Справа № 309/2014/24
Провадження № 2/309/495/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2024 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Савицький С.А.

з участю секретаря судового засідання Мацунич В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до Хустської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Нею відкрито спадкову справу після смерті чоловіка і прийнято спадщину. Спадкове майно складається з 1/2 частини житлового будинку та 1/2 частини земельної ділянки кадастровий номер :01:030:0091 площею 0, 0785 га, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 . Але у зв`язку з тим, що оригіналів документів про право власності на житловий будинок та земельну ділянку не має, то вона не може оформити право на спадщину. Інша 1/2 частина будинку та земельної ділянки належать сестрі чоловіка ОСОБА_2 .

Позивачка подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити.

Представник Хустської міської ради у судове засідання не з`явився. Надав суду листа про розгляд справи у його відсутності. Проти задоволення позовних вимог по справі не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву, якою позов визнає та просить справу розглянути у її відсутності.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

Судом встановлено, ОСОБА_3 був власником 1/2 частини житлового будинку та 1/2 частини земельної ділянки кадастровий номер :01:030:0091 площею 0, 0785 га, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 23.03.2021.

Згідно свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_3 був власником 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 . Інша частина належить ОСОБА_2 . Також ОСОБА_3 належала 1/2 частина земельної ділянки, призначеної для обслуговування вказаного житлового будинку згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.06.2014р..

Однак позивачка віднайти оригінали правовстановлюючих документів на майно, яке належало її чоловіку не може.

Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 Цивільного кодексу України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлено на ім`я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання повинно вирішуватись у судовому порядку.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом 6-місячного строку з часу відкриття спадщини не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст.. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності до ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права й обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 355 ч. 1 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

У відповідності до ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності:

1)якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права);

2)у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності

Передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Іншого шляху виготовлення правовстановлюючого документу на дану будівлю не має.

Враховуючи встановлені по справі обставини та наведені вимоги закону суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. В матеріалах справи достатньо доказів, які дають підстави задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Судом враховується, що при цьому права та інтереси третіх осіб не порушуються.

Судові витрати слід покласти на позивача.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 355-357, 375, 376 ЦК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , мешканкою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на об`єкти нерухомого майна, а саме

1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/2 частину земельної ділянки площею 0, 0785 га кадастровий номер :01:030:0091, що розташована у АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: Савицький С.А.