Справа № 939/1179/24
РІШЕННЯ

Іменем України

08 серпня 2024 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді Міланіч А.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 квітня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 2207920, який підписано електронним підписом позичальника, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 11 300 грн., строк позики до 26 травня 2021 року (30 днів), середньомісячний розмір процентів 1, 199% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики.

13 жовтня 2021 року ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір факторингу № 13/10-2021, відповідно умов якого ТОВ «Маніфою» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами позики, в тому числі за договором позики № 2207920 від 26 квітня 2021 року, що укладений між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 .

Згідно з договором відступлення права вимоги № №10-03/2023 від 10 березня 2023 року, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр», у тому числі за договором позики № 2207920 від 26 квітня 2021 року, що укладений між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 .

Внаслідок невиконання відповідачкою умов кредитного договору, її заборгованість станом на 08 квітня 2024 року становить 129 789,94 грн., яка складається з: 7419,10 грн. -заборгованість за тілом кредиту, 122 370,84 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.

Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 37 845 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 7419,10 грн.; заборгованість за відсотками 30 425,90 грн.

22 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 3983140, який підписано електронним підписом позичальника, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 11 100 грн. строком на 17 днів.

16 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір факторингу №16/12-2021-43 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги позичальників, у тому числі за договором про споживчий кредит № 3983140 від 22 квітня 2021 року, що уклали ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

Згідно з договором відступлення права вимоги № №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр», у тому числі за договором про споживчий кредит № 3983140 від 22 квітня 2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

Внаслідок невиконання відповідачкою умов кредитного договору, її заборгованість станом на 08 квітня 2024 року становить 39 698,20 грн., яка складається з: 6368,75 грн. -заборгованість за тілом кредиту, 33 329,45 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.

Тому просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитними договорами у розмірі 77 543,20 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 17000,00 грн.

Ухвалою суду від 21 травня 2024 року було відкрито провадження у даній справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, сторонам роз`яснено їх право на подання відповідних заяв по суті справи. Однак, до цього часу відповідачка відзив на позов суду не надала.

Оглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що 26 квітня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 2207920, який підписано електронним підписом позичальника, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 11 300 грн., строк позики до 26 травня 2021 року (30 днів), середньомісячний розмір процентів 1, 199% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики /а.с.7-11,13,14-15/.

04 червня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду про продовження строку користування позикою за договором № 2207920 від 26 квітня 2021 року на термін 30 днів до 04 липня 2021 року /а.с.12/.

13 жовтня 2021 року ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір факторингу № 13/10-2021, відповідно умов якого ТОВ «Маніфою» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами позики, в тому числі за договором позики № 2207920 від 26 квітня 2021 року, що укладений між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 /а.с.34-36,37-38/.

Згідно з договором відступлення права вимоги №10-03/2023 від 10 березня 2023 року, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр», у тому числі за договором позики № 2207920 від 26 квітня 2021 року, що укладений між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 /а.с.47-49,50,51-52/.

Згідно реєстру боржників від 10 березня 2023 року до вказаного договору за ОСОБА_1 станом на час передачі права вимоги рахується заборгованість за договором позики у розмірі 129 789,94 грн., яка включає в себе: 7419,10 грн. заборгованість за позикою, 122 370,84 грн. - заборгованість за відсотками /а.с.59/.

22 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 3983140 відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 11 100 грн. строком на 17 днів до 09 травня 2021 року проценти за користування кредитом 2358,75 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотка від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору до 03 липня 2021 року /а.с. 17-21,22,29/.

16 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір факторингу №16/12-2021-43 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги позичальників, у тому числі за договором про споживчий кредит № 3983140 від 22 квітня 2021 року, що уклали ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 /а.с.39-41,42-44,46/.

Згідно з договором відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр», у тому числі за договором про споживчий кредит № 3983140 від 22 квітня 2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 /а.с.47-49,50,51-52/.

Згідно реєстру боржників від 10 січня 2023 року до вказаного договору за ОСОБА_1 станом на час передачі права вимоги рахується заборгованість за договором позики у розмірі 39 698,20 грн., яка включає в себе: 6 368,75 грн. заборгованість за тілом кредиту, 33 329,45 грн. - заборгованість за відсотками /а.с.58/.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформапційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмові формі. Якщо сторони домовилися укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовились про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно з вимогами ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощену процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлення в електронній формі.

За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним і Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, встановленому статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Встановлені судом фактичні обставини у справі, свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вищезазначених договорів, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно з абз. другим частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідорк односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідачка взяті на себе зобов`язання за вищезазначеними договорами не виконала, у передбачений в договорах строк кошти (суми позики) не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за основними зобов`язаннями, яка складається із суми позики: за договором, укладеним з ТОВ «Маніфою», № 2207920 від 26 квітня 2021 року - 7419,10 грн., за договором, укладеним з ТОВ «Мілоан», № 3983140 від 22 квітня 2021 року - 6368,75 грн. /а.с.7-11,1314-15,16,17-21,22/.

Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту по вказаних договорах в загальній сумі становить 13 787,85 грн. і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню.

Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд зазначає наступне.

За положеннями статтей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язани й повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладених між фінансовими установами та відповідачкою кредитних договорів дані фінансові установи надали позичальнику суми позики, а остання зобов`язувалася повернути надані позики у повному обсязі у визначені договорами строки: за договором, укладеним ТОВ «Маніфою» № 2207920 від 26 квітня 2021 року - до 04 липня 2021 року, за договором, укладеним з ТОВ «Мілоан» № 3983140 від 22 квітня 2021 року - до 03 липня 2021 року.

Таким чином, позикодавці відповідно до ст.1048 ЦК України мали право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування: за договором, укладеним з ТОВ «Маніфою» № 2207920 від 26 квітня 2021 року - до 04 липня 2021 року, за договором, укладеним № 3983140 від 22 квітня 2021 року з ТОВ «Мілоан» до 03 липня 2021 року, після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Досліджені судом розрахунки заборгованості свідчать про те, що визначені позивачем до стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою включає період, який виходить за межі строку кредитування (а.с.30,31).

Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавців відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, то заявлені ТОВ «Колект Центр», як правонаступником позикодавців, вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позиками за період: за договором, укладеним 26 квітня 2021 року з ТОВ «Маніфою» № 2207920 з 05 липня 2021 року по 10 березня 2023 року, за договором, укладеним 22 квітня 2021 року з ТОВ «Мілоан» № 3983140 з 04 липня 2021 року по 10 січня 2023 року, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідачки підлягають до стягнення відсотки за вказаними кредитними договорами у розмірі: за договором, укладеним 26 квітня 2021 року з ТОВ «Маніфою» № 2207920 - 4429,20 грн. (7419,10 грн. х 1,99% = 147,64 грн. х 30 дн.), що визначено і в додатковій угоді до даного договору від 04 червня 2021 року (а.с.12), за договором, укладеним 22 квітня 2021 року з ТОВ «Мілоан» № 3983140 - 8682,30 грн., згідно проведених нарахувань в межах дії договору /а.с.27-28/.

Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідачка умови вказаних кредитних договорів належним чином не виконувала, право вимоги за цими договорами перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитними договорами : № 2207920 від 26 квітня 2021 року в загальному розмірі 11 848,30 грн., що складається із: 7419,10 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 4429,20 грн. заборгованість за відсотками, № 3983140 від 22 квітня 2021 року в загальному розмірі 15 051,05 грн., що складається із: 6368,75 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8682,30 грн. заборгованість за відсотками.

Згідно із ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так як позов ТОВ «Коллект центр» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1050,39 грн., виходячи з розрахунку: 26 899,35 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 3028 грн. (сума сплаченого судового збору) 77 543,20 грн. (розмір заявлених позовних вимог), а також на відшкодування витрат по наданню правничої допомоги 3000 грн., що, на думку суду, відповідає ступеню складності справи, загального часу, витраченого адвокатом на підготовку та участь у розгляді даної справи (справа спрощеного провадження), співмірно розміру стягнутих сум.

Керуючись ст. 207, 526, 549, 551, 610, 611, 626, 627, 628, 638, 1048-1049, 1054, 1055, 1056-1 Цивільного кодексу України, суд, ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» заборгованість:

- за кредитним № 2207920 від 26 квітня 2021 року в розмірі 11 848 (одинадцять тисяч вісімсот сорок вісім) гривень 30 копійок.

- за кредитним договором № 3983140 від 22 квітня 2021 року в розмірі 15 051 (п`ятнадцять тисяч п`ятдесят одна) гривня 05 копійок.

В іншій частині в позові відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1050 (одна тисяча п`ятдесят) гривень 39 копійок, та на відшкодування витрат по наданню правничої допомоги 3000 (три тисячі) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Головуючий-суддяА.Міланіч