ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/9306/24

Провадження № 22-ц/4820/1517/24

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Демчук В.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/9306/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 червня 2024 року (суддя Колієв С.А., повне судове рішення складено 20 червня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду 03 квітня 2024 року ОСОБА_1 зазначав, що постанова у справі №2270/14181/11, якою зобов`язано Хмельницький відділ УМВС України в Хмельницькій області невідкладно вклеїти фотографію в паспорт громадянина України ОСОБА_1 та видати на руки, залишається невиконаною і таке правопорушення є триваючим в часі, у зв`язку із чим йому спричинено моральну шкоду. Позивач посилається на те, що заявлений ним розмір моральної шкоди сформований за його внутрішнім переконанням внаслідок порушення його права на справедливий суд, визначений у відповідності до принципу еквівалентності правопорушення, виходячи з обставин конкретної справи, який неможливо арифметично розрахувати та буде достатнім покриттям його порушених прав і справедливою сатисфакцією в розумінні ЄСПЛ.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з Держави Україна 700 трильйонів гривень моральної шкоди, завданої йому порушенням конституційного права на справедливий суд внаслідок невиконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2011 року у справі №2270/14181/11.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 20 червня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Скаржник вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги обставини, встановлені судовими рішеннями у справах №686/8422/20, №686/13784/21, №686/4032/21, що є преюдицією.

ОСОБА_1 також посилається на те, що він прагне грошової компенсації за порушене право на судовий захист в конкретний вимір часу (проміжок, строк, період). Скаржник зауважує, що застосування ефективного способу захисту спричиняє реальне поновлення порушеного права, а в разі неможливості вказаного забезпечує отримання відповідного відшкодування.

ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції порушив принцип правової визначеності, верховенства права та за власною ініціативою змінив предмет позову, який з «відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням права на справедливий суд» свавільно перетворив на «умисне та тривале невиконання судового рішення від 12.12.2011 у справі №2270/14181/11», переклавши обов`язок доказування з УДМС в Хмельницькій області на позивача.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просив скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 17 липня 2024 року відзив УДМС в Хмельницькій області на апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Учасник справи та представник учасника справи до суду не з`явилися, хоча про день і час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

В силу частини 2 статті 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 82 ЦПК України).

Так, рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 19 січня 2021 року та постановою Верховного Суду від 20 вересня 2021 року, у справі № 686/8422/20, яка є преюдиційною до цієї справи, стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 10510 грн моральної шкоди, завданої бездіяльністю Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області щодо виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2011 року у справі № 2270/14181/11.

Цим рішенням встановлено, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2011 року у справі № 2270/14181/11 частково задоволено позов ОСОБА_1 до Хмельницького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області, Управління державного казначейства України у м. Хмельницькому та зобов`язано Хмельницький міський відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області невідкладно вклеїти фотографію у паспорт громадянина України ОСОБА_1 , який видати йому на руки.

На підставі цього рішення, 11.06.2012 судом видано виконавчий лист №2270/14181/11, що перебував у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області на виконанні (ВП №33223826).

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2012 року замінено боржника у виконавчому проваджені №33223826 Хмельницький міський відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області на Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області.

Постановою державного виконавця від 28 грудня 2018 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2270/14181/11, виданого 11 червня 2012 року Хмельницьким окружним адміністративним судом, закінчено на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

На теперішній час рішення суду не виконано.

Проаналізувавши відкриті дані Єдиного державного реєстру судових рішень та враховуючи наявність судових рішень, які набрали законної сили та якими вирішено позовні вимоги ОСОБА_1 до Держави Україна в особі УДМС України в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок невиконання рішення суду у справі №2270/14181/11, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач в частині вимог просить повторно вирішити спір.

Однак, згідно пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тлумачення змісту пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили або ухвала суду про закриття провадження та які ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», заява № 24465/04, одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі №320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначила, що «Згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі» (пункти 26, 27).

У постанові від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла такого висновку: «необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір» (у цій постанові ЦПК України у редакції до грудня 2017 року).

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 слідує, що «підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядалися судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду з позовами до відповідача про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок невиконання судового рішення у справі № 2270/14181/11.

Так, у справі № 686/8422/20 ОСОБА_1 у березні 2020 року пред`явив позов до Держави Україна в особі УДМС України в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди у сумі 0 грн, заподіяної внаслідок невиконання рішення суду у справі № 2270/14181/11.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2020 року у справі № 686/8422/20, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 19 січня 2021 року, частково задоволено позов і стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 10510 грн моральної шкоди, завданої бездіяльністю Управління. В решті позову відмовлено.

У справі № 686/6465/24 ОСОБА_1 05 березня 2024 року пред`явив позов до Держави Україна в особі УДМС України в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди у сумі 400 трильйонів гривень, заподіяної внаслідок невиконання рішення суду у справі № 2270/14181/11.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 червня 2024 року у справі № 686/6465/24 в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 24 липня 2024 року у справі № 686/6465/24 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 червня 2024 року в частині відмови в позові ОСОБА_1 до Держави Україна в особі УДМС України в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної у період часу з 10 травня 2012 року по 16 жовтня 2023 року, скасовано та закрито провадження у справі в частині цих вимог. В решті рішення суду залишено без змін.

У цій справі № 686/9306/24 ОСОБА_1 03 квітня 2024 року пред`явив позов до Держави Україна в особі УДМС України в Хмельницькій області про стягнення моральної шкоди у сумі 700 трильйонів гривень, заподіяної внаслідок невиконання рішення суду у справі № 2270/14181/11.

Встановлено, що сторонами позовів у справах № 686/8422/20, № 686/6465/24 та № 686/9306/24 є позивач ОСОБА_1 та відповідач Держава Україна в особі УДМС в Хмельницькій області; предметом позовів є стягнення моральної шкоди, а підставою - невиконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2011 року у справі № 2270/14181/11, якою зобов`язано Хмельницький міський відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області невідкладно вклеїти фотографію у паспорт громадянина України ОСОБА_1 , який видати йому на руки.

Також, зі змісту вимог і судових рішень у справах № 686/8422/20, № 686/6465/24 та цієї справи вбачається, що позивач не зазначав конкретний період часу, коли йому була заподіяна моральна шкода.

Тому, апеляційний суд виходить з того, що заподіяння моральної шкоди мало місце з часу набрання постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2011 року у справі № 2270/14181/11 законної сили 10.05.2012 по дату пред`явлення позову (03.04.2024).

Враховуючи, що у справі, яка переглядається, позивач просить стягнути моральну шкоду за ввесь період невиконання постанови суду у справі № 2270/14181/11 з часу набрання нею законної сили 10.05.2012 по 03.04.2024 і так як постановою Хмельницького апеляційного суду від 24 липня 2024 року у справі №686/6465/24, що набрала законної сили, закрито провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди за період з 10.05.2012 по 16.10.2023 та за період з 17.10.2023 по 05.03.2024 відмовлено в задоволені позовних вимог, колегія суддів вважає, що слід закрити провадження у цій справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди з відповідача за період з 10.05.2012 по 05.03.2024. При цьому, суд виходить з того, що зазначення позивачем розміру моральної шкоди, яку просить стягнути з відповідача, визначеного, як зазначено у позовній заяві, на власний розсуд, за незмінності підстав позову не свідчить про зміну предмета позову і не спростовує тотожність цих позовів.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржуване рішення суду в частині відмови в позові про відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу у період часу з 10.05.2012 по 05.03.2024, необхідно скасувати та закрити провадження у справі № 686/9306/24 в частині цих позовних вимог.

Водночас, при вирішенні позовних вимог ОСОБА_1 до Держави Україна в особі УДМС України в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди за період з 06 березня 2024 року по 03 квітня 2024 року (дата подання позовної заяви), апеляційний суд виходить з наступного.

Так, частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За частиною 1 статті 16 ЦК України, частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (стаття 16 ЦК України).

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За положеннями статті 129-1 Конституції України обов`язковість рішення суду віднесено до основних засад судочинства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання з компенсації моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Частиною 1 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частиною 1 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 89 ЦПК України).

Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 918/203/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 904/3667/19 дійшов висновку про те, що у справах про відшкодування шкоди доведення обґрунтованості вимог покладається на позивача, який має надати суду докази наявності шкоди, протиправності поведінки того, хто завдав шкоду, а також причинно-наслідковий зв`язок такої поведінки із завданою шкодою. При цьому, саме лише задоволення скарги щодо неправомірності дій органу Державної виконавчої служби не є безумовною підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між діями посадових осіб Державної виконавчої служби та завданою шкодою. Причинний зв`язок, як обов`язковий елемент цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди, між протиправною поведінкою та шкодою виражається у тому, що шкода, повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

У постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 29 квітня 2021 року у справі № 405/500/18 (провадження № 61-14498св20) зазначено, що лише факт тривалого невиконання рішення суду та дії/бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби не є безумовною підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між невиконанням/несвоєчасним виконанням рішення суду та завданою шкодою.

Постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2011 року (справа № 2270/14181/11) про зобов`язання Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області невідкладно вклеїти фотографію у паспорт громадянина України ОСОБА_1 , який видати йому на руки, залишається невиконаною. У зв`язку з цим рішенням суду від 05 жовтня 2020 року у справі № 686/8422/20 ОСОБА_1 присуджено компенсацію моральної шкоди за рахунок коштів державного бюджету у розмірі 10 510 грн.

Матеріали справи не місять належних, достатніх і допустимих доказів завдання у період часу з 06.03.2024 по 03.04.2024, ОСОБА_1 моральної шкоди внаслідок невиконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2011 року (справа № 2270/14181/11) в розмірі 700 трильйонів гривень; а також наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправним діянням заподіювача шкоди та завданою шкодою. У позовній заяві не зазначено будь-яких чітких аргументів щодо фактичних підстав для відшкодування моральної шкоди, крім тверджень про її наявність.

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи ОСОБА_1 про доведеність позовних вимог і неналежну оцінку судом досліджених доказів та зміну предмету позову не відповідають фактичним обставинам справи і зводяться до власного трактування судового рішення та незгоди з оцінкою судом доказів.

Посилання позивача на різну судову практику Верховного Суду у цій категорії справ є безпідставними, оскільки для доведення позову про відшкодування шкоди позивач зобов`язаний довести наявність складових цивільно-правової відповідальності і у кожній конкретній справі процес доказування, а отже і правозастосування, буде різним. У зв`язку з цим відхиляються й доводи ОСОБА_1 щодо посилання на статтю 6 Конвенції та практику ЄСПЛ.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 377, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 червня 2024 року в частині відмови в позові ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної у період часу з 10 травня 2012 року по 05 березня 2024 року, скасувати та закрити провадження у справі в частині цих вимог.

В решті рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 липня 2024 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай