СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-зз/759/37/24
ун. № 2-2500/96
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Єросова І.Ю., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про скасування заходів забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

12.06.2024 р. адвокат Шейко В.В., яка представляє інтереси заявника звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеною заявою у якій просить скасувати заходи забезпечення позову у цивільній справі №2-2500/96 (в Дніпровському районному суді міста Києва) за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа Бюро по обміну житлових приміщень при Київській міській державній адміністрацій про визнання обміну недійсним, а саме: зняти арешт з нерухомого майна: квартири АДРЕСА_2 та скасувати запис в Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень про арешт майна, а саме: Реєстраційний номер обтяження: 1464067, Зареєстровано: 12.11.2004 11:26:11 за № 1464067 реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора, 01135, м.Київ, пр-т Перемоги, 11 (234-65-63, 234-99-96, 235-30-35; ), Підстава обтяження: ухвала, б/н, 30.08.1996, Наpсуд,p-н Дніпpовський., Об`єкт обтяження: квартира, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_3 . Додаткові дані: Архівний номер: 43748KIEV1, Архівна дата: 28.10.1996, Дата виникнення: 28.10.1996, № реєстра: 4271-22, внутр. № 7501163D2BED532F4143, комментарий: вх.4700. В обґрунтування заяви вказує, що 04 грудня 2000 року Ленінградським районним судом міста Києва (Святошинський районний суд міста Києва) було ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та виселення і зустрічному позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дарницького вагоноремонтного заводу, Ленінградської районної державної адміністрації м. Києва про визнання обміну жилих приміщень недійсними та про визнання недійсним свідоцтв про право власності на житло. В позовних вимогах ОСОБА_2 - відмовлено, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволені в повному обсязі. Справа розглядалась в суді з 1996 року. Як вказував ОСОБА_1 , саме рамках цієї справи за заявою ОСОБА_1 було накладено арешт ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 30.08.1996 року.З урахуванням того, що необхідність в забезпеченні позову відпала, а на даний час на належне позивачу майно все ще накладено арешт та внесений відповідний запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що обмежує його права як власника щодо проведення реєстраційних дій та вільного розпорядження своїм майном.

Ознайомившись із заявою та доданими до неї копіями документів, отримавши від архіву Святошинського районного суду м.Києва архівні документи, суд доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що за Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №374276085, 12.11.2004 11:26:11 за № 1464067 реєстратором Першої київської державної нотаріальної контори на підставі ухвали б/н від 30.08.1996, Наpсуд,p-н Дніпpовський зареєстровано обтяження нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно відповіді на адвокатський запит, Дніпровський районний суд міста Києва 24.05.2012 року повідомив, що у суді перебувала справа №2-2500/96 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа Бюро по обміну житлових приміщень при Київській міській державній адміністрації про визнання обміну недійсним. Ухвалою Дніпровського районного суду від 30.08.1996 р. накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 . Ухвалою суду від 23.10.1996 р. справу №2-2500/96 передано на розгляд Ленінградському районному суду м.Києва. Разом із цим, адвокату направлено копію ухвали суду від 30.08.1996 року про накладення арешту.

22.05.2024 року від Першої київської нотаріальної контори адвокатом отримана відповідь №3079/01-16 про те, що надати копію документу на підставі якого було внесено обтяження за 1996 рік не має можливості, у зв`язку із відсутністю документів.

Як вбачається з довідки Святошинського районного суду м.Києва від 19.06.2024 р., архів Святошинського районного суду м.Києва повідомляє, що згідно алфавітних покажчиків 1996,1997,1998,1999,2000 років цивільна справа 2-2500/96 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа Бюро обміну жилих приміщень при Київській міській адміністрації про визнання обміну недійсним, з Дніпровського суду м.Києва до Ленінградського суду м.Києва за підсудністю не зареєстрована.

18.12.1997 Ленінградським судом розглянута справа №2-1404/1997 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення та зустрічним позовом - Відділ приватизації державного житлового фонду Ленінградського району м.Києва ОСОБА_2 про визнання недійсним акту приватизації та визнання обміну недійсним.

Також, за довідкою архіву Святошинського районного суду м.Києва, справа №2-1404/1997 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення та зустрічним позовом - Відділ приватизації державного житлового фонду Ленінградського району м.Києва ОСОБА_2 про визнання недійсним акту приватизації та визнання обміну недійсним залишена без розгляду.

27.04.1998 Ленінградським судом розглянута справа №2-1457/1998 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

04.12.2000 Ленінградським судом розглянута справа №2-664/2000 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням і за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання обміну жилих приміщень недійсними та про визнання недійсним свідоцтв про право власності на житло. Згідно тексту рішення, позов надійшов до суду 13.10.1999 р.

Порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову встановлено статтею 158 ЦПК України, частинами першою, четвертою, дев`ятою якої передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Отже, забезпечувальні заходи застосовуються та скасовуються судом шляхом ухвалення процесуального рішення - ухвали.

Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі N 521/19246/20, провадження N 61-3555св23.

Таким чином, проаналізувавши в алфавітному порядку наявні у архіві Святошинського районного суду м.Києва справи із даним складом сторін, слідує, що у справі №2-1404/1997 позовні вимоги заявлено ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , що суперечить зазначеним позивачем обставинам про його звернення із позовом. У справі №2-1404/1997 інший предмет спору, аніж у справі №2-2500/96. Позов у справі №2-664/2000 надійшов до суду 13.10.1999 р.

При цьому, у справах, у яких ОСОБА_1 був стороною справи, відсутня ухвала Дніпровського районного суду м.Києва про накладення арешту у справі №2-2500/96.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини, суд доходить висновку про недоведеність заявником ухвалення саме Ленінградським районним судом м.Києва рішення у справі у межах якої накладено арешт на нерухоме майно.

При цьому, видається незрозумілим видання Дніпровським районним судом м.Києва належним чином засвідченої ухвали суду Дніпровського районного суду м.Києва про накладення арешту, за відсутності у нього матеріалів цивільної справи №2-2500/96, тобто оригіналів доказів.

За таких обставин, суд доходить висновку, що заява про скасування заходів забезпечення позову не містить достатніх доказів для встановлення обставин, передбачених статтею 158 ЦПК України, для скасування вжитих заходів забезпечення позову.

Суд всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно дослідив наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, вважає, що підстави для задоволення заяви відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 447, 260, 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про скасування заходів забезпечення позову, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: І.Ю. Єросова