Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.07.2024 Справа №607/25455/23 Провадження №2/607/921/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участю секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Підгороднянської об`єднаної територіальної громади (Підгороднянська сільська рада), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: державний нотаріус Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В. Ю. про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через свого представника, адвокатку Остапчук В. І. звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: державний нотаріус Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В. Ю. про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_1 , видане 06 квітня 1992 року Підгороднянською сільською радою народних депутатів, актовий запис 3. Спадкова справа заведена Тернопільською районною державною нотаріальною конторою за заявою дружини померлого - ОСОБА_1 в 1999 році за № 91. Факт прийняття спадщини встановлено по спільному проживанню зі спадкодавцем. Спадкоємцями першої черги є: син померлого - ОСОБА_2 ; дружина померлого - ОСОБА_1 ; донька померлого - ОСОБА_3 .

Донька померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , не претендує на спадкове майно, до нотаріуса із заявою про відкриття спадкової справи не зверталася, спадщину не прийняла.

Житловий будинок з цокольним поверхом і прибудовою АДРЕСА_1 який входить до складу спадкового майна, належав померлому ОСОБА_4 , як голові робітничого двору. Ніхто, крім позивачів, не претендує на вказане господарство.

02 червня 2023 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Валентиною Осадчук винесено постанову № 1103/02-31, якою відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність (втрату) правовстановлюючого документу.

08 листопада 2023 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Валентиною Осадчук винесено постанову № 2263/02-3, якою відмовлено ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність (втрату) правовстановлюючого документу.

Згідно довідки № 307, виданої 16 серпня 2023 Підгороднянською сільською радою, на день смерті ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 на реєстраційному обліку були, проживали і проживають по даний час ОСОБА_1 - дружина, та ОСОБА_2 син.

Згідно копії довідки № 331 виданої 04 вересня 2023 року Підгороднянською сільською радою, в робітничому дворі за адресою АДРЕСА_1 станом на 01 липня 1990 року членами робітничого двору були: ОСОБА_4 - голова сім`ї; Батьківська ОСОБА_5 - дружина; ОСОБА_2 - син; ОСОБА_6 швагро.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 13 грудня 2023 року у справі № 607/22200/23 встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 являється дружиною померлого ОСОБА_4 , що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб, виданого повторно 17 травня 2023 року, серії НОМЕР_2 .

Згідно інформаційної довідки № 229, виданої 20 березня 2023 року Тернопільським РБТІ, станом на 01 січня 2013 року житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок виданого Тернопільською районною радою 30 вересня 1986 року на підставі рішення виконкому № 270 від 29 вересня 1986 року та записано 30 вересня 1986 року в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 60.

З урахуванням викладеного, позивачі просить суд: визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді від 01 січня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/25455/23. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

30 січня 2024 року судом зареєстроване клопотання представника позивачів, адвокатки Остапчук В. І. про долучення до матеріалів справи копії рішення від 13 грудня 2023 року у справі № 607/22200/23, яке набрало законної сили 15 січня 2024 року.

Ухвалою суду, постановленою судом без виходу до нарадчої кімнати у судовому засіданні 30 січня 2024 року, постановлено витребувати від третьої особи належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи № 232/01-21, заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22 лютого 2024 року судом зареєстровано лист завідувача Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук Валентини з повідомленням, що запит щодо спадкової справи ОСОБА_4 направлено до Державного нотаріального архіву Тернопільської області за належністю.

Ухвалою суду, без виходу до нарадчої кімнати у судовому засіданні 01 березня 2024 року, постановлено витребувати від Державного нотаріального архіву Тернопільської області належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи № 232/01-21, заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18 березня 2024 року судом зареєстровано лист Державного нотаріального архіву Тернопільської області із копіями матеріалів спадкової справи № 91, заведеної Тернопільською районною державною нотаріальною конторою 01 квітня 1999 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

26 квітня 2024 року через підсистему «Електронний суд» представник позивачів адвокатка Остапчук В. І. подала заяву про зменшення позовних вимог. В обґрунтування заяви вказує на помилку щодо визначення часток, а тому просить визнати: за ОСОБА_1 право власності на 1/4 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; за ОСОБА_2 право власності на 1/4 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

26 квітня 2024 року через підсистему «Електронний суд» представник позивачів адвокатка Остапчук В. І. подала заяву про заміну неналежного відповідача ОСОБА_3 на належного Підгороднянську об`єднану територіальну громаду. На обґрунтування заяви зазначила, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку його відсутності, усунення від права на спадкування, неприйняття ним спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. У зв`язку з вищенаведеним слід замінити неналежного відповідача належним. В даному випадку належним відповідачем буде Підгороднянська об`єднана територіальна громада.

Ухвалою суду, постановленою судом без виходу до нарадчої кімнати у судовому засіданні 23 травня 2024 року, клопотання представника позивачів адвокатки Остапчук В. І. про заміну первісного відповідача ОСОБА_3 на належного Підгороднянську об`єднану територіальну громаду задоволено; замінено первісного відповідача ОСОБА_3 на належного Підгороднянську об`єднану територіальну громаду.

Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 03 липня 2024 року, постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в тому ж складі суду та учасників; розпочато розгляд справи по суті.

Представник позивачів, адвокатка Остапчук В. І. у судове засідання не з`явилася надіслала на електронну пошту суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивачів, зменшені позовні вимоги до належного відповідача підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Підгороднянської сілької ради (Підгороднянської об`єднаної територіальної громади) усудове засідання також не з`явився, однак надіслав суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, при вирішення позову покладаються на думку суду.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державний нотаріус Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В. Ю. в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з листом, у якому просила розглядати справу за її відсутності. При розгляді справи покладається на думку суду.

За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.

Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 17 травня 2023 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 18 вересня 1960 року.

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьки: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 07 лютого 1962 року Тернопільським міськ-бюро ЗАГС.

ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьки: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що слідує із свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 20 грудня 1967 року Тернопільським міськ-бюро ЗАГС.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 06 квітня 1992 року, Підгороднянською с/рада народних депутатів, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 59 років.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 13 грудня 2023 року у справі №607/22200/23 встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

04 вересня 2023 року виконкомом Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області видано довідку № 331, згідно якої, станом на 01 липня 1990 року в робітничому дворі по АДРЕСА_1 , були наступні члени сім`ї: голова сім`ї ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; дружина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 ; син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 ; швагро ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 .

16 серпня 2023 року виконкомом Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області видано довідку № 327, згідно якої ОСОБА_4 на час смерті був зареєстрований та проживав в житловому будинку по АДРЕСА_1 . У вищевказаному житловому будинку разом з померлим ОСОБА_4 на час його смерті та по даний час були зареєстровані та проживали: дружина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 ; син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

17 березня 2023 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , який оформлено на ОСОБА_1

20 березня 2023 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації видано довідку № 229, про те, що за матеріалами бюро станом на 01 січня 2013 року житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30 вересня1986 року на підставі рішення виконкому №270 від 29 вересня 1986 року та записано 30 вересня 1986 року в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 60.

20 грудня 2023 року на замовлення ОСОБА_1 визначено ринкову вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 102,1 кв.м, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , яка становить 305 770, 00 грн.

За змістом постанови № 1103/0231 від 02 червня 2023 року державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В. Ю., нотаріусом розглянуто подані ОСОБА_1 (реєстраційний номер ОКГІП - ), яка зареєстрована в АДРЕСА_1 , документи для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на житловий будинок з цокольним поверхом і прибудовою АДРЕСА_1 , після смерті чоловіка - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_4 , згідно інформації від 06 квітня 2023 року за № 232/01-21, наданої Державним нотаріальним архівом Тернопільської області, Тернопільською районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 91 в 1999 році, за заявою дружини померлого - ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом за № 129 від 01 квітня 1999 року. Іншим спадкоємцем, є син померлого - ОСОБА_2 . Факт прийняття спадщини встановлено по спільному проживанню зі спадкодавцем, про то свідчить довідка видана Підгороднянською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області від 13 березня 2023 року № 121. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Згідно довідки виданої Підгороднянською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 10 лютого 2023 року за № 80, житловий будинок в АДРЕСА_1 рахується як робітничий двір. Згідно інформаційної довідки виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 20 березня 2023 року за № 229 станом на 01 січня 2013 року житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30 вересня 1986 року на підставі рішення виконкому № 270 від 29 вересня 1986 року та записано 30 вересня 1986 року в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 60. Вказаний правовстановлюючий документ втрачено. На підставі вище викладеного, відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на житловий будинок АДРЕСА_1 , після смерті чоловіка - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також за замістом постанови № 2263/0231 від 08 листопада 2023 року державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В. Ю., нотаріус розглянула подані ОСОБА_2 (реєстраційний номер ОКПП - НОМЕР_5 ), який зареєстрований в с. Підгородне, Тернопільського району Тернопільської області, документи для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на житловий будинок з цокольним поверхом і прибудовою АДРЕСА_1 , після смерті батька - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_4 , згідно інформації від 06 квітня 2023 року за № 232/01-21, наданої Державним нотаріальним архівом Тернопільської області, Тернопільською районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 91 в 1999 році, за заявою дружини померлого - ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом за № 129 від 01 квітня 1999 року. Іншим спадкоємцем, є син померлого - ОСОБА_2 . Факт прийняття спадщини встановлено по спільному проживанню зі спадкодавцем, про що свідчить довідка видана Підгороднянською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області від 16 серпня 2023 року № 307. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Згідно довідки виданої Підгороднянською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 04 вересня 2023 року за № 331, житловий будинок в АДРЕСА_1 рахується як робітничий двір. Згідно інформаційної довідки виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 20 березня 2023 року за № 229 станом на 01 січня 2013 року житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30 вересня 1986 року на підставі рішення виконкому № 270 від 29 вересня 1986 року та записано 30 вересня 1986 року в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 60. Вказаний правовстановлюючий документ втрачено. На підставі вище викладеного, відмовлено ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на житловий будинок АДРЕСА_1 , після смерті батька - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18 березня 2024 року на запит суду від Державного нотаріального архіву Тернопільської області надійшли матеріали спадкової справи № 91, заведеної районною державною нотаріальною конторою 01 квітня 1999 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Із матеріалів встановлено, що 01 квітня 1999 ОСОБА_1 , звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно: грошовий вклад з нарахованими на його процентами, всіма належними грошовими виплатами та компенсаціями, які зберігаються в філії №6350 Ощадного банку України розташованого в місті Тернополі на рахунку №48424.

01 квітня 1999 року завідуючою Тернопільської районної державної нотаріальної контори Бурою Н. О. видано свідоцтво про право спадщини за законом, зареєстроване в реєстрі за №894, на спадкове майно: грошовий вклад з нарахованими на його процентами, всіма належними грошовими виплатами та компенсаціями, які зберігаються в філії №6350 Ощадного банку України.

За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального та процесуального права.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд встановив, що ОСОБА_1 була дружиною померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , а ОСОБА_2 є сином цього спадкодавця. Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , оскільки на момент відкриття спадщини вони були зареєстровані та проживали разом із спадкодавцем. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися.

Згідно довідки, виданої Підгороднянською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 04 вересня 2023 року за № 331, житловий будинок в АДРЕСА_1 рахується як робітничий двір.

Відповідно до інформаційної довідки, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 20 березня 2023 року за № 229 станом на 01 січня 2013 року житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30 вересня 1986 року на підставі рішення виконкому № 270 від 29 вересня 1986 року та записано 30 вересня 1986 року в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 60.

Вказаний правовстановлюючий документ втрачено, а тому позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Відповідно до частини 1 статі 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а згідно із пунктом 4 частини 2 статті 16 цього Кодексу одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення.

За змістом частини 4 статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини 1 статті Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до приписів статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно із ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Абзацами 23 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що: «Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року».

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі № 24753/0/413 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлює, що норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 531 ЦК УРСР.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Таким чином, до відносин щодо прийняття спадщини після спадкодавця ОСОБА_4 застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно змінено заповітом.

За змістом частини 1 статті 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, серед іншого, діти і дружина померлого.

Частина 1 статті 548 ЦК УРСР встановлює, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Пункт 1 частини 1 статті 549 ЦК УРСР встановлює, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14 червня 1994 року «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», у редакції чинній на момент виникнення відносин спадкування після ОСОБА_4 , у пункті 113 встановлюється, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, серед іншого, довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним.

Відповідно до частини 2 статті 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Враховуючи наведене, спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 , оскільки вони на момент смерті цього спадкодавця проживали та були зареєстровані разом з ним.

Відтак, позивачі, як спадкоємці за законом майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 не можуть бути позбавлені права власності на спадкове майно через втрату правовстановлюючого документу на успадковане ними нерухоме майно.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки та споруди не залежить від державної реєстрації цього права.

Щодо правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове майно, то суд виходить з наступного.

Питання набуття права власності на житлові будинки регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року, який втратив чинність 22 лютого 1988 року на підставі Указу Президії Верховної ради СРСР "Про визнання такими, що втратили чинність, Указу Президії Верховної Ради СРСР "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних жилих будинків" і статті 1 Указу Президії Верховної Ради СРСР "Про внесення змін до деяких законодавчих актів СРСР у питаннях охорони природи і раціонального використання природних ресурсів") і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти, як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР був встановлений Інструкцією, затвердженою Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року. Згідно з пунктами 4, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі, належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі, й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що, розглядаючи позови, пов`язані зі спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст. 16 Закону "Про власність", ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України). Розмір часток у спільній сумісній власності подружжя визначається за нормами Кодексу про шлюб та сім`ю (далі - КпШС України).

Відповідно до статті 112 Цивільного кодексу Українського РСР (далі - ЦК Української РСР) майно може належати на праві спільної власності двом або кільком громадянам.

Статтями 22, 28, 29 КпШС України, чинного до 01 січня 2004 року, передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядав за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про власність» майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності.

Виходячи зі змісту ст. 22 КпШС, яка діяла на момент виникнення права власності на житловий будинок, та перебування померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 з позивачкою ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі на час відкриття спадщини, діяла абсолютна презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ним в період шлюбу.

Ця презумпція могла бути спростована одним із подружжя. Один із подружжя може оспорювати поширення режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі, в судовому порядку.

Отож, оскільки презумпція спільності права власності подружжя на майно не спростована, позивачці ОСОБА_1 у спірному майні належить частки, яка нею набута у період перебування у шлюбі ОСОБА_4 , а інша частки належала вже вказаному спадкодавцеві та ділиться порівну між позивачами у виниклому спорі.

Тому, дружина померлого ОСОБА_1 спадкує частину робітничого двору - житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка була набута ОСОБА_4 у шлюбі із нею, тобто частку. Іншу частку 1/4 частку у вказаному нерухомому майні спадкує після смерті ОСОБА_4 його син ОСОБА_2 , оскільки позивачі на день смерті цього спадкодавця були зареєстровані і проживали разом з ним.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не заявили вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 7678, 83, 258268, 273, 352355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , з надвірними будівлями та спорудами, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , з надвірними будівлями та спорудами, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивачі: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Підгороднянська об`єднана територіальна громада (Підгороднянська сільська рада), , адреса місцезнаходження: вул. Бережанська, буд. 70, с. Підгородне Тернопільського району Тернопільської області, 47751

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: державний нотаріус Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В. Ю., код ЄДРПОУ: 0546080, адреса місцезнаходження: вул. Котляревського, буд. 27, м. Тернопіль, 46003.

Головуючий суддя Герчаківська О. Я.