справа № 489/4812/24 провадження №2/489/1914/24
РІШЕННЯ

Іменем України

31 липня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (в порядку письмового провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа Універсальна Товарна біржа «Миколаївська Нерухомість 2000» про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,

встановив:

У липні 2024 року позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати дійсним договір купівлі-продажу №1-391 від 23.01.2002, укладений між ними та відповідачами, зареєстрований на Універсальній Товарній біржі «Миколаївська Нерухомість 2000», предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог вказали, що 23.01.2002 та відповідачами був укладений договір №1-391 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 . Вказаний договір зареєстрований на Універсальній Товарній біржі «Миколаївська Нерухомість 2000». Всі умови договору сторони виконали, окрім нотаріального посвідчення. На теперішній час позивачі мають намір розпорядитися власним майном, однак цьому перешкоджає відсутність нотаріального посвідчення договору, який підлягає визнанню дійсним тільки у судовому порядку.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.07.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 31.07.2024 закрито провадження в частині позовних вимог до ОСОБА_6 .

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило.

Відповідачі відзив на позовну заяву до суду не подали. Повідомлення відповідачів про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою останнього відомого місця реєстрації відповідача та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади.

У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 23.01.2002 ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу №1-391, відповідно до умов якого ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продали, а позивачі купили квартиру АДРЕСА_1 . Договір оформлено на Універсальній Товарній біржі «Миколаївська Нерухомість 2000» та 08.04.2002 зареєстровано в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним №18452.

З довідки Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 05.07.2024 №1968 вбачається, що станом на 28.12.2012 право власності на квартиру АДРЕСА_2 за вищевказаною адресою зареєстровано за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 по 1/3 частки за кожним, на підставі договору купівлі-продажу від 23.01.2002, укладеного на Універсальній Товарній біржі «Миколаївська Нерухомість 2000» за №1-391, зареєстрованого КП «ММБТІ» 08.04.2002 за реєстраційним №18452.

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивачі мають намір розпорядитися своїм правом на нерухоме майно, але цьому перешкоджає відсутність нотаріального посвідчення договору, яке не вимагалося законодавством на час його укладання.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено 23.01.2002, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР) статтею 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Частиною другої статті 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною.

З огляду на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу квартири сторони ухилилися від його нотаріального посвідчення, що на теперішній час перешкоджає позивачам реалізувати свої речові права відносно нерухомого майна, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу №1-391, укладений 23.01.2002 на Універсальній Товарній біржі «Миколаївська Нерухомість 2000» та зареєстрований в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 08.04.2002 за реєстраційним №18452 відповідно до якого ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої ОСОБА_5 , продали, а ОСОБА_2 , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 купили квартиру АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; та ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

відповідачі ОСОБА_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ; та ОСОБА_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 ;

третя особа Універсальна Товарна біржа «Миколаївська Нерухомість 2000», місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Шевченка, 44/1.

Повний текст судового рішення складено 31.07.2024.

Суддя І.В.Коваленко