Справа № 594/1005/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2024 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Губіш О.А.

з участю:

секретаря - Окулянко У.Г.

заявника - ОСОБА_1

представника заявника - адвоката Дейнюк М.П.

представника органу опіки та піклування - Голик Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , Мельнице - Подільська селищна рада як орган опіки та піклування, про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, -

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту в тому, що самостійно виховує та утримує малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування поданої заяви зазначив, що з 03 листопада 2018 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_2 . Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 27.06.2024 (справа №594/790/24) шлюб між ними було розірвано та визначено місце проживання малолітнього сина разом з ним.

Поряд з тим зазначив, що подружнє життя не склалося, зважаючи, на різні погляди на життя та взаємні претензії один до одного. До того ж, після повномасштабного вторгнення рф на територію України у дружини виникли нав`язливі бажання щодо виїзду за межі території України. Також вона наполягала, щоб вони переїхали проживати з селища до міста, де, вважала, є більше можливостей для розвитку сина. Однак, зважаючи на необхідність створення безпечних умов проживання малолітньому сину в умовах воєнного стану, враховуючи те, що в смт Мельниця - Подільська є більш безпечніше ніж у місті, не погоджувався з пропозицією дружини щодо переїзду на постійне місце проживання у місто. З цього приводу у них виник конфлікт та зважаючи на вказане, ОСОБА_3 у квітні 2023 року одна переїхала проживати у м. Кам`янець-Подільський, де й станом на сьогодні проживає.

З часу, як колишня дружина прийняла рішення проживати окремо, син перебував та станом на сьогодні перебуває виключно на його утриманні. Хоча офіційно не працевлаштований, однак має істотні заощадження, веде особисте селянське господарство, що дає йому змогу забезпечувати сина необхідними речами, повноцінним харчуванням та забезпечувати належне медичне обстеження та лікування за потреби. До грудня 2023 року був працевлаштований на посаді водія у ФОП ОСОБА_3 , працюючи залежно від сезону, та отримував щомісячний дохід у вигляді заробітної плати, однак у зв`язку з загостренням конфлікту з колишньою дружиною, змушений був звільнитися.

Питання щодо стягнення аліментів на утримання сина між ним та колишньою дружиною в примусовому порядку не вирішувалося.

Перешкод у спілкування сина з матір`ю не має.

Крім того, зазначив, що станом на сьогодні в Україні введено військовий стан та оголошено мобілізацію, і без підтвердження вказаного вище факту самостійного виховання та утримання малолітнього сина, він в будь-який час може бути мобілізований, а відповідно їхній син залишиться один, оскільки, мати з квітня 2023 року жодної участі у вихованні сина не приймає, не цікавиться його життям, успіхами у дошкільному закладі та станом його здоров`я. Така ситуація є вкрай небезпечною для подальшої долі сина.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 , його представник - адвокат Дейнюк М.П. заяву, з підстав зазначених у ній підтримали повністю. Поряд з тим, просили суд врахувати, що на момент розгляду справи в суді рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 27 червня 2024 року, яким шлюб між заявником та ОСОБА_3 розірвано, місце прживання їх сина визначено з батьком, набрало законної сили. Крім того, врахувати як безспірність факту, про встановлення якого просять суд, те, що 31 липня 2024 року між заявником та колишньою дружиною укладено нотаріально посвідчений договір щодо здійснення батьківських прав та утримання сина.

Представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_4 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце проведення такого був сповіщений у визначеному законом порядку, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення про отримання 18 липня 2024 року повістки про виклик до суду.

Представник заінтересованої особи Мельнице - Подільської селищної ради, як органу опіки та піклування Голик Н.С. щодо задоволення заяви не заперечила, зазначивши, що органом опіки та піклування перевірено обставини, на які посилається заявник, та встановлено, що останній проживає у смт. Мельниця-Подільська, де разом з ним проживає і малолітній син. Мати дитини більше року в смт. Мельниця-Подільська не проживає.

За таких обставин, заслухавши пояснення учасників судового провадження, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено - суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до умов ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (крім зазначених у ч. 2 цієї статті), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до приписів ст. 318 ЦПК України - у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, серед іншого, обов`язково повинно бути зазначено мету встановлення такого факту та причина неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, а також докази, що підтверджують факт.

Згідно із статтею 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню - не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - встановлено, що відповідно до п.4 ст.273 ЦПК - в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При цьому обов`язком суду при розгляді таких справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного і обґрунтованого рішення. Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

В даному випадку, метою встановлення юридичного факту самостійного виховання та утримання дитини є повна реалізація прав, як батька дитини, а також оформлення документів, необхідних для отримання ним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Так, відповідно до п.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Тобто, вимоги п.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» поширюються зокрема, на особу, яка самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду.

На виконання вимог вказаного закону Постановою КМУ від 16.05.2024 року затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Згідно із Додатком № 5 до вказаного Порядку одним із документів, що підтверджує право військовозобов`язаного на відстрочку за п.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» є рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини.

У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

В рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» (23 вересня 1982 р.), відповідно до якого суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст.1 Першого протоколу.

Питання регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється СК України (ст.1 СК).

Частиною 1 статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Разом з тим, сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 ст.14, ч.1 ст.15 СК України). Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені ст.ст.150-151 СК України.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 13.06.2018 по справі № 822/2446/17, дійшов висновку, що поняття «одинокий батько» та «одинока матір» є тотожними, та зазначив: відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року (далі - Постанова Пленуму ВСУ), одинокою матір`ю є жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама.

Позаяк, правовий статус поняття «одинокого батька» не врегульований законодавством, вбачається можливим застосування аналогії поняття «одинокої матері», тлумачення якого зазначено у Постанові Пленуму ВСУ. Тобто, для набуття статусу «одинока матір», «одинокий батько», необхідні 2 факти: не перебування у шлюбі, а також виховання і утримання дитини самими матір`ю чи батьком відповідно, тобто без участі іншого з подружжя у житті дитини.

Згідно ст.157 СК - питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. При цьому, батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.

При цьому, сімейні відносини, як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, котрі поділяються на юридичні дії (спричинення яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).

В силу положень ЦК України у момент народження фізичної особи, в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки) та припиняється у момент її смерті (ст.25), а з підстав встановлених цим Кодексом виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання) котра може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.30) при цьому відповідно до ч.2 ст.15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання, підставою позбавлення батьківських прав у відповідності до п.2 ч.1 ст.164 СК України, є ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків. Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 листопада 2018 року. В шлюбі, у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_2 . Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 27 червня 2024 року (цивільна справа №594/790/24), яке набрало законної сили 30 липня 2024 року, шлюб між ними було розірвано, та після розірвання шлюбу, визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 . Наведене стверджено даними рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 27 червня 2024 року, свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 , виданого 17 травня 2019 року Кам`янець - Подільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 125 від 28.05.2024, складеного комісією Мельнице - Подільської селищної ради, вбачається, що ОСОБА_1 проживає та зареєстрований в АДРЕСА_1 , де разом з ним є зареєстрованим та проживає також син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дружина, ОСОБА_3 з квітня 2023 року з сім`ю не проживає.

Згідно акту обстеження умов проживання № 19 від 03.07.2024, складеного комісією у складі виконуючої обов`язки начальника Служби у справах дітей Голик Н.С. , майора поліції старшого ДОП ВП № 1 (м. Борщів) Максимчук Р.П., спеціаліста соціального захисту ОСОБА_5 , медсестри ОСОБА_6 , складеного з метою захисту інтересів та прав малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 : - умови проживання його задовільні, батько повністю забезпечує всім необхідним для його розвитку; самостійно його виховує. Мати участі у вихованні хлопчика не приймає з квітня 2023 року; батько не чинить перешкод матері у виховані дитини.

Відповідно до довідки № 2 від 01.07.2024, за підписом лікуючого лікаря ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуває під наглядом лікувального закладу з 2023 року. За період спостереження та лікування дитини, її постійно супроводжував батько, цікавився його станом здоров`я, виконував призначене лікування. Мати за останній рік не була присутня на оглядах дитини, не телефонувала та не цікавилася станом здоров`я дитини.

Згідно довідки № 5.1-24 від 01.07.2024, виданої Мельнице-Подільським дошкільним навчальним закладом «Сонечко», ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з квітня 2021 року відвідує садочок в смт Мельниця-Подільська, а останній рік дитину в садочок супроводить батько ОСОБА_1 , цікавиться досягненнями та успіхами дитини. Мати ОСОБА_3 , останній рік участі у вихованні дитини не приймає (не супроводить та не забирає дитину і на заходах не буває).

Згідно даних довідки № 28508 від 02.07.2024, виданої Борщівським відділом ДВС у Чортківському районні Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), виконавчий документ про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 на виконанні у відділі не перебуває.

Згідно даних договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та утримання дітей, укладеного між заявником та матір`ю його сина ОСОБА_3 31 липня 2024 року, який посвідчений приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Пікуль Г.М., сторони домовились щодо умов проживання та утримання малолітнього сина ОСОБА_2 в тому, що такий проживає разом з батьком, та знаходиться на його утриманні.

Свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , кожен зокрема, показали, що проживають в смт. Мельниця-Подільська по сусідству з господарством заявника. З членами сім`ї такого підтримують добросусідські відносини, їх діти разом проводять дозвілля. Крім того, заявник та ОСОБА_10 підтримують товариські відносини. Мати дитини ОСОБА_3 протягом півтора року разом з ними не проживає.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд знаходить достатньо підстав для встановлення факту самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Виходячи з наведеного вище, на підставі Конвенції про права дитини, ст.ст. 1, 15, 121, 122, 125, 141, 150-151, 157, 164, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Постанови КМУ від 16.05.2024 року Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 259, 263-265, 268, 273, 293-294, 315 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Заяву задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , самостійно виховує та утримує малолітню дитину - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судові витрати по справі покласти на сторони в межах, в яких вони їх понесли.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Заявник: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Заінтересовані особи:

- ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ;

- Мельнице - Подільська селищна рада, місцезнаходження: смт Мельниця - Подільська вул. Кудринецька, 1 Чортківського району Тернопільської області, ідентифікаційний код 04396377.

Головуюча: