Справа №403/304/24 провадження № 2-о/403/22/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2024 року с-ще Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Атаманової С.Ю.,

при секретарі судового засідання Муляві В.В.,

з участю:

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Долинський сектор Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби, про встановлення факту постійного проживання на території України в неповнолітньому віці,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2024 року заявникОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту його постійного проживання в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року. Заявлена вимога обгрунтована тим, що від часу свого народження ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Степанівка Устинівського (на даний час Кропивницького) району Кіровоградської області він, будучи неповнолітнім, постійно проживав з батьками на території України. В подальшому в період з 1990 по 1998 роки навчався в Степанівській загальнооосвітній школі І-ІІІ ступенів, а потім - до 2000 року в ПТУ №8. Після досягнення 16-річного віку він не звертався до відповідних органів для отримання паспорту, хоча в цей час продовжував проживати на території України. Встановлення даного факту необхідне заявнику з метою оформлення паспорта громадянина України.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримав заявлену ним вимогу про встановлення факту його проживання станом на 24 серпня 1991 року на території України та прохав суд її задоволити. Суду пояснив, що, починаючи з часу свого народження, він проживав в с.Степанівка Устинівського району Кіровоградської області, навчався 9 класів в місцевій школі, а потім в професійно-технічному училищі №8 с.Інгульське, де отримав спеціальність тракториста-машиніста. На дату проголошення незалежності України він також продовжував постійно проживати в с.Степанівка разом зі своїми батьками. Із серпня 2007 року по листопад 2018 року відбував покарання у місцях позбавлення волі. На даний час він не можливості отримати паспорт громадянина України інакше як шляхом встановлення судом відповідного факту його проживання в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року, що є передбаченою законом підставою набуття ним громадянства.

В судове засідання представник заінтересованої особи Долинського сектору Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби не з`явився. Згідно поданої до суду заяви прохав розглянути справу без його участі та за наявності подання заявником достатніх, допустимих та достовірних доказів, вважав за можливе встановити факт, що має юридичне значення, за заявою ОСОБА_1 .. Одночасно з цим у поданих до суду письмових поясненнях зазначив про те, що згідно норм чинного законодавства, яке регламентує умови та порядок набуття громадянства України, заявнику при зверненні до територіального підрозділу ЦПМУ ДМС з питання встановлення належності до громадянства України необхідно надати судове рішення про встановлення юридичного факту його постійного проживання в неповнолітньому віці на території України станом на 24.08.1991 або на 13.11.1991 або судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 його батьків (одного з них) або іншого законного представника, з яким він у неповнолітньому віці постійно проживав на території України, бо факту їх проживання в України за станом на 13.11.1991 (а.с.36, 37-40).

Заслухавши пояснення заявника, безпосередньо дослідивши письмові докази у справі та показання свідків, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Судом по справі встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Степанівка Устинівського району Кіровоградської області, що підтверджується свідоцтвом про його народження (серія НОМЕР_1 ), повторно виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Устинівського районного управління юстиції у Кіровоградській області 19 червня 2012 року. У відомостях про батьків заявника зазначено: батько - « ОСОБА_2 », мати - « ОСОБА_3 » (а.с.4).

Згідно довідки Степанівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів відділу освіти, молоді і спорту Устинівської районної державної адміністрації №02 від 01 березня 2019 року ОСОБА_1 з 1990 до 1998 року навчався в даному навчальному закладі (а.с.5).

Згідно свідоцтва про неповну середню освіту (серія НОМЕР_2 ), виданого 09 червня 1998 року, заявник ОСОБА_1 у 1998 році закінчив Степанівську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів Устинівського району Кіровоградської області (а.с.6).

Як вбачається із додатку до свідоцтва про базову загальну середню освіту НОМЕР_2 , заявник ОСОБА_1 склав випускні екзамени з таких предметів як: українська мова (диктант) - оцінка 4 (добре), алгебра - оцінка 4 (добре), геометрія - оцінка 4 (добре), історія України - оцінка 3 (посередн.) та географія України - оцінка 4 (добре) (а.с.32).

Судом по справі також встановлено, що заявник ОСОБА_1 з 01 вересня 1998 року по 06 червня 2000 року навчався в ПТУ №8 та згідно рішення кваліфікаційної комісії 06 червня 2000 року отримав кваліфікацію тракториста-машиніста (ІІІ, ІІ і І класу), що підтверджується відповідним свідоцтвом № НОМЕР_3 (а.с.11).

Як вбачається із витягу з книги погосподарського обліку за особовим рахунком № НОМЕР_4 , до членів домогосподарства, що знаходилось за адресою: АДРЕСА_1 за період часу з 1996 по 2000 роки належали: голова - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дружина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , невістка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , внук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та внука ОСОБА_6 , 31.12.1981 (а.с.8).

Згідно витягу з книги погосподарського обліку за особовим рахунком № НОМЕР_5 , до членів домогосподарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 за період часу з 2006 по 2010 роки належали: голова - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та син ОСОБА_8 , 25.01.1989 (а.с.7, 9).

Згідно рішення 5-ої сесії 7-го скликання Степанівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області від 15 березня 2016 року за №40 вулиця Димитрова в с.Степанівка Устинівського району Кіровоградської області була перейменова на вул.Лугову (а.с.51-53).

Згідно довідки Степанівського старостинського округу Устинівської селищної ради Кіровоградської області за №94/02-13/4 від 17 травня 2024 року заявник ОСОБА_1 починаючи з 01 січня 1989 року проживав на території Степанівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області. На даний час проживає по АДРЕСА_3 (а.с.10).

Судом також встановлено, що рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2004 року (справа №2-97/2004) встановлений факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року в с.Степанівка Устинівського району Кіровоградської області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженки с.Лобань Кільмезського району Кіровоської області. Згідно відмітки рішення набрало чинності та підлягає виконанню (а.с.12).

Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2004 року (справа №2-98/2004) встановлений факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року в с.Степанівка Устинівського району Кіровоградської області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженця с.Степанівка Устинівського району Кіровоградської області. Згідно відмітки рішення набрало чинності та підлягає виконанню (а.с.13).

Крім того, під час безпосереднього дослідження доказів у справі судом, в порядку ст.ст.91, 229, 230 ЦПК України, в судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які дали суду показання про відомі їм обставини справи.

Так, свідок ОСОБА_9 суду надала показання про те, що вона особисто знає заявника ОСОБА_1 протягом багатьох років, починаючи зі свого дитинства (першого класу), оскільки їх із заявником батьки товаришували. Разом із заявником вона навчалась в одній школі в с.Степанівка Устинівського району та разом із ним ходила гуляти до клубу. Батьками заявника є ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , з яким він проживав по АДРЕСА_1 (зараз ОСОБА_13 ). Заявник був старшим сином у сім`ї. Іншого такого чоловіка в с.Степанівка вона не знає.

Свідок ОСОБА_10 суду надав показання про те, що заявника ОСОБА_1 знає особисто багато років, починаючи зі школи в с.Степанівка Устинівського району, де вони разом із ним навчалися: він у третьому класі, а заявник - у першому. Оскільки в школі молодші класи були розташовані на першому поверсі, він добре пам`ятає заявника, клас якого знаходився поруч із його класом. Коли він закінчував школу, будучи старшим за заявника на два роки, останній ще продовжував навчання. Разом ходили зі школи додому, гуляли. Також з дитинства знав діда і бабу заявника, які його сім`ї доводились далекими родичами, а також його батьків, які переїхали проживати в с.Степанівка з рф.

Виконуючи приписи ч.4 ст.264 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та даючи мотивовану оцінку аргументам, наведеним заявником щодо наявності підстав для задоволення заявлених ним вимог, а також доказам, якими вони підтверджуються, зазначаючи норми права, які були застосовані судом та мотиви їх застосування, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.2 ст.315 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З наведених правових норм вбачається, що законом передбачено вставлення юридичних фактів з приводу виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться і факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України.

Даний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №534/1169/17, від 26 червня 2019 року у справі №542/1351/17 та відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Згідно з роз`ясненнями п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - Постанова №5 від 31 березня 1995 року), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України (пункт 1) та особи, які на момент набрання чинності законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали і не були громадянами інших держав (пункт 2).

Документами, що підтверджують громадянство України, є, крім іншого, паспорт громадянина України (п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про громадянство України»).

За змістом п.п.«а» та «б» п.7 Розділу ІІ «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 (далі - Порядок), який, крім іншого, визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті «а» цього пункту.

Згідно з п.10 Розділу ІІ Порядку для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 ч.1 ст.3 Закону належності до громадянства України, особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом з батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію свідоцтва про народження; в) один із таких документів: довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року; копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Отже, одним із обов`язкових документів, які подаються особою для встановлення її належності до громадянства України та яка станом на 24 серпня 1991 року не досягла повноліття, є відповідне судове рішення про цей факт, а тому звернення заявника ОСОБА_1 до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, від якого залежить реалізація його права на набуття громадянства України, здійснено у спосіб, передбачений законом.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про громадянство України» безперервним проживанням на території України - є проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою місця проживання на території України.

Судом встановлено, що жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин перебування заявника ОСОБА_1 в громадянстві іншої держави або його виїзду за кордон тривалістю більше ніж 180 днів на рік на момент проголошення незалежності України, матеріали справи не містять і відповідних доказів представником заінтересованої особи суду також подано не було.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

За змістом ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, встановивши обставини, якими обґрунтовується заява ОСОБА_1 , оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення заявленої ОСОБА_1 вимоги про встановлення факту його постійного проживання в неповнолітньому віці на території України, в тому числі, і на момент проголошення її незалежності 24 серпня 1991 року, що безпосередньо підтверджується: 1) свідоцтвом про народження заявника, з якого вбачається дата його народження ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Степанівка Устинівського району Кіровоградської області, тобто досягнення ним 8-річного віку за станом на 24 серпня 1991 року; 2) свідоцтвом про здобуття заявником по закінченню Степанівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Устинівського району Кіровоградської області 09 червня 1998 року неповної загальної середньої освіти та довідкою про його навчання у даному навчальному закладі з 1990 по 1998 роки, з яких вбачається обставина постійного проживання заявника на території с.Степанівка, в тому числі і за станом на 24 серпня 1991 року, оскільки в протилежному випадку, процес проходження ним навчання за цей період часу був би неможливим; 3) рішеннями Устинівського районного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2004 року, якими встановлені факти постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року в с.Степанівка Устинівського району Кіровоградської області батьків заявника: батька ОСОБА_2 та матері ОСОБА_3 з урахуванням положень ст.17 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на 24 серпня 1991 року), згідно якої місцем проживання неповнолітніх, що не досягли п`ятнадцяти років, визнається місце проживання їх батьків; 4) показаннями свідків, які підтвердили факт постійного проживання заявника в с.Степанівка Устинівського району Кіровоградської області на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року), а саме: проходження ним в цей час навчання в Степанівській загальноосвітній школі.

Крім того, судом при розгляді даної справи приймається до уваги те, що норми ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України не містять посилань на обмеження захисту в суді цивільного права чи інтересу у спосіб, що встановлений законом. В даному випадку у спосіб, встановлений ч.2 ст.293 ЦПК України, шляхом встановлення факту, від якого залежить виникнення немайнового права заявника на отримання паспорта громадянина України, і в іншому порядку заявник не може довести вказаного факту, який знайшов своє підтвердження наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судом встановлено, що заявником ОСОБА_1 при зверненні до суду сплачено судовий збір в загальному розмірі 605 грн. 60 коп., що підтверджено належними письмовими доказами по справі (а.с.1).

Разом з тим, відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Згідно роз`яснень п.18 Постанова №5 від 31 березня 1995 року при постановленні рішення в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суди повинні мати на увазі, що відповідно до особливостей окремого провадження правила про розподіл судових витрат у цих справах не застосовуються.

З огляду на викладене, судові витрати у виді сплаченого заявником ОСОБА_1 судового збору в сумі 605 грн. 60 коп., відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 12, 13, 76, 81, 89, 133, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 293, 294, 315, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення (постійного проживання в неповнолітньому віці на території України) - задоволити.

Встановити факт постійного проживання на території України в неповнолітньому віці ОСОБА_1 за станом на 24 серпня 1991 року (на момент проголошення незалежності України).

Судові витрати у виді сплаченого заявником ОСОБА_1 судового збору відшкодуванню не підлягають.

Повне найменування учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , уродженець с.Степанівка Устинівського району Кіровоградської області, місце проживання: АДРЕСА_4 , зазначений в заяві реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Заінтересована особа: Долинський сектор Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби, місцезнаходження: вул.Нова, буд.№42 м.Долинська Кіровоградської області, поштовий індекс 28500, код підрозділу 3519, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби 45200774.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 02 серпня 2024 року.

Суддя С.Ю.Атаманова