Справа № 350/336/24
Номер провадження 2/350/302/2024
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 липня 2024 року селище Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
в складі головуючого судді Пулика М.В.,
секретаря судового засідання Юречко Т.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд -
Представник позивача просить суд ухвалити рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором стягнути з відповідачки на користь на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором № 457549-КС-001 про надання кредиту від 18.12.2022 року, що становить 100 422,01 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 31 846,58 грн; суми прострочених платежів по процентах 66 679,43 грн; суми прострочених платежів за комісією 1 896,00 грн. та стягнути з відповідачки сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Свої вимоги представник позивача мотивував тим, що 18.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачкою укладено Договір № 457549-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», згідно якого Позивач надає Відповідачу грошові кошти у розмірі 24 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а Відповідач зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.
Позивач стверджує, що 18.12.2022 року між ним та Відповідачем укладено Договір № 457549-КС-001 про надання кредиту (далі «Кредитний договір»), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», згідно якого Позивач надає Відповідачу грошові кошти у розмірі 24 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а Відповідач зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Відповідачка на виконання умов договору здійснила часткову оплату за Договором № 457549-КС-001 на загальну суму 34 707,44 грн. Позивач стверджує, що зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_1 , належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у Відповідача станом на 12.02.2024 утворилась заборгованість за Договором № 457549-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 100422,01 грн.
Заочним рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 19 березня 2024 позов задоволено.
Представник відповідачки подав заяву про перегляд заочного рішення та ухвалою Рожнятівського районного суду від 24.04.2024 скасовано заочне рішення Рожнятівського районного суду від 19.03.2024, а справу призначено до розгляду в загальному порядку.
29.04.2024 до суду від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позов не визнав в повному обсязі. Вказав, що відповідач, враховуючи велику кількість кредитів не пам`ятає, чи вона отримала від Позивача зазначені у Договорі про надання кредиту №457549-КС-001 від 18.12.2022 року кредитні кошти. В матеріалах справи відсутні докази того, що кошти по договору перераховувались саме Позивачем саме на картку Відповідача згідно Кредитного договору №457549-КС-001. Даний факт має важливе значення, оскільки враховуючи, що в цей же день надходили кошти від інших товариств, то необхідно ідентифікувати ким саме були надіслані кошти. Позивачем двічі здійснено незаконне нарахування комісії у розмірі 6450,00 грн. за видачу кредиту та включення її до складу заборгованості. Дана комісія нараховується та стягується за дії фінансової компанії, які не є «послугою». Позивачем не надано суду належних доказів виконання ним своїх зобов`язань за Кредитним договором, а саме, перерахування саме ним Відповідачу кредитних коштів на підставі Кредитного договору. Тому сторона відповідача вважає, що вимоги щодо стягнення відсутні підстави для їх примусового стягнення та стягнення нарахованих на них процентів та комісії не відповідають чинному законодавству та не підлягають задоволенню.
29.04.2024 та 15.07.2024 представником позивача надано додаткові пояснення, в яких вказано на безпідставність посилань представника відповідачки на неотримання коштів від позивача, та неправильний розрахунок заборгованості. Позивач правомірно видав (перерахував) кредитні кошти за Кредитними договорами укладеними Позичальниками з ТОВ «Бізнес Позика» через відповідних посередників, зокрема через платіжну систему «ТАС Рау», на підставі відповідного договору з АТ «ТАСКОМБАНК». ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 24 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів. Також, 08.03.2023 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 457549-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику додатково кредит в сумі 19 000,00 грн. Комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту 2 850,00 грн. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Додатковою угодою до Кредитного договору виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 19 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів.
У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача ОСОБА_2 , позовні вимоги підтримав в повному об`ємі. Вважає посилання представника відповідачки на неналежне повідомлення його довірительки про отримання кредитних коштів, та їхнє зарахування на банківську картку таким, що не заслуговує на увагу. Відповідачка була обізнана про необхідність погашення заборгованості, частково здійснювала погашення боргу. Просив позов задоволити у повному обсязі, судові витрати покласти на відповідачку.
У судове засідання відповідачка не прибула, її представник адвокат Яресько Т.В. в режимі відеоконференції, позовні вимоги не визнав. Наполягав, що позивачем не доведено факту отримання її довірителькою коштів саме від позивача. Не заперечив, що кошти на рахунок відповідачки надходили в дні, що вказані в догорах, та у вказаних сумах, однак жодних доказів надання таких коштів саме позивачем, матеріали справи не містять. Просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку із недоведеністю.
Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак ( ст.6 ЦПК України).
Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Поняття договору позики наведене у ст. 1046 ЦК України, відповідно до ч.1 якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
За приписами ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України встановлений обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
За змістом ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що банк надав відповідачці кредит відповідно до кредитного договору (а.с.34-60) та копії паспорту споживчого кредиту (т.1 а.с.17-21).
Копією розрахунку заборгованості (т.1 а.с.24-29) підтверджено, що на день звернення до суду з даним позовом заборгованість відповідачки за кредитом становила ціну позову.
Ураховуючи викладені обставини, суд вважає, що договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.
Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.
У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню.
Щодо посилання представник відповідачки у відзиві на незаконність двічі нарахованої комісії за видачу кредиту у розмірі 6450 грн, суд зазначає, що при розгляді справи встановлено, що така комісія за отримання кредиту визначена в договорі відповідно в кредитному договорі та Додатковій угоді.
Відповідачка не заявляє зустрічних вимог про визнання недійсними кредитного договору та Додаткової угоди №1 Кредитного договору, щодо сплати комісії за надання кредиту та комісії за надання кредиту, яка пов`язана з додатковою видачею кредитних коштів. Кредитним договором встановлена комісія саме за надання кредиту, а не за його обслуговування, тому посилання представника відповідачки на судову практику щодо незаконності в даному випадку комісії за обслуговування кредиту не береться судом до уваги.
За умовами кредитного договору, а саме п.2.5 передбачено комісію за надання Кредиту в розмірі 3600 грн. Згідно з п.4 Додаткової угоди до Кредитного договору комісія за надання суми кредиту:2850 грн.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
За приписами частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Аналізуючи умови кредитного договору Договором № 457549-КС-001 про надання кредиту від 18.12.2022 року Додаткової угоди від 08.03.2023 та Правила надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» суд приходить до висновку про правомірність дій товариства щодо нарахування заборгованості з включенням комісії, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено сплату комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів.
Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.2022 року у справі N 496/3134/19.
Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.
У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню повністю.
Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.
Керуючись ст.ст.247, 259, 263 - 265, 268, 273, 274 ЦПК України, суд -
На рішення може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.08.2024.

Суддя: