Провадження № 2/344/898/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Татарінової О.А.,

секретаря Кондратів Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири особистою приватною власністю, -

В С Т А Н О В И В:

06.11.2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

11 грудня 2023 року відповідач ОСОБА_1 подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_2 про визнання квартири особистою приватною власністю. В обгрунтування позову зазначила, що квартира АДРЕСА_1 придбана нею особисто за її особисті кошти, тому така є її особистою власністю.

25.04.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.05.2023року у справі №344/5007/23 шлюб між сторонами розірвано. Шлюб був укладений за допомогою сервісу «Шлюб за добу». Ще до шлюбу у 2018 році згідно Урядової угоди - Чорнописка Оксана (дошлюбне прізвище) була направлена до універтиситету ОСОБА_3 для виконання досліджень та/або вдосконалень, спеціалізації, та здобуття звання Доктора наук на тему: «Психологічне благополуччя українських жінок-трудових мігранток в Італії» з призначенням стипендії у розмірі 900 євро в місяць. За вказаний період з 01.10.2018 року по 01.07.2019 року нею було отримано 9000,00 євро стипендії під час перебування в Італії. Крім того у неї були раніше накопичені заощадження (до укладення шлюбу з відповідачем), оскільки в неї була висока заробітна плата. Зокрема з 2011 по 2016 роки вона була асистентом кафедри, а з 2017 по 2023 роки - доцентом кафедри психіатрії, наркології та медичної психології Івано-Франківського національного медичного університету. В свою чергу ще до одруження, на час її перебування в Італії ОСОБА_2 , переїхав безоплатно проживати до неї в її квартиру по АДРЕСА_2 , де вони і продовжили спільно проживати після її повернення з Італії.

В шлюбі у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після народження спільного сина ОСОБА_2 виявився неготовим до сімейного життя. У сторін виявились кардинально протилежні погляди на сімейне життя, через що вони не вели спільного господарства, не мали спільних коштів, хоча проживали разом. ОСОБА_2 не оплачував комунальні послуги та не давав коштів на харчування. Такі стосунки призвели до того, що між ними припинилися сімейні/подружні стосунки, а шлюб існував формально в інтересах спільної дитини. Вважає, що шлюб зі сторони ОСОБА_2 був укладений з корисливих мотивів, оскільки житла в Івано-Франківську в нього не було.

02.12.2020 року ОСОБА_1 самостійно уклала Договір №ЖРК/7/33 про цільовий внесок у діяльність та придбала у ОК «ЖБК «Спілка забудівників 16» квартиру АДРЕСА_1 . Як вбачається з вказаного Договору та Квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 02.12.2020 року то такий підписувався позивачем особисто, без участі/згоди ОСОБА_2 , а також кошти нею вносились особисто та її особисті кошти. Факт того, що ОСОБА_2 не оплачував купівлі вказаної квартири свідчить і те, що в позовній заяві такий вказав іншу ціну від суми оплати за вказану квартиру. За наведених вище обставин, вважає, що до квартири АДРЕСА_1 не може застосовуватись презумпція спільного майна подружжя, яка визначена ст.60 СК України. Оскільки квартира АДРЕСА_1 була ОСОБА_1 придбана за особисті кошти, та в інтересах трьох неповнолітніх дітей, тому згідно п.3 ч.1 ст.57 СК України, вказана квартира є її особистою приватною власністю. Враховуючи наведене просить суд визнати за ОСОБА_1 право особистої власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.12.2023 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особистої власності на квартиру прийнято до сумісного розгляду з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, об`єднавши їх в одне провадження.

30.01.2024 року позивачем ОСОБА_1 подано до суду письмові пояснення з яких вбачається, що кошти на придання квартири АДРЕСА_1 були особистими, які були зароблені до одруження з ОСОБА_2 . Сторони перебували у шлюбі з 25.04.2019 року по 29.05.2023 року. В період до укладення шлюбу ОСОБА_1 мала стабільно високі доходи. Перебуваючи у попередньому шлюбі з ОСОБА_5 ними 14.07.2016 року було продано однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 площею 29,4 м.кв. Кошти в сумі 10 000 доларів США, як половину вартості квартири були надані ОСОБА_5 в інтересах їхніх спільних дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , для придбання нової квартири. Хоча шлюб між ними був розірваний 21.08.2017року, ОСОБА_5 , постійно приходив до дітей та приймав участь у їх вихованні та утриманні. ОСОБА_2 , після народження сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 не зміг проживати разом як сім`я та приймати фінансову та іншу участь у сім`ї та виїхав від них. ОСОБА_1 розпочала пошук щодо придбання нової квартири. На придбанні нової квартири наполягав і ОСОБА_5 , оскільки кошти в сумі 10 000 доларів США, від проданої квартири по АДРЕСА_4 були іменно для придбання нової квартири. Після перебування в Італії в розпорядженні ОСОБА_1 уже була уся необхідна сума, та відповідно 02.12.2020 року ОСОБА_1 самостійно уклала Договір №ЖРК/7/33 про цільовий внесок у діяльність та придбала у ОК «ЖБК «Спілка забудівників 16» квартиру АДРЕСА_1 . Вказаний Договір та Квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 02.12.2020 року було підписано ОСОБА_1 одноосібно без участі та згоди ОСОБА_2 . На придбання вказаної квартири були внесені особисті кошти ОСОБА_1 , які складалися з наступних коштів, які перебували у особистій власності ОСОБА_1 , а саме: кошти в сумі 10 000,00 доларів США, отриманих від ОСОБА_9 , що в еквіваленті становили 285 500 00коп.; кошти у розмірі 8 100, 00 Євро, отримані як стипендія за наукову працю в Італії, що еквівалентно становили 277 101,00 грн.; кошти у сумі 1026,4 долари США, що в еківаленті становить 29 307,70 грн., та 3 247,86 Євро, що в еквіваленті становить 111 109,20 грн., знаходились на депозитному рахунку; кошти у сумі - 85 292, 00грн, як кошти отримані як заробітна плата в період з 2016 по 2020 рік, яка сумарно становить - 565 024 00 коп., кошти в сумі - 125002,62 отримані від 01.01.2017 по 30.04.2019 аліменти на дітей, кошти в сумі - 65863,86 отримані від 01.05.2020-15.12.2020 аліменти на дітей та соціальні виплати на дітей. Згідно витягу з Архіву валютних курсів, станом на 02.12.2020 року в Україні Долар США становив 28,5583 грн. за 1 долар; Євро - 34,2157 грн. за 1 євро. Підсумовуючи, що вартість квартири АДРЕСА_1 становила станом на 02.12.2020року 788 430,00грн., та наявність зазначених вище коштів у ОСОБА_1 , підтверджує, що вказана квартира була придбана за особисті кошти ОСОБА_1 , і відповідно є її особистою власністю. ОСОБА_2 не міг надати та не надавав кошти на придбання квартири АДРЕСА_1 , оскільки перебував/перебуває у реєстрі боржників. Наявна інформація додатково підтверджує, що ОСОБА_2 не мав коштів на придбання вказаної квартири, у сторін не було спільних коштів, вони не вели спільне сімейне господарство, а шлюб з ОСОБА_1 був укладений таким з корисливих мотивів, для можливості проживати в м.Івано-Франківську. В первісному позові ОСОБА_2 так і зазначає, що просить визнати за ним право власності на 1/2 квартири, оскільки така придбана під час перебування у шлюбі. Натомість в матеріалах справи відсутні будь-які докази участі такого у спільному сімейному господарстві, наявності спільних коштів та доказів щодо спільного придбання даної квартири. Усе зазначене вище підтверджує той факт, що вказана квартира АДРЕСА_1 вартістю 788 430,00грн., була придбана за особисті кошти ОСОБА_1 , в інтересах трьох неповнолітніх дітей і відповідно є її особистою власністю. За наведених обставин, вважає, що до вказаного об`єкту нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 не може застосовуватись презумпція спільного майна подружжя, яка визначена ст.60 СК України, та на яку посилається позивач в своєму позові. Враховуючи наведене просить су визнати за нею право особистої власності на квартиру АДРЕСА_1 .

22.04.2024 року представником ОСОБА_1 адвокатом Іваночко Ю.А. подано до суду письмові пояснення, з яких вбачається, що ні до позовної заяви ні під час розгляду справи по суті ОСОБА_2 не надав жодного доказу, який би підтвердив його участь у спільному сімейному господарстві, підтвердив наявність спільних коштів та доказів щодо спільного придбання даної квартири. Натомість згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реестру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, № довідки: 356604653 від 30.11.2023 - ОСОБА_2 (змінено дані з ОСОБА_10 ), є боржником за іпотечним договором в розмірі основного зобов`язання - 13 000 (тринадцять тисяч доларів США), дані виникнення зобов`язання та запису 21.12.2006 року, 27.12.2016 року, 03.08.2020 року, що вказує на те, що ОСОБА_2 не міг надати та не надавав кошти на придбання квартири АДРЕСА_1 , оскільки перебував/перебуває у реєстрі боржників, що підтверджує, що ОСОБА_2 не мав коштів на придбання вказаної квартири. З часу одруження у сторін не було спільних коштів, вони не вели спільне сімейне господарство, а на час придбання квартири у грудні 2020 року уже фактично і не проживали однією сім`єю, а шлюб існував тільки формально.

02.12.2020 року ОСОБА_1 самостійна уклала Договір №ЖРК/7/33 про цільовий внесок у діяльність та придбала у ОК «ЖБК «Спілка забудівників 16» квартиру АДРЕСА_1 . Вказаний Договір та Квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 02.12.2020року було підписано ОСОБА_1 одноосібно без участі та згоди ОСОБА_2 . На придбання вказаної квартири були внесені особисті кошти ОСОБА_1 , які складалися з наступних коштів, які перебували у особистій власності ОСОБА_1 , а саме: кошти в сумі 10 000,00 доларів США, отриманих від ОСОБА_9 , що в еквіваленті становили 285 500,00 грн.; кошти у розмірі 8 100, 00 Євро, отримані як стипендія за наукову працю в Італії, що еквівалентно становили 277 101,00 грн.; кошти у сумі 1026,4 долари США, що в еквіваленті становить 29 307,70 грн. та 3 247,86 Євро, що в еквіваленті становить 111 109,20 грн., які знаходились на депозитному рахунку ОСОБА_1 ; кошти у сумі 85 292, 00грн., як кошти отримані як заробітна плата в період з 2016 по 2020 рік, яка сумарно становить 565 024,00 грн.; кошти в сумі 125002,62 грн. отримані з 01.01.2017 по 30.04.2019 аліменти на дітей.; кошти в сумі 65 863,86 грн. отримані з 01.05.2020-15.12.2020 аліменти на дітей та соціальні виплати на дітей.

Підсумовуючи, що вартість квартири АДРЕСА_1 становила станом на 02.12.2020 року 788 430,00грн., та наявність зазначених вище коштів у ОСОБА_1 , підтверджує той факт, що вказана квартира була придбана за особисті кошти ОСОБА_1 , в інтересах трьох неповнолітніх дітей і відповідно є її особистою власністю. За наведених вище обставин, вважає що до вказаного об`єкту нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 не може застосовуватись презумпція спільного майна подружжя, яка визначена ст.60 СК України, та на яку посилається позивач в своєму позові. Таким чином, оскільки вказана квартира АДРЕСА_1 була ОСОБА_1 придбана за повністю особисті кошти, тому згідно п.3 ч.1 ст.57 СК України, вказана квартира є особистою приватною власністю. Враховуючи наведене просить суд визнати за ОСОБА_1 , право особистої власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 06.06.2024 року первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя залишено без розгляду на піставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Іваночко Ю.А. в судовому засіданні позов підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просив про задоволення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що в червні 2017 року він надав ОСОБА_1 , яка є його колишньою дружиною, грошові кошти у розмірі 10000 доларів США для придбання житла. Йому було відомо, що ОСОБА_1 збирала гроші для придбання житла та взимку 2020 року уклала договір купівлі-продажу квартири по АДРЕСА_5 .

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що ОСОБА_1 є її донькою. В грудні 2020 року ОСОБА_1 уклала договір купівлі-продажу квартири по АДРЕСА_5 . Вона була присутня під час оформлення донькою квартири. ОСОБА_2 не проживав з сім`єю з літа 2020 року. Їй відомо, що ОСОБА_5 надав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 10000 доларів США для придбання житла. Також, ОСОБА_1 заробила в Італії грошові кошти у розмірі 8100 Євро.

Вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справа або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що 02.11.2005 року за ОСОБА_12 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 , в розмірі частки 1/3. Крім того за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 , в розмірі частки 1/3 та за ОСОБА_13 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 , в розмірі частки 1/3 (а.с.77).

14.07.2016 року за ОСОБА_14 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14.07.2016 року (а.с.76).

01.10.2018 року ОСОБА_15 була зарахована на факультет психології у Болонський університет в якості запрошеного стипендіата на період 273 дні (а.с.122).

Із заяви про надання стипендії на 2018-2019 р. вбачається, що на користь ОСОБА_16 призначена стипендія в університеті Болоньї з набранням чинності з 01.10.2018 року до 01.07.2019 року, щомісячно 900,00 євро, яка буде виплачена на підставі інструкції (а.с.36), що також підтверджується перекладеним з італійської мови на українську мову підтвердженням про надання стипендії на 2018-2019 роки (а.с.120).

Із перекладених з італійської мови на українську мову квитанцій вбачається, що 19.12.2018 року, 31.01.2019 року та 30.04.2019 року Болонським університетом виплачувалась Чорнопискій Оксані стипендія в розмірі по 2 700,00 Євро (а.с.124,126,128).

25.04.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_17 зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_18 ».

02.12.2020 року між ОСОБА_1 та Обслуговуючим кооперативом «ЖБК «Спілка забудівників» укладено договір №ЖРК/7/33 про цільовий внесок у діяльність.

Із зазначеного договору вбачається, що цільовим внеском замовника являються грошові кошти в розмірі 788 430,00 грн.(п.1.2).

За замовником закріплюється наступний об`єкт, будівельна адреса: АДРЕСА_5 (7 корпус), з наступними характеристиками: об`єкт квартира, будівельний №33, кількість кімнат 2, загальна площа 64,1 кв.м., 8 поверх, під`їзд 1(а.с. 33-34).

Із копії квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 02.12.2020 року встановлено, що «ЖБК» Спілка забудівників 16» прийнято від ОСОБА_1 788 430,00 грн. на підставі договору ЖРК/7/33 від 02.12.2020 року (а.с.35).

11.02.2022 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру, загальною площею 67,8 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_6 , розмір частки 1/1 (а.с.8-9).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 29.05.2023 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.31-32). Рішення набрало законної сили 29.06.2023 року.

Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 30.11.2023 року вбачається, що ОСОБА_10 є боржником за основним зобов`язанням від 27.12.2016 року в розмірі 13 000 доларів США (а.с.57-58).

Згідно довідки в.о.ректора Івано-Франківського національного медичного університету від 18.12.2023 року №1207 ОСОБА_1 дійсно працює в Івано-Франківському національному медичному університеті на посаді доцента кафедри психіатрії, наркології та медичної психології з 01.09.2011 року. Звільнена з роботи згідно п.1 ст.36 КЗпП України 15.08.2023 року (а.с.53).

З довідки про доходи ОСОБА_1 від 22.12.2023 року вбачається, що загальна сума доходу за період з 01.01.2016 року по 31.12.2020 року становить 565 024,37 грн. (а.с.53а).

Згідно довідки АТ «Державний ощадний банк України» № 108.072-10/01 від 01.01.2024 року у ОСОБА_1 ( ОСОБА_17 ) був відкритий депозитний рахунок з 08.06.2018 року по 11.06.2019 рік із сумою вилучених коштів 1 026,54 доларів США, а також з 26.06.2018 року по 27.06.2019 рік був відкритий депозитний рахунок із сумою вилучених коштів 3 247,86 Євро. (а.с.56).

Крім того, позивачем ОСОБА_1 надано виписку по надходженню грошових коштів по картці/ рахунку ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 року по 30.04.2019 року ( сума надходжень 125002,62 грн.), виписку по надходженню грошових коштів по картці/ рахунку ОСОБА_1 за період з 01.05.2020 року по 15.12.2020 року ( сума надходжень 65863,86 грн.), виписку по надходженню грошових коштів по картці/ рахунку ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року ( сума надходжень 125002,62 грн.).

Частиною 1 ст. 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є ( зокрема): майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 214/6174/15-ц (провадження

№ 14-114цс20).

Разом з тим, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: час набуття майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 10 лютого

2021 року у справі № 204/5407/17 (провадження № 61-17702св19).

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Об`єктами цивільних прав є речі, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки.

До нерухомих речей відносяться земельні ділянки, будинки, споруди як житлового, так і виробничого призначення, а також інші об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Підставами набуття права власності є передбачені законом юридичні факти, за наявності яких особа набуває майно, стає його власником. За своєю правовою природою набуття права власності це певний юридичний склад, із яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певний об`єкт.

Право власності на нерухоме майно підлягає обов`язковій державній реєстрації, тобто після завершення будівництва нерухомого майна, зокрема житлових будинків, будівель, споруд, їх окремих частин, квартир, житлових і нежитлових приміщень, та прийняття його до експлуатації право власності на це новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільного обороту виникає в учасників цивільних відносин із дня державної реєстрації права власності на новостворене нерухоме майно.

За загальним правилом усе майно, яке набуте подружжям за час перебування у шлюбі, є його спільною сумісною власністю.

Норми чинного законодавства визначають презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Водночас, указана презумпція може бути спростована, тобто один із подружжя вправі заперечити поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 23 постанови від 21грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Водночас майно, придбане одним із подружжя до шлюбу чи за час шлюбу але за кошти, що належали йому особисто, є особистою приватною власністю цього подружжя та не підлягає поділу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Досліджені судом докази вказують на те, що ОСОБА_1 набула право власності на квартиру за час шлюбу в порядку внесення цільового внеску у будівництво за договором № ЖРК/7/33 від 02.12.2020 року.

02.12.2020 року на виконання договору ЖРК/7/33 від 02.12.2020 року ОСОБА_1 сплачено «ЖБК «Спілка забудівників 16» О.П. грошоі кошти у розмірі 788 430,00 грн. (а.с.35).

В обгрунтування позову позивачем зазначено, що на придбання вказаної квартири нею були внесені особисті кошти, які складалися з коштів в сумі 10 000,00 доларів США, отриманих від ОСОБА_9 , коштів у розмірі 8 100, 00 Євро, отримані як стипендія за наукову працю в Італії, коштів у сумі 1026,4 долари США, та 3 247,86 Євро, які знаходились на депозитному рахунку ОСОБА_1 ; коштів, які отримані як заробітна плата в період з 2016 по 2020 рік, у сумі 565 024,00 грн.; коштів в сумі 125002,62 грн. отримані з 01.01.2017 по 30.04.2019 аліменти на дітей.; коштів в сумі 65 863,86 грн. отримані з 01.05.2020-15.12.2020 аліменти на дітей та соціальні виплати на дітей.

Водночас у справі відсутні будь-які належні докази, які б достовірно підтвердили, що зазначені позивачем заощадження ( грошові кошти та їх розмір) були внесені нею у рахунок оплати вартості квартири.

Так, позивачем доведено отримання у період з 2016 по 2020 рік доходу, отримання в період з 2018 по 2019 рік стипендії, та наявність коштів на депозитних рахунках.

В той же час, наявність таких обставин не свідчить про оплату саме цих коштів для придбання квартири за договором ЖРК/7/33 від 02.12.2020 року.

У свою чергу, показання свідків щодо отримання позивачем від ОСОБА_5 грошових коштів у розмірі 10000 доларів США для придбання квартири не можуть бути прийняті до уваги, оскільки такі не підтверджені письмовими доказами, а тому суд вважає їх сумнівними, у зв`язку з чим такі не можуть бути визнані судом належними та допустимими.

Суд вважає, що поданими доказами позивач ОСОБА_1 не спростувала презумпцію спільності права власності подружжя на майно, та не довела придбання нею квартири за особисті кошти.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири особистою приватною власністю слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 76, 81, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири особистою приватною власністю відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.А. Татарінова