування рішення про присудження чи зобов`язання вчинити певну дію або утриматися від її вчинення, яке стало підставою для видачі виконавчого документа, котрий повністю або частково виконаний.

До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем (ч. 6 ст. 444 ЦПК України).

ДП «Морський торговельний порт «Південний» до заяви про поворот виконання рішення суду надано меморіальних ордер № 8401959 від 24 березня 2023 року про перерахування ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 125617,40 грн. В зазначений платіж включено: 1816,00 грн судовий збір; 15000,00 грн. витрати на правову допомогу; 108801,40 грн (середній заробіток за час вимушеного прогулу з вирахуванням податків), згідно з розрахунком: 139230,45 грн. (середній заробіток за час вимушеного прогулу) - 2340,70 грн. (військовий збір 1,5% з середнього заробітку за час вимушеного прогулу) - 28088,35 грн (податок з доходів утримання з середнього заробітку за час вимушеного прогулу) = 108 801,40 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 445 ЦПК України у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

Отже, у справах щодо стягнення середнього заробітку за час вимушено прогулу, поворот виконання рішення суду не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення.

Суд першої інстанції, врахувавши положення ч. 2 статті 445 ЦПК України, дійшов вірного висновку про відсутність підстав повороту виконання рішення суду щодо стягнення середнього заробітку за час вимушено прогулу, зазначивши, що заявником не надано суду доказів того, що рішення суду було ухвалено на підставі підроблених документів або на завідомо неправдивих відомостях заявника.

Посилання скаржника на те, що предметом розгляду справи № 519/617/21 було визнання незаконним наказу про звільнення позивача, а вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідною, фактично не стосувалася предмета розгляду справи, проте вказані обставини не були враховані судом першої інстанції, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Предметом позову у справі № 519/617/21 є вимоги позивача про визнання незаконним та скасування наказу ДП «Морський торговельний порт «Південний» від 30 квітня 2021 року № 582-ос про звільнення ОСОБА_1 , стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Отже позивач звертався до суду із декількома позовними вимогами, однією із яких є стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Поєднання в одному провадженні вимоги про скасування наказу про звільнення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не впливає на застосування положення ч. 2 ст. 445 ЦПК України до правовідносин сторін про стягнення середнього заробітку за час вимушено прогулу.

Разом з тим, суд першої інстанції, відмовляючи у повороті виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 витрат на правову допомогу та судового збору, не врахував, що за ч. 2 ст. 445 ЦПК України не допускається поворот виконання рішення суду у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин.

Верховний суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20.06.2019 року у справі № 336/9595/14 зробив висновок, що під виплатою слід розуміти не тільки форми оплати праці у вигляді заробітної плати та інших видів трудових виплат, а і інші трудові виплати, віднесені до обов`язку роботодавця.

Слушними є доводи апеляційної скарги про те, що судовий збір та витрати на правничу допомогу є судовими витратами, витрати на правничу допомогу виникають із договірних відносин між адвокатом і його клієнтом.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи належить витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, в постанові Одеського апеляційного суду від 15.03.2023 року у справі № 519/617/21, зазначено, що представником позивача в підтвердження надання послуг адвоката надано копію договору про надання професійної правничої допомоги №31-05/21ф від 31.05.2021.

Ураховуючи викладені обставини колегія суддів вважає, що судовий збір та витрати на правничу допомогу не є видами трудових виплат, які відносяться до обов`язку роботодавця.

Суд першої інстанції не врахував зазначені положення закону та дійшов помилкового висновку про відмову у повороті виконання рішення суду в частині судового збору та витрат на правничу допомогу.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що заява ДП «Морський торговельний порт «Південний» в частині повороту виконання рішення суду щодо стягнення судового збору та витрат на правову допомогу підлягає задоволенню, оскільки ці суми не є видами трудових виплат, які відносяться до обов`язку роботодавця.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що ухвалу Южного міського суду Одеської області від 05 квітня 2024 року в частині відмови у задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду щодо стягнення судового збору та витрат на правову допомогу слід скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення. Допустити поворот виконання рішення Южного міського суду Одеської області від 25 листопада 2021 року по справі № 519/617/21 в частині стягнення з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 1816 грн, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний», отриманий судовий збір у розмірі 1816 грн.

Допустити поворот виконання додаткового рішення Южного міського суду Одеської області від 20 грудня 2021 року, яке змінено постановою Одеського апеляційного суду від 15 березня 2023 року, по справі № 519/617/21 в частині стягнення з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 15000 грн, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний», отримані 15000 грн витрат на правничу допомогу. В іншій оскаржуваній частині ухвалу суду залишити без змін.

Щодо вимоги про стягнення з ОСОБА_1 судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Положеннями ч. 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається із матеріалів справи, ДП «Морський торговельний порт «Південний» за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір в сумі 3028 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1646 від 16.04.2024 року.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 у відповідності до статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а ДП «Морський торговельний порт «Південний» за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір, та апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, то колегія суддів вважає, що заявнику підлягає компенсації за рахунок держави судовий збір у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384, 444 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну ДП «Морський торговельний порт «Південний» задовольнити частково.

Ухвалу Южного міського суду Одеської області від 05 квітня 2024 року в частині відмови у задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду щодо стягнення судового збору та витрат на правову допомогу скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення.

Допустити поворот виконання рішення Южного міського суду Одеської області від 25 листопада 2021 року по справі № 519/617/21 в частині стягнення з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 1816 грн, шляхом стягнення з ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний», , місцезнаходження: м. Южне, вул. Берегова, 13 отриманий судовий збір у розмірі 1816 грн.

Допустити поворот виконання додаткового рішення Южного міського суду Одеської області від 20 грудня 2021 року, яке змінено постановою Одеського апеляційного суду від 15 березня 2023 року, по справі № 519/617/21 в частині стягнення з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 15000 грн, шляхом стягнення з ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний», , місцезнаходження: м. Южне, вул. Берегова, 13 отримані 15000 грн витрат на правничу допомогу.

В іншій оскаржуваній частині ухвалу суду залишити без змін.

Компенсувати ДП «Морський торговельний порт «Південний» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3028 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 02 серпня 2024 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

Ю.П. Лозко