У Х В А Л А

26 липня 2024 року

м. Київ

справа № 277/549/23

провадження № 61-5706ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - ТОВ «Діджи Фінанс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 13 квітня 2020 року № в розмірі 248 687,06 грн.

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 24 липня 2023 року позов задоволено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором від 13 квітня 2020 року № в розмірі 248 687,06 грн, судовий збір - 3 731,00 грн та 10 000,00 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 24 липня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором від 13 квітня 2020 року № в розмірі 198 811,62 грн, судовий збір - 2 982,17 грн та 8 000,00 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

16 квітня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Житомирського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати постанову Житомирського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху, заявнику надано строк усунути недоліки, а саме, запропоновано: подати докази для підтвердження дати отримання копії оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.

Вимоги ухвали Верховного Суду від 21 травня 2024 року заявник виконав.

У частині першій статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно із частиною першою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу (частина третя статті 390 ЦПК України).

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними (частина перша статті 127 ЦПК України).

Копію постанови суду апеляційної інстанції від 28 лютого 2024 року ОСОБА_1 отримав 02 квітня 2023 року засобами електронного зв`язку, що підтверджується відповідними доказами.Касаційна скарга подана заявником 16 квітня 2024 року, тобто в тридцятиденний строк, з дня отримання копії повного тексту постанови суду апеляційної інстанції, передбаченого частиною першою статті 390 ЦПК України.

З огляду на викладене, клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Житомирського апеляційного суду

від 28 лютого 2024 року підлягає задоволенню.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Предметом позову у справі № 277/549/23 є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 248 687, 06 грн.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»

з 01 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розмірі 3 028, 00 грн.

Отже, справа № 277/549/23 не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн * 250 = 757 000,00 грн).

Касаційна скарга містить посилання на те, що ця справа потребує перегляду Верховним Судом на підставі підпункту «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики щодо застосування статей 59, 120, 122 Кодексу України з процедур банкрутства у вирішенні питання чи залежить визначення статусу конкурсних грошових вимог виключно з моменту виникнення відповідного зобов`язання боржника чи з наявністю прострочення зобов`язання на дату постановлення ухвали про відкриття провадження про банкрутство.

Заявник вказує, що судом апеляційної інстанції не було враховано, що вимоги АТ «ОТП Банк» (первісний кредитор) та ТОВ «Діджи Фінанс»

(новий кредитор) за кредитним договором виникли до відкриття провадження у справі №906/1517/20 про визнання ОСОБА_1 банкрутом та введення процедури погашення боргів боржника.

А тому ОСОБА_1 вважає, що висновок апеляційного суду про те, що виникнення зобов`язань за кредитним договором пов`язано виключно з моментом порушення позичальником терміну внесення чергового платежу за таким кредитом, є необґрунтованим. Заявник вважає, що з моменту відкриття провадження про визнання його банкрутом та введення процедури погашення боргів боржника, строк виконання всіх грошових зобов`язань заявника вважається таким, що настав.

Забезпечення Верховним Судом єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним з фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо

(рішення у справі «Воловік проти України», заява № 15123/03, від 06 грудня 2007 року).

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (підпункт «а» пункту 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України), а тому судове рішення у справі підлягає касаційному оскарженню.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (частина друга

статті 389 ЦПК України).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених)

статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу (частина восьма

статті 394 ЦПК України).

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає

пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме відсутній правовий висновок щодо застосування статей 59, 120, 122 Кодексу України з процедур банкрутства у вирішенні питання чи залежить визначення статусу конкурсних грошових вимог виключно з моменту виникнення відповідного зобов`язання боржника чи з наявністю прострочення зобов`язання на дату постановлення ухвали про відкриття провадження про банкрутство.

Також, заявник просив суд касаційної інстанції зупинити виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Клопотання (заява) про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання рішення або зупинення його дії, такими мотивами, зокрема, може бути відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового рішення, неможливість повороту виконання рішення

у разі його скасування тощо.

Отже, метою вирішення питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати

у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.

З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду може бути надано копію такої постанови.

Враховуючи те, що заявник не надав доказів примусового виконання оскаржуваного судового рішення, заява про зупинення виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року задоволенню не підлягає.

Касаційна скарга оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України,

а тому касаційний суд дійшов висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року.

Витребувати із Ємільчинського районного суду Житомирської області цивільну справу № 277/549/23 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Житомирського апеляційного суду

від 28 лютого 2024 року.

Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

А. С. Олійник

І. М. Фаловська