Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/203/24
Єдиний унікальний №742/5492/23
05 серпня 2024 року м. Ічня
Ічнянський районний суд Чернігівської області
у складі головуючого - судді Овчарика В.М.,
за участю секретаря Ткаченко В.М.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника третьої особи -органу опіки та пілкування
Ічнянської міської ради Матвієнко Г.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня за правилами загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , представник позивача - адвокат Чумак Вікторія Павлівна, до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки і піклування в особі служби у справах дітей Яблунівської сільської ради, орган опіки і піклування Ічнянської міської ради, військова частина НОМЕР_1 , про позбавлення батьківських прав,
У жовтні 2023 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 листопада 2009 року по 30 вересня 2015 року. Від спільного проживання у шлюбі в них народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу діти спочатку проживали з відповідачкою, однак, у зв`язку з неналежним виконанням матір`ю батьківських обов`язків старший син ОСОБА_6 з 01 вересня 2018 року проживає з батьком в с. Яблунівка Прилуцького району та навчається в КЗ «Яблунівський ліцей», а з 25 квітня 2019 року і менший син ОСОБА_7 теж проживає з батьком в с. Яблунівка Прилуцького району та навчається в КЗ «Яблунівський ліцей». 13 січня 2023 року батько мобілізований до Збройних Сил України, тому діти фактично проживають з бабусею ОСОБА_8 та дідусем ОСОБА_9 . Позивач має достатній дохід, забезпечує дітей матеріально та створює всі необхідні умови для їх достойного життя, навчання та розвитку. Мати дітей на даний час має нову сім`ю, проживає із співмешканцем та їх спільною дитиною. Старшим дітям ОСОБА_3 не допомагає, участі в їх житті не приймає, вихованням не займається, веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої, з дітьми не спілкується, життям та здоров`ям дітей не цікавиться, що відповідно до ст. 164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 лютого 2024 року роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Залишені позовні вимоги у межах справи за позовом ОСОБА_2 про стягнення аліментів у Прилуцькому міськрайонному суді Чернігівської області. Позовні вимоги ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав виділено в окреме провадження, а матеріали по ньому передано з підсудністю до Ічнянського районного суду Чернігівської області (а.с. 31-32); ухвалою судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 11 березня 2024 року прийнято справу до свого провадження, яку призначено до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження (а.с. 38); 27 березня 2024 року до суду надійшло клопотання від представника позивача ОСОБА_1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (а.с. 43), яке ухвалою суду від 27 березня 2024 року було задоволене (а.с. 44); ухвалою суду від 08 квітня 2024 року до участі в справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору-військову частину НОМЕР_1 (а.с. 60-61); ухвалою суду від 02 травня 2024 року закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду (а.с. 78); 05 липня 2027 року до суду надійшло клопотання від представника позивача ОСОБА_1 про долучення копії заяви ОСОБА_3 (а.с. 90).
У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити із зазначених у ньому підстав.
Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився.
Відповідачка ОСОБА_3 у судове засіданні не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Представник третьої особи органу опіки та піклування Ічнянської міської ради Матвієнко Г.Ю. у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову.
Представники третіх осіб Яблунівської сільської ради, як органу опіки і піклування та військової частини НОМЕР_1 у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи.
Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показав, що ОСОБА_3 є його колишньою невісткою. Після того як його син розлучився з ОСОБА_3 , діти залишилися проживати з матір`ю у с. Тростянець Ічнянського району Чернігівської області. У 2018 році у рідної сестри ОСОБА_3 спочатку забрали старшу дитину ОСОБА_6 , а в 2019 році в тієї ж сестри забрали меншу дитину ОСОБА_7 . З того часу діти постійно проживають в с. Яблунівка Прилуцького району Чернігівської області разом з ним, його дружиною та сином. Відповідачка до своїх дітей не приїжджала, матеріально не допомагала, але інколи їм телефонує. У 2024 році меншому сину купила телефон, а старшому сину купила м`яч, які передала по «Новій почті». У 2021 році забирала дітей до себе додому на 10 днів, які потім повернулися назад.
Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показала, що позивач доводиться їй рідним братом. Їй відомо, що після розірвання шлюбу сторін діти залишилися проживати з відповідачкою. У 2018 році старшого сина, який проживав на той час у рідної сестри ОСОБА_3 , забрав до себе батько. Згодом, у 2019 році, батько забрав до себе і меншого сина, який також на той час проживав у рідної сестри відповідачки. За період перебування дітей з батьком, мати 1 чи 2 рази забирала дітей на канікули, більше не приїжджала, матеріально дітям не допомагає. Спілкується з ними у телефонному режимі.
Відзиву на позов відповідачкою не подано.
Пояснень щодо позову третіми особами не надано.
Враховуючи, що заяв про розгляд справи за відсутності ОСОБА_3 та відзиву на позов від неї не надано, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, провівши заочний розгляд справи, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши показання свідків, суд дійшов наступного висновку.
Судом установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 листопада 2009 року по 30 вересня 2015 року (а.с. 7).
Від спільного проживання у шлюбі в них народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6), та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6 - на звороті).
Відповідно до довідки Яблунівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області № 2254 від 28.07.2023 року, ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 разом з сином ОСОБА_4 , сином ОСОБА_5 , батьком ОСОБА_9 , матір`ю ОСОБА_8 . Діти проживають разом з батьком (а.с. 17- на звороті).
Із характеристики з місця проживання ОСОБА_2 вбачається, що останній зареєстрований та фактично проживає в АДРЕСА_1 . Розлучений. Виховує двох неповнолітніх дітей. За роки проживання в с. Яблунівка ОСОБА_2 з негативного боку себе не проявляв. Конфліктних ситуацій з жителями села не було, скарг та нарікань щодо його поведінки до сільської ради не надходило. Компрометуючими матеріалами стосовно ОСОБА_2 сільська рада не володіє. ОСОБА_2 депутатом не являється та не є членом виконавчого комітету (а.с. 18).
Позивач призваний на військову службу по мобілізації під час дії воєнного стану з 13.01.2023 року (а.с. 8, 9-13).
Згідно довідок КЗ «Яблунівський ліцей» Чернігівської обласної ради № 204 та № 203 від 02.08.2023 року ОСОБА_5 переведений до 6 класу вказаного ліцею, а ОСОБА_4 переведений до 8 класу вказаного ліцею, які не перебувають на повному державному утриманні (а.с. 18-на звороті, а.с. 19).
Відповідно до листа КЗ «Яблунівський ліцей» Чернігівської обласної ради № 202 від 02.08.2023 року, ОСОБА_5 навчається в КЗ «Яблунівський ліцей» з 25.04.2019 року, а ОСОБА_4 зарахований до ліцею 01.09.2018 року. За час навчання дітей у закладі їх мати ОСОБА_3 своїх синів не відвідувала, не надсилала листів та грошових переказів, життям та здоров`ям дітей не цікавилась. З класними керівниками, вихователями зв`язок не підтримувала (а.с. 19-на звороті).
Із актів обстеження матеріально-побутових умов проживання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вбачається, що останні зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 разом з батьком ОСОБА_2 , бабою ОСОБА_8 та дідом ОСОБА_9 . У господарстві утримується птиця. Обробляється земельна ділянка розміром 0,48 га. Є земельні паї площею 17,22 га, які здаються в оренду. Житловий будинок з господарськими будівлями знаходиться у задовільному стані. Користуються пічним опаленням. Мають дві житлові кімнати, які є охайними. Мають всі речі домашнього вжитку, достатньо одягу, взуття та всі належні умови для виховання дітей (а.с. 20, а.с. 20-на звороті).
Житловий будинок в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_11 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок № 141 від 29.04.1991 року (а.с. 21, а.с. 21-22-на звороті)
Згідно ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до вимог ст. 150 СК України виховання, піклування, забезпечення фізичного, духовного та морального розвитку дитини, забезпечення здобуття нею освіти є прямими обов`язками батьків.
У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН, 20 листопада 1959 р. (принцип 6, 8), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Дитина повинна при всіх обставинах бути серед тих, хто першим отримує захист і допомогу.
Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року) держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-ІІІ від 21 квітня 2001 року виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку засобом захисту прав дитини, і з іншого, заходом впливу на батьків, які не виконують свої батьківські обов`язки щодо дитини, а тому є крайнім заходом впливу на цих осіб.
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 171 СК України, судом у присутності представника органу опіки та піклування було вислухано думку дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з приводу вирішення спору про позбавлення їх матері батьківських прав, які зазначили, що хотіли б проживати разом з батьком, так як з ним краще. Разом з тим повідомили, що на даний час вони проживають разом з батьком, бабусею та дідусем у с. Яблунівка Прилуцького району Чернігівської області, де ходять до школи. За період їх проживання з батьком, мати забирали їх 2-3 рази на літні канікули, декілька разів присилала посилки з речами, іграшками та солодощами. У 2024 році ОСОБА_3 прислала ОСОБА_4 м`ячі, а ОСОБА_5 мобільний телефон. Мати телефонує їм декілька разів на місяць та питає як їхнє життя. Інколи телефонує у стані сп`яніння.
Згідно роз`яснень, викладених у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки поведінки як для батька (матері), так і для дітей. Позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.
Відповідно до положень ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Яблунівською сільською радою Прилуцького району Чернігівської області, як органом опіки і піклування, надано висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету від 09 листопада 2023 року №73, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно її малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 25, 26-27).
Із даного висновку вбачається, що після розірвання шлюбу батьків діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спочатку проживали з матір`ю, але з 01.09.2018 старший син почав проживати з батьком, дідусем ОСОБА_9 та бабусею ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 . З 25 квітня 2019 року після повернення від матері за цією ж адресою перебував у же й син ОСОБА_7 . Фактично діти зараз проживають із бабусею, оскільки батько з 13 січня 2023 року мобілізований до Збройних Сил України, а дідусь - будівельник і працює вахтовим методом. Батько матеріально забезпечує потреби дітей. Мати проживає в м. Ічня та має іншу сім`ю. Веде аморальний спосіб життя, неодноразово притягувалася до відповідальності за різними статтями й особливо не турбується про дитину, з якою на даний час проживає, відповідно не проявляє ані найменшої турботи і до старших дітей. За інформацією КЗ «Яблунівський ліцей» Чернігівської обласної ради, мати дітей не відвідувала, не надсилала листів та грошових переказів, не цікавилася їхнім життям та здоров`ям, не підтримувала зв`язків ні з класним керівником, ні з вихователями.
Ічнянською міською радою, як органом опіки і піклування також надано висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету від 10 листопада 2023 року № 422, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно її малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 29, 30).
І даного висновку вбачається, що інформацією наданою КЗ «Яблунівський ліцей» Чернігівської обласної ради, ОСОБА_3 своїх дітей не відвідувала, не надсилала листів та грошових переказів, життям та здоров`ям дітей не цікавилась. З класними керівниками, вихователями зв`язок не підтримувала. За результатами проведеної роботи було встановлено, що ОСОБА_3 не цікавиться життям дітей, не займається вихованням, матеріально не забезпечує, не забезпечує здобуття ними освіти, тобто остання самоусунулася від виконання батьківських обов`язків.
Однак, як було встановлено у судовому засіданні відповідачка вже ж таки цікавиться дітьми та їх життям, так як декілька разів забирала останніх до себе на літні канікули, присилала їм посилки з речами, іграшками, солодощами, телефонує їм по 2-3 рази на місяць, що вказує на прояв інтересу матері до своїх дітей.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5, 6 ст. 19 СК України висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду, тому останні, з урахуванням викладеного, суд не може прийняти, як доказ умисного ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, що може потягнути за собою позбавлення її батьківських прав.
Разом з тим, даючи оцінку оформленій в нотаріальному порядку заяві ОСОБА_3 , відповідно до якої остання відмовляється від батьківства стосовно своїх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, суд враховує, що законодавством України не передбачена така підстава позбавлення батьківських прав як відмова від дитини. Утім, навіть визнання відповідного позову відповідачкою не може бути основою для її позбавлення батьківських прав, враховуючи наявність досліджених доказів у справі.
Суд критично ставиться до посилань позивача, що однією з підстав звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав стало те, що відповідачка з дітьми не спілкується та не цікавиться їхнім життям, оскільки вказане спростовано показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також поясненнями самих дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Таким чином суд вважає, що позивачем не надано переконливих доказів умисного ухилення відповідачкою від батьківських обов`язків щодо виховання своїх малолітніх дітей, а також те, що остання взагалі не приймає участі в їх житті.
Разом з тим, незважаючи на це, винна поведінка відповідачки у нехтуванні батьківськими обов`язками вже таки наявна, оскільки вона в повному обсязі не дотримується порядку участі у вихованні дітей, що призвело до відсутності з її сторони постійного піклування про фізичний і духовний розвиток, допомоги у навчанні, підготовку до самостійного життя.
Згідно абзацу 2 п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків.
Зазначене також підтримується практикою Верховного суду, зокрема постановою КЦС від 04.04.2024 у справі №553/449/20).
За таких обставин, приймаючи до уваги, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, суд дійшов висновку про те, що відповідачці слід надати можливість виправити свою винну поведінку шляхом встановлення контакту з дітьми у належному обсязі, попередивши відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням відповідачкою батьківських обов`язків.
З урахуванням викладеного у задоволенні позову ОСОБА_2 слід відмовити.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому судові витрати з відповідачки стягненню не підлягають.
Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76, 81, 89, 259, 263?264, 265, 274, 279, 280, 281, 282, 283 ЦПК України, суд
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , представник позивача - адвокат Чумак Вікторія Павлівна, до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки і піклування в особі служби у справах дітей Яблунівської сільської ради, орган опіки і піклування Ічнянської міської ради, військова частина НОМЕР_1 , про позбавлення батьківських прав відмовити.
Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виконання обов`язків з виховання та утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Покласти на орган опіки і піклування в особі служби у справах дітей Яблунівської сільської ради та Ічнянську міську раду, як орган опіки та піклування, контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов`язків стосовно дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Копію заочного рішення направити відповідачу в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте Ічнянським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Позивач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Третя особа: Військова частина НОМЕР_1 , місце розташування: АДРЕСА_4 .
Повне судове рішення складено 06 серпня 2024 року.
Головуючий суддя В.М. Овчарик