Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.07.2024 Справа №607/15881/24 Провадження №2-о/607/514/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Стельмащука П.Я.,

з участю секретаря судового засідання Двикалюк І.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 , шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження її прав строком на 4 місяці у вигляді заборони ОСОБА_2 наближатись на відстань менше 5 м до ОСОБА_1 в місці їх спільного проживання за адресою АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 вести телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що вона проживає по АДРЕСА_1 разом з бабусею ОСОБА_3 та матір`ю ОСОБА_2 . Її мати ОСОБА_2 систематично вчиняє стосовно неї та бабусі домашнє насильство психологічного характеру у вигляді словесних образ та психологічного тиску. 24.06.2024 близько 17 год. 03 хв. ОСОБА_2 перебуваючи за місцем спільного проживання вчинила відносно неї домашнє насильство, висловлювала словесні образи та чинила психологічній тиск, про що працівниками поліції складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серія АА №331607, згідно якого ОСОБА_2 заборонено в будь - який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 5 діб з 18 год. 00 хв. 24 червня 2024 року до 18 год. 00 хв. 29 червня 2024 року.Однак, мати порушила вжитий поліцією заборонний захід щодо контактування із нею, залишилась проживати в квартирі та продовжила словесно ображати, погрожувала та принижувала заявника. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.06.2024 №607/14240/24 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Таким чином, поведінка ОСОБА_2 негативно впливає на здоров`я заявниці та її психологічний стан. Оскільки, вона не почувається в безпеці перебуваючи вдома, відчуває постійну тривожність за себе та за бабусю. Вказані систематичні дії ОСОБА_2 змусили її неодноразово звертатися за захистом до правоохоронних органів. Зважаючи на вірогідність продовження та повторного вчинення насильства ОСОБА_2 щодо заявниці, а також можливість настання тяжких наслідків, заявник звернулась до суду про видачу обмежувального припису.

Ухвалою суду від 22.07.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами окремого провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримала з підстав викладених у ній.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена засобами мобільного зв`язку, про причини неявки суд не повідомила та клопотань про відкладення розгляду справи не подавала.

Заслухавши пояснення заявниці, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 проживає разом з її матір`ю ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 .

24.06.2024 винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №331607, згідно якого ОСОБА_2 , у зв`язку із скоєнням нею 24.06.2024 о 17 год. 03 хв. домашнього насильства психологічного характеру, що полягало у висловлюванні в сторону постраждалої особи образ, вчиненні психологічного тиску, заборонено в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_1 протягом 5 діб з 18 год. 00 хв. 24.06.2024 до 18 год. 00 хв. 29.06.2024.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.07.2024 у справі №607/14240/24 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні 24.06.2024 близько 17.03 год. за місцем спільного проживання з дочкою домашнього насильства психологічного характеру що полягало у висловлюваннях в сторону ОСОБА_1 словесних образ, вчиненні психологічного тиску. Своїми діями ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.173-2 КУпАП, за що на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Пунктами 6, 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

При вирішенні питання про видачу обмежувального припису, суд повинен переконатися, чи ґрунтується відповідна вимога на достатній доказовій базі.

Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів і ризиків.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21.11.2018 по справі №756/2072/18.

Крім того, у вказаній постанові роз`яснено, що під час розгляду питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження в майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Частиною 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В матеріалах справи на підтвердження вимоги заявника щодо необхідності видачі судом обмежувального припису міститься лише терміновий заборонний припис поліцейського від 24.06.2024 та постанова суду від 03.07.2024 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 173-2 КУпАП, за тим же фактом вчинення домашнього насильства.

Інших доказів того, що заінтересована особа вчиняла чи мала намір вчинити дії щодо заявника, які могли б бути кваліфіковані як домашнє насильство, судом не здобуто.

Із клопотаннями до суду про допит свідків чи долучення до справи інших доказів заявник не зверталась, хоча судом до початку розгляду справи роз`яснено заявнику таку можливість.

З приводу подій, які відбулись 24.06.2024, щодо ОСОБА_2 вже застосовано один із спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, а саме терміновий заборонний припис стосовно кривдника. А також, вона притягнута до адміністративної відповідальності. Порушення ОСОБА_2 термінового заборонного припису, як і вчинення інших дій, які могли б кваліфікуватись як сімейне насильство, не підтверджено жодним доказом.

Тобто, заявником не доведено належними та допустимими доказами вчинення заінтересованою особою систематичного насильства в сім`ї, про яке йдеться у заяві.

Достатньою підставою для задоволення заяви про видачу обмежувального припису є обґрунтована можливість вчинення насильства зі сторони заінтересованої особи у майбутньому, яка б підтверджувалась достатньою доказовою базою, чого у цій справі встановлено не було.

Заявником не доведено та судом не встановлено існування ризику вчинення заінтересованою особою щодо заявника сімейного насильства у майбутньому.

Тому, суд вважає, що за наявних у справі доказів, підстави для видачі обмежувального припису відсутні.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису відносяться за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 76-78, 258-268, 350-1 - 350-8, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Реквізити сторін:

Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 30.07.2024.

Головуючий суддяП. Я. Стельмащук