К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 року місто Київ

справа № 373/306/23

апеляційне провадження № 22-ц/824/723/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Головачова Я.В.,

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційні скарги приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка", Моторного (транспортного) страхового бюро України, подану представником Гусєвим Павлом Володимировичем, на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2023 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2023 року ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов обґрунтовано тим, що 12 березня 2020 року між ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" та ОСОБА_2 був укладений договір добровільного страхування автомобіля марки "Mazda", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

30 травня 2020 року в м. Переяслав сталася ДТП за участю транспортного засобу марки "Daewoo Lanos", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки "Mazda", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 .

Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_1 , який постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2020 року визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Унаслідок зазначеної ДТП ОСОБА_2 було заподіяну майнову шкоду, у зв`язку з чим на підставі його заяви, позивачем було виплачене страхове відшкодування в розмірі 11 258 грн.

На дату дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_1 не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Посилаючись на те, що після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право регресної вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, позивач просив стягнути з відповідача кошти в розмірі 11 258 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на приписи Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" щодо правового статусу МТСБУ, саме МТСБУ має здійснювати страхове відшкодування шкоди, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та їх узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі ПрАТ "Страхова компанія "Уніка", посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Скаржник зазначає, що судом не взято до уваги той факт, що при відсутності договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у винуватця дорожньо-транспортної пригоди, страховик потерпілого, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування, не набуває права звернення до МТСБУ.

Аналогічні доводи містить і апеляційна скарга представника МТСБУ - адвоката Гусєва П.В.

Також представник МТСБУ - адвокат Гусєва П.В. подав заяву про стягнення судових витрат з наданням відповідних доказів їх понесення на професійну правничу допомогу, які МТСБУ має понести у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на користь третьої особи 1 000 грн.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційні скарги від ОСОБА_1 не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 30 травня 2020 року в м. Переяслав сталася ДТП за участю транспортного засобу марки "Daewoo Lanos", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки "Mazda", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_1 , який постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2020 року визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Відповідно до витягу з централізованої бази даних МТСБУ цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 станом на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована.

12 березня 2020 року між ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування на транспорті №370023/4057/0000099 щодо автомобіля марки "Mazda", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно з страховим актом від 19 червня 2020 року № 00357286 сума страхового відшкодування за страховим випадком, який мав місце 30 травня 2020 року, становить 11 258 грн. В цей же день вказана сума виплачена ОСОБА_2 .

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").

Частиною першою статті 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката),

який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією.

Суброгація - це перехід до страховика на підставі відповідного акту права вимоги, яке страхувальник має щодо особи, винної у збитках. Це правило поширюється на страховика лише на суму фактично виплаченого ним страхового відшкодування (передання страхувальником страховикові права на стягнення заподіяної шкоди з третіх (винних) осіб у межах виплаченої суми).

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування".

Встановлено, що позивач на виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту від 12 березня 2020 року № 370023/4057/0000099 сплатив ОСОБА_2 страхове відшкодування, а отже має право вимоги до ОСОБА_1 , з вини якого 30 травня 2020 року трапилась дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої належний ОСОБА_2 автомобіль зазнав пошкоджень.

Враховуючи викладене, правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи справу, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що оскільки на момент виникнення ДТП автомобіль відповідача не був застрахований, то відшкодування шкоди позивачу має здійснюватись МТСБУ відповідно до статей 39 та 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, з огляду на таке.

Згідно з пунктом 39.1 статті 39 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім

особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Підпункт 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає, що МТСБУ має ряд важливих завдань, до яких належить, у тому числі, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим законом.

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"чітко визначає умови, за яких МТСБУ здійснює відшкодування страхових коштів.

Згідно з підпунктом 43.1.2 пункту 43.1 статті 43 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для забезпечення виконання зобов`язань членів МТСБУ перед страхувальниками і потерпілими при ньому, крім інших, створено фонд захисту потерпілих у ДТП (фонд захисту потерпілих), призначений для здійснення розрахунків з потерпілими у випадках, передбачених цим законом.

Відповідно до підпункту "а" пункту 41.1 статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно з пунктом 13.1 статті 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом..

У справі, яка розглядається, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія (винуватця дорожньо-транспортної пригоди) на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була, і в матеріалах справи відсутні докази, що сам водій належить до пільгової категорії осіб, визначених пунктом 13.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", які звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Водночас МТСБУ не відшкодовує шкоду потерпілим, якщо вони можуть задовольнити вимоги на підставі договорів інших видів страхування. У таких випадках МТСБУ відшкодовується частина шкоди, яка не компенсована за договорами інших видів

страхування (пункт 41.3 статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Отже, за наявності договору добровільного страхування страхувальник (потерпілий) може отримати страхове відшкодування від свого страховика за договором добровільного страхування. МТСБУ відшкодовує потерпілому частину шкоди, яка не компенсована за договором добровільного страхування, у разі якщо винуватець ДТП (власник транспортного засобу) не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У цій справі встановлено, що за договором добровільного страхування, що є іншим видом страхування, потерпілий ( ОСОБА_2 ) отримав страхове відшкодування на відновлення пошкодженого автомобіля від позивача (страховика).

Заподіяння потерпілому шкоди внаслідок винних дій водія у ДТП стало підставою для виникнення деліктного зобов`язання, в якому праву потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондує відповідний обов`язок особи, яка завдала шкоди, відшкодувати заподіяну шкоду. Водночас така ДТП є підставою для виникнення зобов`язання згідно з договором добровільного страхування, в якому потерпілий має право вимоги до страховика (позивач).

Зазначені зобов`язання не виключали одне одного.

Потерпілому належало право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному.

Він на власний розсуд обрав спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги до страховика (позивач), від якого отримав страхове відшкодування на відновлення пошкодженого автомобіля.

Згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Аналогічне правило викладено в пунктах 3.6 Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у ДТП (затверджено протоколом Координаційної ради МТСБУ від 6 грудня 2012 року № 31/2012), за змістом якого МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих компенсує витрати страховика за договором майнового страхування в межах здійсненого ним страхового відшкодування виключно у разі настання ДТП з вини осіб, які звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно з пунктом 13.1 статті 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та у разі, коли відповідальною за шкоду, спричинену внаслідок ДТП, є особа, відповідальність якої застрахована за договором ОСЦПВ іншим страховиком-членом МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований.

При відсутності договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у винуватця дорожньо-транспортної пригоди страховик потерпілого, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування, не набуває права вимоги до МТСБУ, оскільки в пункті 36.4 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" прямо зазначено, що у такій ситуації у МТСБУ не виникає обов`язку здійснювати відповідне відшкодування (регламентні виплати) страховикам.

Такий правовий висновок містить постанова Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 554/5837/15-ц.

Отже, позивач не мав підстав для звернення до МТСБУ із позовом про відшкодування витрат, і пред`явивши вимоги безпосередньо до винуватця дорожньо-транспортної пригоди, діяв відповідно до закону.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" до відповідача.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги позивача та третьої особи підлягають задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову ПрАТ "Страхова компанія "Уніка".

Судові витрати

Згідно з положеннями частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 3 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 2 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 3 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20).

Відповідно до частини 12 статті 141 ЦПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - адвокатом Гусєвим П.В. до заяви про стягнення судових витрат додано договір про надання послуг в сфер права від 12 жовтня 2021 року № 4.1/12-10/2021, укладений між МТСБУ та АО "ІНС.ЛОУ ГРУП", додаткову угоди до нього від 20 грудня 2021 року, № 925 від 05 травня 2023 року, довіреність МТСБУ від 06 грудня 2022 року № 6-01/53, видана МТСБУ, якою адвокату Гусєву П.В. надано повноваження на представлення інтересів МТСБУ на виконання умов договору про надання послуг в сфер права від 12 жовтня 2021 року № 4.1/12-10/2021.

Відповідно до додаткової угоди № 925 від 5 травня 2023 року вартість послуг наданих виконавцем за договором за домовленістю сторін становить 1000 грн.

Колегія суддів вважає, що дії адвоката в цій справі були необхідними та обґрунтованими, МТСБУ як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, підтримувала заявлені позовні вимоги ПрАТ "Страхова компанія "Уніка", дії адвоката відповідають умовам договорупро надання послуг в сфері права, обсягу виконаних робіт, розмір гонорару за надані послуги, на переконання суду апеляційної інстанції, є пропорційним та не є надмірним.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що представником МТСБУ заявлено про стягнення з відповідача судових витрат в розмірі 1000 грн, які третя особа має понести у зв`язку з розглядом цієї справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів доходить висновку про задоволення заяви представника МТСБУ.

Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову в розмірі 2 684 та апеляційної скарги в розмірі 4 026 грн, що разом становить 6 710 грн, а на користь третьої особи - сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 4 026 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" та Моторного (транспортного) страхового бюро України, подану представником Гусєвим Павлом Володимировичем , задовольнити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення такого змісту.

Позов приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (Код ; юридична адреса: місто Київ, вулиця Олени Теліги, 6-В, корпус 4) майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 11 258 грн, а також судовий збір в сумі 6 710 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання:

АДРЕСА_1 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (; адреса: місто Київ, вулиця Малопідвальна, 10, офіс 2) судовий збір в розмірі 4 026 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: