ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5434/24 Справа № 216/1378/22 Суддя у 1-й інстанції - БУТЕНКО М.В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

за участю секретаря Юрченко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гутник Ігор Валерійович, про забезпечення позову у цивільній справі № 216/1378/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмехбуд-2015», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Максимов Роман Ігорович,

на ухвалу Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2022 року,

встановив:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв адвокат Гутник І.В., звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмехбуд-2015», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу.

Також позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки BMW, моделі 535, 2016 р.в., номер шасі - НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2022 року, з урахуванням ухвали від 01 червня 2022 року про виправлення описки, заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гутник І.В., про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт, заборонивши будь-яким особам укладати будь-які угоди стосовно транспортного засобу марки BMW, моделі 535, 2016 р.в., номер щасі- НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснювати його відчуження, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, направлену на зміну власника цього автомобіля.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Максимов Р.І., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального закону, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гутник І.В., відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції помилково виходив з того, що позивач є власником спірного транспортного засобу, не врахувавши, що за договором № 7221/22/018687 від 29 березня 2022 року позивач реалізував свій транспортний засіб комісіонеру ТОВ «Трансмехбуд-2015», який, в свою чергу, за договором купівлі-продажу транспортного засобу №7221/22018687 від 30 березня 2022 року реалізував транспортний засіб відповідачу ОСОБА_2 . Посилається, що у зв`язку з відсутністю доказів щодо наявності реального спору та відповідно обґрунтування необхідності забезпечення позову у справі за якою спір штучно створений позивачем з метою привласнення грошових коштів відповідача та неможливості використання і розпорядження придбаним автомобілем, у суду першої інстанції були відсутні підстави для забезпечення позову, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Максимов Р.І., підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гутник І.В., посилався на те, що позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки BMW, моделі 535, 2016 р.в., номер шасі НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 08 лютого 2022 року.

01 квітня 2022 року за місцем перебування позивача троє невстановлених осіб, погрожуючи позивачу фізичною розправою, заволоділи його транспортним засобом, а також ключами від автомобіля та свідоцтвом про реєстрацію. В подальшому дані особи примусово супроводили позивача до приватного нотаріуса, якому позивач надав копію паспорта та під тиском здійснив підписання довіреності №552, відповідно до якої уповноважив невідомих йому осіб на експлуатацію та розпорядження своїм транспортним засобом. 03 квітня 2022 року він здійснив відміну вказаної довіреності, що підтверджується заявою, посвідченою приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ужва Т.М. №378. Розуміючи, що особи, які заволоділи транспортним засобом позивача, будуть намагатися легалізувати свої протиправні дії, позивач здійснював моніторинг веб-сайтів «ОLХ» та «Auto.Ria», та знайшов оголошення, відповідно якого належний йому автомобіль перебував у м. Мукачеве, Закарпатської обл. Переконавшись в тому, що на продаж виставлено саме його автомобіль, 04 квітня 2022 року позивач звернувся до органів Національної поліції України за номером «102». Крім того, 05 квітня 2022 року позивач звернувся до ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій повідомив вищевикладені факти.

На даний час позивачу стало відомо, що між ТОВ «Трансмехбуд-2015», діючи від імені позивача на підставі Договору комісії №7221/22/018687 від 29 березня 2022 року, з боку продавця, та ОСОБА_2 , з боку покупця, було укладено Договір купівлі-продажу транспортного засобу №7221/22/018687 від 30 березня 2022 березня, відповідно до якого нібито було відчужено автомобіль BMW на користь покупця. До моменту отримання зазначених відомостей позивачу не було відомо про існування Договору купівлі-продажу від 30 березня 2022 року, оскільки Договору комісії №7221/22/018687 від 29 березня 2022 року чи інших документів за участі ТОВ «Трансмехбуд-2015» позивач не підписував, ніколи не ознайомлювався та не узгоджував істотні умови Договору купівлі-продажу транспортного засобу №7221/22/018687 від 30 березня 2022 року, будь-яких дій на його виконання не вчиняв.

Про факт укладення оспорюваного договору позивачу стало відомо лише після вищевикладених подій незаконного заволодіння його транспортним засобом, які мали місце 01 квітня 2022 року. У разі внесення змін до законодавства, скасування або припинення воєнного стану, покупець здійснить реєстрацію транспортного засобу за собою на підставі даного договору, чим буде істотно порушено право власності позивача.

Вважаючи, що Договір купівлі-продажу транспортного засобу №7221/22/018687 від 30 березня 2022 року суперечить внутрішній волі та волевиявленню позивача, порушує його майнові права, позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просить визнати договір недійсним.

Зазначає, що автомобіль фактично вибув із володіння позивача в ході незаконних дій, які мали місце 01 квітня 2022 року, та за якими на даний час ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП України в Закарпатській області проводиться досудове розслідування, в той час як оспорюваний Договір купівлі-продажу транспортного засобу №7221/22/018687 від 30 березня 2022 року є лише інструментом легітимізації описаних протиправних дій.

Вважає, що Договір купівлі-продажу транспортного засобу №7221/22/018687 від 30 березня 2022 року може бути визнано недійсним в судовому порядку в силу його невідповідності ч. З ст.203 ЦК України, що дозволить відновити порушені майнові права позивача.

В умовах спору між позивачем та відповідачем щодо дійсності договору купівлі-продажу, існує ризик, що в разі внесення змін до законодавства (яке наразі змінюється динамічно), або в разі скасування чи припинення воєнного стану, покупець - ОСОБА_2 зможе здійснити реєстрацію транспортного засобу за собою на підставі оспорюваного договору. В такому випадку право власності позивача знову буде порушене, оскільки він буде вимушений додатково оскаржувати і таку реєстрацію права власності за відповідачем. Крім того, після проведення перереєстрації автомобіля ОСОБА_2 зможе відчужити його на користь будь-якої третьої особи, що в свою чергу спричинить необхідність для позивача подавати до суду нові позови та/або залучати інших співвідповідачів, і це призведе до безконтрольного розширення кола осіб, що не лише утруднить, але й зробить неможливим виконання рішення суду по цій справі.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Відповідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

На підставі викладеного, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову

Згідно статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому забезпечення позову не повинно порушувати принципи змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Отже, як вбачається з поданої заяви про забезпечення позову та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв адвокат Гутник І.В., подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки BMW, моделі 535, 2016 р.в., номер шасі НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_2 , посилаючись на існування між ним та відповідачем спору про визнання недійсним договору купівлі-продажу вказаного транспортного засобу.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначав, що забезпечення позову необхідно у зв`язку з наявністю обґрунтованого сумніву щодо вчинення відповідачем реєстрації транспортного засобу на підставі оспорюваного договору, чим право власності позивача знову буде порушене.

З урахуванням доказів, наданих стороною заявника на підтвердження своїх вимог і доданих до заяви про забезпечення позову, існування між сторонами спору та реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для забезпечення позову, але помилково виходив з наявності підстав для одночасного застосування заходів забезпечення позову у вигляді арешту та заборони будь-яким особам укладати будь-які угоди стосовно транспортного засобу, що виходить за межі співмірності при вирішенні питання про забезпечення позову у дані справі.

Відповідно п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, оскаржувана ухвала Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2022 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гутник І.В., про забезпечення позову.

Керуючись ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Максимов Роман Ігорович, задовольнити частково.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2022 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гутник Ігор Валерійович, про забезпечення позову у цивільній справі № 216/1378/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмехбуд-2015», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, задовольнити частково.

Заборонити будь-яким особам укладати будь-які угоди стосовно транспортного засобу марки BMW, моделі 535, 2016 р.в., номер щасі- НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснювати його відчуження, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, направлену на зміну власника цього автомобіля.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 31 липня 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста