К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 року місто Київ

справа № 752/11691/22

апеляційне провадження № 22-ц/824/469/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу акціонерного товариства «Банк Форвард» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва у складі судді Машкевич К.В. від 9 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Банк Форвард» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «Банк Форвард» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів.

Позов мотивувала тим, що 28 листопада 2011 року між нею та ПАТ «Банк Русский Стандарт» укладено кредитний договір № 93452027 на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки № НОМЕР_1 строком до 1 березня 2014 року та кредитним лімітом 13 000 грн. Зазначала, що за період з 23 травня 2013 року до 22 травня 2015 року сплатила кошти за кредитним договором у розмірі 14 685,37 грн.

25 серпня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О. М. вчинила виконавчий напис №5339, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард», який є правонаступником ПАТ «Банк Русский Стандарт», 18 007,54 грн заборгованості за кредитним договором.

Вказувала, що 28 вересня 2021 року приватний виконавець Овсієнко А. В. відкрив виконавче провадження № НОМЕР_2 на підставі виконавчого напису № 5339 від 25 серпня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 18007,54 грн, в ході здійснення якого з неї стягнуто 10 435,46 грн.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2021 року у справі №345/5054/21 зазначений виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти в розмірі 10 435,46 грн та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 9 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з АТ «Банк Форвард» на користь ОСОБА_1 10 435,46 грн, стягнутих в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2, та 992,40 грн судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що виконавчий напис, на підставі якого з позивачки були стягнуті кошти, визнано таким, що не підлягає виконанню, а тому правові підстави для їх стягнення відпали. Відтак грошові кошти в сумі 10 435,46 грнпідлягають поверненню позивачу на підставі статті 1212 ЦК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі АТ «Банк Форвард», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Посилається на те, що підставою набуття відповідачем коштів позивача був укладений між сторонами кредитний договір, який є дійсним та неоспореним. Зазначає, що договірний характер відносин між сторонами виключає можливість застосування до них положень статті 1212 ЦК України. Наполягає на тому, що отримання банком своїх же коштів, які надавалися позивачці в кредит, не може вважатися безпідставним їх набуттям.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 28 листопада 2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард» укладено кредитний договір № 93452027 на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки № НОМЕР_1 строком до 1 березня 2014 року та кредитним лімітом 13 000,00 грн.

25 серпня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. вчинила виконавчий напис № 5339 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором № 93452027 від 28 листопада 2011 року за період з 10 червня 2019 року до 08 вересня 2019 року в загальному розмірі 18007,54 грн.

Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з виконання вказаного виконавчого напису.

Заочним рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2021 року у справі № 345/5054/21 задоволено позов ОСОБА_1 до АТ «Банк Форвард» та визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, від 25 серпня 2021 №5339.

Сума стягнутих коштів у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 за відомостями, наданими приватним виконавцем Овсієнко А. В., становить 10435,46 грн.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Така позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року в справі № 922/3412/17.

Суть зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи (набувача) майна, що набуте поза межами правової підстави, у випадку, якщо правова підстава переходу майна відпала згодом або взагалі не існувала від самого початку правовідношення, та передання цього майна тій особі (потерпілому), яка має належний правовий титул на нього.

Верховний Суд у постанові від 8 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 зазначив, що судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає

виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акта правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 6 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, від 8 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20.

Оскільки в справі, яка переглядається, правовою підставою для стягнення з ОСОБА_1 коштів на користь АТ «Банк Форвард» було примусове виконання виконавчого напису нотаріуса, який в подальшому судом визнано таким, що не підлягає виконанню, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про виникнення між сторонами кондикційного зобов`язання щодо повернення банком на підставі статті 1212 ЦК України позивачці коштів, отриманих у порядку виконання документа, який відповідно до судового рішення у справі № 345/5054/21 виконанню не підлягав.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 24 вересня 2014 року у справі № 6-122цс14, від 2 лютого 2016 року у справі № 6-3090цс15 та інших, про те, що положення статті 1212 ЦК України не поширюються на договірні правовідносин, колегія суддів відхиляє з таких мотивів.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 червня 2018 року у справі № 910/9072/17 висловила позицію, що згідно з пунктом 3 частини 3 статті 1212 ЦК України положення глави 83 ЦК України застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього відсутність або відпадіння достатньої правової підстави.

З урахуванням того, що кошти в сумі 10 435,46 грн не були добровільно сплачені позивачкою на виконання договірних зобов`язань за кредитним договором, а були примусово стягнуті з неї на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнано таким, що не підлягає виконанню, а також приймаючи до увагу усталену практику суду касаційної інстанції у подібних правовідносинах, колегія суддів констатує, що місцевий суд правильно застосував положення статті 1212 ЦК України в цій справі.

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Банк Форвард» залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 9 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: