Справа № 509/3228/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Козирського Є.С.

при секретарі - Лисенко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2024 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , далі - відповідач, в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень, щомісячно, починаючи стягнення з 15.05.2024 року і до 17.10.2035 року.

В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що ОСОБА_1 прожила з 2013 року разом із ОСОБА_2 до 04.03.2022 року без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 . Дитина проживає разом з позивачкою, на сьогодні їх спільний з позивачем син має розлад здоров`я, що підтверджується медичними довідками.

Відповідач ніякої матеріальної допомоги на дитину не надає. Для нормального повноцінного життя дитині потрібне відповідне харчування, одяг та багато інших речей. Позивачці дуже важко забезпечувати дитину усім необхідним, тому вона змушена звернутися до суду.

Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Овідіопольського районного суду Одеської області Козирському Є.С.

Ухвалою суду від 28 травня 2024 року провадження по справі відкрито, справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки відповідно до положень ч. 6 ст. 19 ЦПК України даний спір є малозначним. Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

11.03.2024 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги визнав частково у сумі 10000,00 грн. Відповідач звертає увагу суду на те, що Позивачка не надала доказів існування у Відповідача будь-яких доходів на момент звернення до суду із позовом та доказів працевлаштування Відповідача. В позовній заяві відсутні докази щодо матеріального стану Відповідача та отримувача аліментів. Також відсутні докази щодо володінням Відповідачем цінним майном, будь-якою сумою грошових коштів.

Безпосередніх доказів, що стан здоров`я та матеріальне становище дитини є такими, що потребують отримання дитиною аліментів в розмірі 40 000 гривень, ґрунтованих аргументів чому саме такий розмір аліментів є необхідним для дитини відповідного віку, Позивачка не наводить. Також, у відзиві відповідач зауважує, що відповідач готує документи до Пенсійного фонду України для оформлення та призначення виплати пенсії за віком, що в свою чергу призведе до зміни матеріального становища.

Судом прийнято відзив та приєднано до провадження.

Судове засідання призначено на 20.06.2024 року, позивачка на судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, про причини неявки суд не попередила, представник відповідача адвокат Хижняк А.В. була присутня на судовому засіданні.

20.06.2024 року до Електронного суду надійшла заява від представника відповідача по справі про розгляд справи без участі відповідача та його представника, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують частково, просять стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 10000, 00 грн.

04.07.2024 року призначено наступне судове засідання, позивачка на судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, про причини неявки суд не попередила.

01.08.2024 року призначено наступне судове засідання, позивачка на судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, про причини неявки суд не попередила.

01.08.2024 року представником відповідача було подано заяву про долучення доказів до справи в якій зазначено, що ОСОБА_2 є пенсіонером за віком відповідно до Пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , серія НОМЕР_3 , видане Пенсійним фондом України.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

При ухваленні рішення у справі суд, також враховує норми Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» яким встановлено у 2024 році прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2024 року - 2563 гривні.

При визначенні розміру аліментів, суд виходить з того, що позивач не надала суду доказів існування у відповідача будь-яких доходів на момент звернення до суду із позовом та доказів працевлаштування відповідача. В матеріалах справи відсутні докази, щодо матеріального стан відповідача та отримувача аліментів. Позивач надала суду докази працевлаштування відповідача з 2011 по 2021 рік, проте не надала доказів, щодо рівня доходів відповідача станом на даний час. В матеріалах справи відсутні докази, щодо володіння відповідачем цінним майном, будь-якою сумою грошових коштів. Відповідач не заперечив того факту, що за професією є моряком, був працевлаштованим у минулому, має відповідну освіту У сторін на праві спільної власності є нерухоме майно. Встановлено, що відповідач інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні немає. Докази на підтвердження здійснення відповідачем витрат, що перевищують його доходи, позивач суду не надала. Позивачем не надано суду будь-яких доказів стану здоров`я отримувача аліментів.

Однак, судом встановлено, що відповідач за власним волевиявленням, що вбачається з відзиву, просить позовну заяву задовольнити частково та стягнути з нього на утримання дитини аліменти у розмірі твердої грошової суми 10 000,00 грн.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За приписами статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Верховний Суд дійшов висновку у справі № 369/9386/17 від 19 квітня 2023 року «відповідач як батько зобов`язаний матеріально утримувати свою дитину, забезпечивши її необхідними благами, які потрібні для її життя та виховання; таким чином, важливим є та сума, яка об`єктивно необхідна для повноцінного розвитку дитини, а не те, скільки у батька статків. Кожна дитина має як базові потреби, так і може мати окремі потреби, які можуть бути зумовлені станом її здоров`я, видом навчання, позашкільного дозвілля (яке, до речі, обирають і батьки також) тощо. Тому суд оцінює кожну ситуацію окремо з урахуванням всіх наявних обставин. Але, звісно, великий вплив тут мають докази. Необхідно максимально зібрати всі документи, які тим чи іншим способом доказують кожен вид витрат з їх переліку на щомісячне утримання дитини»

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази, в розумінні ст.182 СК України, які б могли вплинути на рекомендований законодавцем розмір аліментів, а тому суд вважає за необхідне частково задовольнити вимогу позивача, щодо стягнення з відповідача аліментів на суму 40000,00 грн., що визнається відповідачем, щомісячно на утримання сина до досягнення ним повноліття. Суд виходить, також із того, що обов`язок забезпечувати утримання неповнолітньої дитини поширюється і на другого з батьків, в рівній мірі, а позов про стягнення аліментів не повинен бути спрямований на безпідставне збагачення сторони.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів отримувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути суму судового збору у сумі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.81,82,141,265,273,274-279,280,430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 10 000,00 гривень, щомісячно, починаючи з 27.05.2024 року - дати подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 05.08.2024 року.

Суддя: Є. С. Козирський