Справа № 0203/1746/2012
УХВАЛА

Іменем України

31 липня 2024 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого-судді Бондаренко О.І.

за участі секретаря Літневської А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця в залі суду заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа, таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі № 0203/1746/2012, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Вінницького районного суду Вінницької області 01.04.2024 року надійшла заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню від представника заявника ОСОБА_1 адвоката Волинець В.В., яка мотивована наступним.

27 березня 2012 року Вінницький районний суд Вінницької області розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі відділення «Вінницьке обласне управління» АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Відповідно до матеріалів справи сторони судового провадження були належним чином сповіщені та подали свої заяви про розгляд справи без їх участі та клопотаннями про задоволення позовних вимог. Отже, рішення суду розгляд справи по суті відбувся без участі сторін і відповідно 27.03.12р. було винесене рішення яким позов було задоволено в повному обсязі. Матеріали справи не містять інформації щодо надсилання сторонам копії рішення та заяви про видачу виконавчих листів але в матеріалах справи на сторінці 133 міститься виконавчий лист № 0203/1746/2012 виданий Вінницьким районним судом 10.04.2012р. по виконанню даного рішення в якому зазначено, що рішення суду набрало законної сили 09.04.2012 року. У відповідності до ст.14 ЦПК, в редакції від 13.03.2012 року, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. За змістом частини другої ст.368 ЦПК в тій же редакції за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішенняухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом. Як вбачається з тексту виконавчого листа Вінницький районний суд Вінницької області, 10.04.2012р., видав стягувачу, ПАТ АБ «Укргазбанк» виконавчий лист №0203/1746/2012 по виконанню рішення Вінницького районного суду від 27.03.2012 року, що набрало законної сили 09.04.2012 року, в якому зазначено, що боржником є ОСОБА_1 .

Отже, з огляду на вищевикладене, доказово, 10.04.2012 року Вінницький районний суд також видав, стягувачу ПАТ АБ «Укргазбанк», виконавчий лист по виконанню рішення Вінницького районного суду від 27.03.2012 року щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з солідарної боржниці ОСОБА_2 . Головним державним виконавцем відділу ДВС Вінницького районного управління юстиції Собчуком В.В. було відкрито виконавче провадження № 33290810 про стягнення коштів за рішенням суду з боржника ОСОБА_1 . Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 08.11.2013 року було поновлено представнику відповідачки 2 ОСОБА_2 - ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 27.03.12 р. За змістом частини першої ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження» 1999 року в редакції 16.10.2013 року виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду. 19.11.2013 року боржник ОСОБА_1 , як зазначається в постанові від 25.11.2013 року, звернувся до відділу ДВС з заявою про закінчення виконавчого провадження посилаючись на те, що ухвалою Апеляційного суду Вінницької області по даній справі відкрито апеляційне провадження. Судовий виконавець, у відповідності до норм ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження», виніс постанову про повернення виконавчого листа якою закрив виконавче провадження № 33290810 та повернув виконавчий лист, з відповідною відміткою у ньому, до Вінницького районного суду Вінницької області.

Виходячи з того, що Вінницьким районним судом було видано два виконавчі листи, а також з того, що солідарні боржники, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , відповідно до матеріалів справи мешкають за однією адресою і згідно з частиною першої ст.20 ЗУ «Про виконавче провадження» 1999 року в редакції 01.01.2012 року, за якою виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна, державним виконавцем відділу ДВС Собчуком В.В. було відкрито виконавче провадження № 33290810 по примусовому стягненню коштів з боржника ОСОБА_1 за виконавчим листом, який в наслідок апеляційного оскарження був повернутий до суду, а отже, виконавчий лист про стягнення коштів з солідарної боржниці, ОСОБА_2 , стягувачем не був звернутий до виконання.Норма ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження» є абсолютною і тому судовий виконавець при наявності обох проваджень мав би закрити обидва та повернути виконавчі листи до Вінницького районного суду Вінницької області. Як зазначалось вище в матеріалах справи в наявності є тільки один виконавчий лист про стягнення кошів з ОСОБА_1 .. Виконавчого провадження про стягнення коштів з солідарної боржниці ОСОБА_2 , за рішенням суду, що набрало законної сили 09.04.2012 року, не існує, а отже ці обставини також підтверджують той факт, що виконавчий лист, виданий Вінницьким районним судом Вінницької області 10.04.2012 за рішенням суду по даній справі, що набрало законної сили 09.04.2012 року не був звернений до виконання. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 19.12.2013 р. рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 27.03.12 р. по даній справі залишено без змін. Отже, рішення Вінницького районного суду від 27.03.12 року, яке набрало законної сили 09.04.2012 року у зв`язку з закінченням строку на апеляційне оскарження (ч.1 ст. 223 ЦПК в редакції від 13.03.2012р.), не змінювалось і не зупинялось, а його примусове виконання було призупинено (перервано) в порядку ч.1 ст. 48 ЗУ про ВП на період апеляційного розгляду і в даному випадку підлягало відновленню. За змістом ч.4 ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження» 1999 року в редакції 16.10.2013 року у разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), якому повернуто виконавчий документ, зобов`язаний у тримісячний строк з дня надходження відповідної постанови пред`явити його до виконання тобто до 19.03.14р. Але, 26.05.2014 року Вінницьким районним судом було видано два інших виконавчих листів №0203/1746/2012 по виконанню рішення Вінницького районного суду від 27.03.2012 року за яким боржником являється відповідач ОСОБА_1 та солідарна відповідачка ОСОБА_2 . Тобто замість заяви про відновлення виконавчого провадження або поновлення строку на звернення до виконання виконавчого листа до виконання або заяви про видачу дубліката виконавчого листа, стягувач, звернувся до суду з заявою про видачу виконавчих листів і суд їх помилково видав.

У виконавчому листі вказано, що рішення набрало законної сили 19.12.2013 року, що суперечить положенням ч.1 ст. 223 ЦПК, в редакції від 13.03.2012р., оскільки рішення суду набрало законної сили після закінчення строку на його оскарження в апеляційному порядку. За змістом ст.22 ЗУ про ВП в редакції від 01.01.2012 року виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом, де початок строку перебігу починається з наступного дня після набрання рішенням законної сили тобто з 10.04.2012 року по 10.04.2012 року. Той факт, що виконавчий лист №0203/1746/2012 від 09.04.2012 року у даній справі 25.11.2013 року був повернутий виконавчою службою до суду першої інстанції у зв`язку з прийняттям до розгляду апеляційної скарги не говорить про зупинення дії рішення суду, тому суд не мав права виписувати за заявою того самого стягувача за одним і тим рішенням суду першої інстанції інші виконавчі листи від 26.05.2014 року, а у випадку з солідарним відповідачем ОСОБА_2 суд фактично безпідставно поновив строк стягувачу на звернення до виконання щодо неї виконавчого листа.

20.05.2024 року від представника банку надійшло заперечення, згідно якого банк заперечує проти задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Як видно з матеріалів справи 25.11.2013 виконавчий лист № 0230/1746/2012, виданий 10.05.2012 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АБ «Укргазбанк» боргу у сумі 72 696,20 дол. США повернутий органу, що його видав, оскільки 08.11.2013 року апеляційний суд Вінницької області поновив строк на апеляційне оскарження рішення Вінницького районного суду від 27.03.2012 року. Таким чином, у зв`язку з поновленням строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 27.03.2012 року, дане рішення станом на 08.11.2013 року вважається таким, що не набрало законної сили, тому виконавчий лист, виданий 10.05.2012 року повернутий органу, що його видав, як такий, що не підлягає виконанню, оскільки виданий на виконання рішення, що не набуло законної сили. Тобто, саме цей виконавчий лист не підлягає виконанню. 19.12.2013 року апеляційний суд Вінницької області залишив без змін рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 27.03.2012 року. Після набрання рішенням законної сили, Банк подав до суду заяву про видачу виконавчих листів на підставі якої суд 26.05.2014 року видав виконавчі листи, які знаходилися на примусовому виконанні, про що свідчать відмітки виконавчої служби на даних листах та у 2014 році відбулося зарахування коштів від ВДВС на часткове погашення боргу за вказаними виконавчими листами. Оскільки, борг за кредитним договором № 220-Ф/08 від 25.09.2008 року, стягнутий рішенням суду від 27.03.2012 року, за період з дня ухвалення рішення суду до цього дня, не погашений у повному обсязі, що підтверджується випискою по особовому рахунку НОМЕР_1 за період з 27.03.2012 по 20.05.2024 року, то у солідарних боржників залишився обов`язок виконати рішення суду, що набрало законної сили в повному обсязі. Таким чином, матеріально-правові та процесуально-правові підстави для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, відсутні.

Представник заявника адвокат Волинець В.В. надав суду заяву за якою заяву про визнання виконавчого листа таким що не підлягає виконанню підтримує в повному обсязі, змін та доповнень не має, просить задовільнити та слухати у їх відсутність.

Представник ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» в особі ОСОБА_5 надала суду заяву, згідно якої в задоволенні заяви просить відмовити з підстав викладених у заперечені від 20.05.2024 року та розглянути у їх відсутність.

Решта учасників в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце його проведення - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, проте їх неявка не перешкоджає розгляду даного процесуального питання згідно ч.3 ст. 432 ЦПК України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ ( Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання (ч.3 ст. 432 ЦПК України).

Суд, оглянувши матеріали цивільної справи, вивчивши заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, її обґрунтування, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, дослідивши матеріали цивільної справи та заяви у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку про задоволення із наступних підстав.

27 березня 2012 року Вінницький районний суд Вінницької області розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» в особі відділення «Вінницьке обласне управління» АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Відповідно до матеріалів справи сторони судового провадження були належним чином сповіщені та подали свої заяви про розгляд справи без їх участі та клопотаннями про задоволення позовних вимог. Отже, рішення суду розгляд справи по суті відбувся без участі сторін і відповідно 27.03.12р. було винесене рішення яким позов було задоволено в повному обсязі.

Матеріали справи не містять інформації щодо надсилання сторонам копії рішення та заяви про видачу виконавчих листів але в матеріалах справи на сторінці 133 міститься виконавчий лист № 0203/1746/2012 виданий Вінницьким районним судом 10.04.2012р. по виконанню даного рішення в якому зазначено, що рішення суду набрало законної сили 09.04.2012 року.

У відповідності до ст.14 ЦПК, в редакції від 13.03.2012 року, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За змістом частини другої ст.368 ЦПК в тій же редакції за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

Як вбачається з тексту виконавчого листа Вінницький районний суд Вінницької області, 10.04.2012р., видав стягувачу, ПАТ АБ «Укргазбанк» виконавчий лист №0203/1746/2012 по виконанню рішення Вінницького районного суду від 27.03.2012 року, що набрало законної сили 09.04.2012 року, в якому зазначено, що боржником є ОСОБА_1

10.04.2012 року Вінницький районний суд також видав, стягувачу ПАТ АБ «Укргазбанк», виконавчий лист по виконанню рішення Вінницького районного суду від 27.03.2012 року щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з солідарної боржниці ОСОБА_2 .

Головним державним виконавцем відділу ДВС Вінницького районного управління юстиції Собчуком В.В. було відкрито виконавче провадження № 33290810 про стягнення коштів за рішенням суду з боржника ОСОБА_1 .

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 08.11.2013 року було поновлено представнику відповідачки 2 ОСОБА_2 - ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 27.03.12 року.

За змістом частини першої ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження» 1999 року в редакції 16.10.2013 року виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду.

19.11.2013 року боржник ОСОБА_1 , як зазначається в постанові від 25.11.2013 року, звернувся до відділу ДВС з заявою про закінчення виконавчого провадження посилаючись на те, що ухвалою Апеляційного суду Вінницької області по даній справі відкрито апеляційне провадження.

Судовий виконавець, у відповідності до норм ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження», виніс постанову про повернення виконавчого листа якою закрив виконавче провадження № 33290810 та повернув виконавчий лист, з відповідною відміткою у ньому, до Вінницького районного суду Вінницької області.

Норма ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження» є абсолютною і тому судовий виконавець при наявності обох проваджень мав би закрити обидва та повернути виконавчі листи до Вінницького районного суду Вінницької області.

Як зазначалось вище в матеріалах справи в наявності є тільки один виконавчий лист про стягнення кошів з ОСОБА_1 ..

Виконавчого провадження про стягнення коштів з солідарної боржниці ОСОБА_2 , за рішенням суду, що набрало законної сили 09.04.2012 року, не існує, а отже ці обставини також підтверджують той факт, що виконавчий лист, виданий Вінницьким районним судом Вінницької області 10.04.2012 за рішенням суду по даній справі, що набрало законної сили 09.04.2012 року не був звернений до виконання.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 19.12.2013р. рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 27.03.12р. по даній справі залишено без змін. Отже, рішення Вінницького районного суду від 27.03.12 року, яке набрало законної сили 09.04.2012 року у зв`язку з закінченням строку на апеляційне оскарження (ч.1 ст. 223 ЦПК в редакції від 13.03.2012р.), не змінювалось і не зупинялось, а його примусове виконання було призупинено (перервано) в порядку ч.1 ст. 48 ЗУ про ВП на період апеляційного розгляду і в даному випадку підлягало відновленню.

За змістом ч.4 ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження» 1999 року в редакції 16.10.2013 року у разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), якому повернуто виконавчий документ, зобов`язаний у тримісячний строк з дня надходження відповідної постанови пред`явити його до виконання тобто до 19.03.14р.

26.05.2014 року Вінницьким районним судом було видано два інших виконавчих листів №0203/1746/2012 по виконанню рішення Вінницького районного суду від 27.03.2012 року за яким боржником являється відповідач ОСОБА_1 та солідарна відповідачка ОСОБА_2 .. Тобто замість заяви про відновлення виконавчого провадження або поновлення строку на звернення до виконання виконавчого листа до виконання або заяви про видачу дубліката виконавчого листа, стягувач, звернувся до суду з заявою про видачу виконавчих листів і суд їх помилково видав.

У виконавчому листі вказано, що рішення набрало законної сили 19.12.2013 року, що суперечить положенням ч.1 ст. 223 ЦПК, в редакції від 13.03.2012р., оскільки рішення суду набрало законної сили після закінчення строку на його оскарження в апеляційному порядку.

Суд, відповідно до ч.1 ст. 432 ЦПК України, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Норма ч.2 ст. 432 ЦПК України має чітку конструкцію й передбачає, що у разі якщо виконавчий лист було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким.

Тобто, однією із матеріальних підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про відсутність у боржника обов`язку повністю або частково виконати зобов`язання у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Той факт, що виконавчий лист №0203/1746/2012 від 09.04.2012 року у даній справі 25.11.2013 року був повернутий виконавчою службою до суду першої інстанції у зв`язку з прийняттям до розгляду апеляційної скарги не говорить про зупинення дії рішення суду, тому суд не мав права виписувати за заявою того самого стягувача за одним і тим рішенням суду першої інстанції інші виконавчі листи від 26.05.2014 року, а у випадку з солідарним відповідачем ОСОБА_2 суд фактично безпідставно поновив строк стягувачу на звернення до виконання щодо неї виконавчого листа.

Отже, виконавчі листи дійсно виписані та видані помилково, а тому, відповідно до ч.2 ст. 432 ЦПК України, має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 258, 260, 432 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, №0203/1746/2012 від 26.05.2014 року по виконанню рішення Вінницького районного суду від 27.03.2012 року, за яким боржником являється відповідач ОСОБА_1 .

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, №0203/1746/2012 від 26.05.2014 року по виконанню рішення Вінницького районного суду від 27.03.2012 року, за яким боржником являється солідарна відповідачка ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 15-ти днів з дня отримання її копії.

Повний текст судового рішення виготовлено 31.07.2024.

Суддя Оксана БОНДАРЕНКО