Справа № 487/2951/24
Провадження № 2/487/1770/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2024 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Притуляк І.О., за участю секретаря судового засідання Поліщук І.В., представника позивача Морозової В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2024 директор ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Мостовенко О.І. звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою за якою просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором про споживчий кредит №103921025 від 17.09.2021 року у розмірі 48742 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 13000 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн..

В обґрунтування позову зазначив, що 17.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_2 укладено договір про споживчий кредит №103921025, шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської карти, на рахунок якої, позикодавець перерахував грошові кошти у розмірі 8000 грн. 00 коп..

Відповідно до умов договору кредитні кошти надавалися строком на 15 днів до 02.10.2021, проценти за користування, якими становили 3000 грн., з нарухуванням за ставкою 2,5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитними коштами, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитними коштами становила 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитними коштами.

Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором позики, перерахувавши ОСОБА_2 кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору на зазначену ним банкувску картку.

Відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість.

17.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №17/12-2021-62, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит №103921025 від 17.09.2021, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_2 ..

У свою чергу ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023, в тому числі за договором про споживчий кредит №103921025 від 17.09.2021, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_2 ..

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 08.03.2024 становить 64120 грн. 00 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8000 грн 00 коп.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 54600 грн. 00 коп.; заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату складання розрахунку заборгованості) -0,00 грн.; заборгованість з комісії -1520 грн. 00 коп.

Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просив стягнути заборгованість у розмірі 48742 грн. 00 коп., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 8000 грн 00 коп.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 39222 грн. 20 коп.; заборгованість з комісії - 1520 грн. 00 коп.

.Ухвалою судді від 12.04.2024 відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

15.05.2024 представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Сікорська І.С., шляхом формування в системі "Електронний суд", подала Відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, зокрема копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, тощо, на підтвердження перерахування на рахунок ОСОБА_2 грошових коштів, таким чином Позивачем не надано доказів видачі кредитних коштів. У той час як долучена до матеріалів позову Платіжне доручення не є фактично платіжною інструкцією, оскільки не містить номеру картки на яку здійснювалося перерахування, в ній вказано лише маску картки «НОМЕР_1» та відсутня відмітка про проведення даної платіжної інструкції банком.

Крім того, зазначила що матеріали справи не містять доказів видачі одноразового ідентифікатора у формі алфавітно-цифрової послідовності та підписання таким ідентифікатором договору. Таким чином, роздруківка договору та роздруківка паспорту споживчого кредиту не можуть вважатися належними та достовірними доказами, оскільки не підтверджують факт підписання договору позики відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора або ж за допомогою електронного цифрового підпису, який би відповідав вимогам Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Також зазначила, що відсотки за користування кредитними коштами, нараховані ТОВ «Коллект Центр» після 02.10.2021 не підлягають стягненню, оскільки вони нараховані поза межами строку кредитування.

Крім того, просила відмовити у задоволені вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 13000,00 грн., вважаючи вказану суму неспівмірнимою зі складністю справи, часом, витраченим на виконання робіт, обсягом виконаних робіт та ціною позову. Окремо відмітила про відсутність у матеріалах справи доказів на фактичну оплату вказаної суми.

21.05.2024 представник позивача - адвокат Мостовенко О.І. шляхом формування у системі "Електронний суд", подав відповідь на Відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що представником відповідача не надано жодного доказу того, що ОСОБА_2 оспорював чи на даний час оспорює факт укладення ним Кредитного договору, а тому він є чинним, оскільки відповідає формі передбаченій положеннями ст.ст. 207,208,1047,1055 ЦК України.

Також зазначив, що відсотки за Кредитним договором нараховувались у відповідності до його умов, Правил надання фінансових кредитів (послуг), а тому є обґрунтованими.

Крім того, заперечив проти доводів, щодо неспівмірності розміру витрат на правову допомогу, надавши відповідні докази та обґрунтування на підтвердження їх понесення.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Морозова В.В. заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позові та відповіді на відзив.

Наполягала на стягненні з відповідача понесених судових витрат.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Сікорська І.С., у Відзиві просила провести розгляд справи за її та відповідача відсутності.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача - адвоката Морозової В.В., дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

17.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_2 укладено договір про споживчий кредит №103921025 в електронній формі, шляхом прийняття пропозиції про надання (отримання) кредиту на сайті (або в інформаційно-телекомунікаційній системі) позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської карти, на рахунок якої, позикодавець перерахував грошові кошти у розмірі 8000 грн. 00 коп., договір кредиту надається строком на 15 днів до 02.10.2021, проценти за користування кредитом - 3000 грн. 00 коп., які нараховуються за ставкою 2,5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за користування кредитом.

Відповідно до графіка платежів за договором про споживчий кредит №103921025 від 17.09.2021, сума кредиту за договором становить 8000 грн. 00 коп., проценти за користування позикою становлять 3000 грн. 00 коп., комісія за надання кредиту становить 1520 грн. 00 коп., сума платежу за розрахунковий період складає 12520 грн. 00 коп.

Паспорт споживчого кредиту №103921025 містить інформацію та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування, інформацію щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію.

Відповідно до анкети-заяви на кредит №103921025 від 17.09.2021 відповідач просив надати йому кредит у розмірі 8000 грн. 00 коп.; строк кредиту - 15 днів; дата повернення кредиту - 02.10.2021; сума до повернення 12520 грн. 00 коп.. Складові частини сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту 1520,00 грн., нараховується одноразово за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту за договором; проценти за користування кредитом - 3000 грн. 00 коп., нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

До позову додано Довідку сформовану - ТОВ «МІЛОАН», в якій зазначено, що ОСОБА_2 , з яким укладено договір №103921025 від 17.09.2021, ідентифікований товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора).

Відповідно до платіжного доручення №32576266 від 17.09.2021 ТОВ «МІЛОАН» перерахувало ОСОБА_2 кошти у сумі 8000 грн. 00 коп..

17.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №17/12-2021-62, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит №103921025 від 17.09.2021, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_2 ..

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №17/12-2021-62 від 17.12.2021 року загальна заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором №103921025 від 17.09.2021 року складає 36520 грн 00 коп., з яких : заборгованість за тілом кредиту складає 8000 грн 00 коп., заборгованість за процентами - 27000 грн. 00 коп., заборгованість по комісії 1520 грн. 00 коп.

В подальшому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023, в тому числі за договором про споживчий кредит №103921025 від 17.09.2021, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_2 ..

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року загальна заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором №103921025 від 17.09.2021 складає 64120 грн 00 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту складає 8000 грн. 00 коп., заборгованість за процентами 54600 грн 00 коп., заборгованість по комісії 1520 грн. 00 коп..

Зазначене підтверджується відповідним розрахунком, з якого вбачається, що нарахування заборгованості здійснювались до 23.02.2022 року включно.

Між іншим, згідно наданого ТОВ « Коллект Центр» Розрахунку заборгованості, станом на 08.03.2024, заборгованість за період з 10.03.2023 - 08.03.2024 року, складає 64120 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту складає 8000 грн. 00 коп., заборгованість за процентами 54600 грн. 00 коп., заборгованість по комісії 1520 грн. 00 коп..

Відповідно до вимог статті 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.

За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з вимогами статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

За правилами статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Проценти за користування кредитом проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований частиною 1 статті 1048 ЦК України.

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 8000 грн. 00 коп., за процентами у розмірі 39222 грн 00 коп., заборгованість за комісією - 1520 грн. 00 коп., а всього: 48742 грн. 00 коп.

Твердження представника відповідача, якими нею обгрунтовано заперечення протии заявлених позовних вимог, суд вважає невмотивованими, з огляду на наступне.

Щодо посилань на відсутність у матеріалах справи первинних бухгалтерських документів, а отже і не доведення зі сторнони позивача факту перерахування ОСОБА_2 грошових коштів, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Так, на підтвердження надання кредитних коштів, в матеріалах справи наявне платіжне доручення №32576266, датоване 17.09.2021 року про переказ грошових коштів у сумі 8000 грн., на банківську картку MASTERCARD НОМЕР_1 , отримувача ОСОБА_2 . Призначення платежу: Кошти згідно договору:103921025. Банк платника «Приватбанк».

В свою чергу, до заперечень, представником відповідача не долучено доказів, які б спростували факт отримання ОСОБА_2 17.09.2021 року кредитних коштів у розмірі 8000 грн., шляхом їх надходження на банківську картку, зокрема не надає виписку по особовому рахунку відповідача

Таким чином, представник відповідача лише ставить під сумнів допустимість наданих позивачем доказів на підтвердження перерахування грошових коштів.

Щодо посилань на відсутність у матеріалах справи доказів видачі одноразового ідентифікатора у формі алфавітно-цифрової послідовності та підписання таким ідентифікатором договору, суд зазначає наступне.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, з наявної в матеріалах справи копії Договору про споживчий кредит №103921025 вбачається що він підписаний ОСОБА_2 , одноразовим ідентифікатором НОМЕР_4, 17.09.2021 року о 08:15. (лівий верхній кут аркушу, першої сторінки договору про споживчий кредит №103921025 від 17.09.2021 року).

Крім того, з наявної в матеріалах справи Довідки про ідентифікацію вбачається, що ОСОБА_2 ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН».

Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): НОМЕР_4 дата відправки позичальнику - 17.09.2021, номер телефону НОМЕР_2 .

За такого вказані заперечення представника відповідача є безпідставними.

Щодо незгоди представника відповідача з розміром та порядком нарахування відсотків за користування кредитними коштами, суд виходить з наступного.

Так, згідно з п. 1.3. Договору, кредит надається строком на 15 днів з 17.09.2021 року та відповідно п. 1.4. Договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 02.10.2021 року.

Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 3000 грн., які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Згідно з п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Пунктом 1.7 Договору передбачено, що тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2., 2.3 цього Договору.

Відповідно до п.2.2.1, Позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.2 - 1.5.2 Договору, в термін (дату) вказаній в п. 1.4. У випадку якщо Позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2, або проценти за стандартною (базовою) ставкою визначеною п. 1.6 Договору, в тій сумі та на умовах визначених п. 2.3 Договору.

Пунктом 2.2.2 встановлено, що нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п. 2.2.3. Договору.

Згідно з п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч. 2ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника із сплати таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.

Пунктом 2.3 вказаного договору передбачено пролонгацію строку кредитування.

Так, п.п. 2.3.1 встановлено, що продовження вказаного в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах.

Зокрема п.п. 2.3.1.2. передбачена Пролонгація на стандартних (базових) умовах, яка була фактично застосована до спірного кредитного договору.

Так, відповідно до вказаних положень передбачено, що Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожного разу коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).

Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору.

У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.

Таким чином, узгоджені сторонами положення договору допускають можливість його пролонгації, та як наслідок нарахування відсотків після 02.10.2021.

Крім того, в супереч положенням ст. ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, представником відповідача не надано власного розрахунку щодо правильності нарахування відсотків за вказаним кредитним договором.

Мотивуючи прийняте рішення, суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З огляду на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення.

Щодо заявленої вимоги про відшкодування понесених судових, суд зазначає наступне.

Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Верховного Суду від 04червня 2021року по справі №380/887/20).

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 13000 грн 00коп., та 3028 грн 00 коп. сплаченого судового збору за поданням даного позову.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав суду договір №02-01/2023 про надання правничої допомоги від 02 січня 2023 року, укладений між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАС АССІСТАНС»; копію платіжної інструкції №413000008 від 09.02.2024 за надання правової допомоги згідно договору №02-01/2023 від 02.01.2023 про надання правової допомоги у розмірі 51000 грн. 00 коп.; заявку на надання юридичної допомоги №935 від 13.03.2024; витяг з акту про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 надано правову допомогу у виді усної консультації з вивченням документів вартістю 4000 грн. 00 коп., складання позовної заяви у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором для подання до суду вартістю 9000 грн.00 коп.

В свою чергу представник відповідача - адвокат Сікорська І.С., вважаючи необґрунтованою вимогу позивача про відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 13000,00 грн., оскільки вказана сума є неспівмірнимою зі складністю справи, часом, витраченим на виконання робіт, обсягом виконаних робіт і ціною позову та відсутністю в матеріалах справи доказів оплати саме вказаної суми, просила у задоволенні відмовити.

Таким чином, враховуючи, що дана справа про стягнення заборгованості за кредитним договором є малозначною, ціна позову не перевищує ста прожиткового мінімуму для працездатних осіб, незначні обсяги виконаної адвокатом роботи, види наданих адвокатом послуг, затрачений час на надання таких послуг, розгляд справи у порядку спрощеного провадження, надання правничої допомоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» в даній справі зводилося до складання позовної заяви, подачі відповіді на відзив участі в судовому засіданні. Виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивач підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. 00 коп., який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 81, 259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_2 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором про споживчий кредит №103921025 від 17.09.2021 року у розмірі 48 742,00 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», місце знаходження вул. Мечнікова, 3, офіс 306, м. Київ,

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 06.08.2024 року.

Головуючий суддя: І.О. Притуляк