г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1087/24
Номер провадження 2/213/813/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2024 року Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - Мазуренка В.В.

за участю секретаря судового засідання - Гусарової О.С.

за участю представника позивача, відповідача, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті Кривому Розі ради як Органу опіки та піклування в інтересах дитини ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ

До суду надійшов даний цивільний позов, відповідно до якого відповідач має неповнолітню доньку ОСОБА_3 , 2008р.н. До позивача надійшла інформація, що неповнолітня ОСОБА_1 звернулась до поліції, що відповідач в стані алкогольного сп`яніння, не пускає її додому та вимкнула телефон. На підставі акту ОВС неповнолітню направили до закладу охорони здоров`я. В письмових поясненнях неповнолітня вказувала, що відповідач неодноразово вчиняла психологічне та фізичне насилля по відношенню до неї. Позивачем було прийнято рішення про негайне відібрання неповнолітньої ОСОБА_3 , 2008р.н., від відповідача. Неповнолітню було тимчасово влаштовано до КЗ «Центр соціально- психологічної реабілітації дітей» КМР. Просили позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , 2008р.н.

Відзив на позов не надавався.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилалась на обставини викладені в позові.

Відповідач в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, вказала що любить доньку, навідує її, бажає, щоб дитина повернулась додому, висновки для себе зробила.

В судовому засіданні було опитано неповнолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в присутності психолога ОСОБА_4 , ОСОБА_3 пояснила, що в лютому 2024р. посварилась з матір`ю, оскільки пізно прийшла додому, через сварку була злою на матір тому наговорювала на неї, вказане у її заявах є перебільшенням. Просила відмовити у позові та надати можливість повернутись додому. Психолог ОСОБА_4 пояснила, що працює психологом у КЗ Центр соціально- психологічної реабілітації дітей КМР, де перебуває неповнолітня ОСОБА_5 . Вона проводила з неповнолітньою бесіди, у дитини перехідний вік, вона за час перебування в центрі змінилась, передивилась своє відношення до матері, зрозуміла, що потрібно слухати та враховувати думки інших. На даний час неповнолітня ОСОБА_3 налагодила відносини з матір`ю, дуже бажає повернутися додому, до матері.

12.03.2024р. відкрито провадження по справі.

09.04.2024р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_1 , матір`ю якої є ОСОБА_2

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8). ОСОБА_1 має інвалідність з дитинства (а.с.36).

Відповідно до Акту від 18.02.2024р., 18.02.2024р. була виявлена неповнолітня ОСОБА_1 залишена без батьківського піклування, мобільний телефон матері вимкнутий, додому не впускає (а.с.9,12).

Неповнолітня ОСОБА_1 надавала пояснення в присутності спеціаліста служби у справах дітей, та вказувала, що відповідач не впустила її додому, та такі випадки не вперше, та відповідач вчиняє до неї психологічне та фізичне насильство (а.с.10). Суд враховує пояснення неповнолітньої ОСОБА_1 , надані у присутності психолога, в судовому засіданні, та що неповнолітня повідомила суду, що через конфлікт з відповідачем, через злість на відповідача, перебільшувала та оговорила відповідача.

Рішенням від 21.02.2024р. виконкомом Інгулецької районної у місті ради вирішено негайно відібрати від ОСОБА_2 неповнолітню ОСОБА_1 (а.с.13), неповнолітню взято на первинний облік (а.с.14).

Фахівцями Криворізького міського центру соціальних служб було зроблено вихід в родину ОСОБА_2 , але на момент візиту відповідача вдома не було (а.с.17).

Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 20.03.2024р. у відповідача за адресою АДРЕСА_1 , відповідач пояснила, що має проблеми з працевлаштуванням, має намір повенрути доньку. Квартира потребує косметичного ремонту, в наявності м`які та корпусні меблі в занедбаному стані, електропостачання відсутнє, вікна завішані тканиною.

Відповідач суду пояснила, що на зауваження щодо умов проживання відреагувала, навела порядок в квартирі, вікна впорядку та денне світло потрапляє в квартиру, шпалери підклеїла, поприбирала. Щодо електропостачання, то дане питання вирішує, зробить після отримання заробітної платні та повернення дитини, оскільки багато грошей витрачала на тор мозки дитині та на ліки, поки дитина перебувала в лікарні та в центрі. Також пояснила, що працевлаштувалась, про що їй також вказували фахівці центру та органу опіки та піклування

ОСОБА_2 працює прибиральником, характеризується позитивно (а.с.25,26,27)

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які врегульовані Сімейним Кодексом України.

На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР від 27 лютого 1991 року держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.

Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Підстави за яких мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав визначені в ст.164 СК України, в тому числі в зв`язку з ухиленням від виконання ними своїх обов`язків по вихованню дитини ( п.2 ч. 1 вказаної статті).

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту інтересів дитини, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування повинно вирішуватися лише після всебічного дослідження позицій сторін, насамперед, з`ясування ставлення батька до дитини.

Пленум Верховного Суду України в пп. 15,16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст.2 ЦПК України).

За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом не встановлено, а позивачем не доведено фактів винної поведінки відповідача та свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками.

Матеріали справи також не містять відомості про спір між сторонами про порядок спілкування з дитиною, про те з ким буде проживати дитина.

Крім того, ст.19 Сімейного Кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до Рішення виконкому Інгулецької районної у місті ради як орган опіки та піклування №106 від 20.03.2024р. - орган опіки та піклування вважали доцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд критично відноситься до вказаного висновку, вважає його необґрунтованим. Так в судовому засіданні з пояснень дитини встановлено, що через конфлікт з відповідачем, вона оговорила відповідача, та до неповнолітньої відповідачем не вчинялось психологічне та фізичне насильство, та факт того, що її не впустили додому був тільки 18.02.2024р. Суду не надано підтверджень вчинення відповідачем систематичного насильства по відношенню до дитини, дане твердження підтверджувалось поясненнями неповнолітньої, яка їх спростувала в судовому засіданні. Крім того неповнолітня пояснила, що з нею проводили роботи психологи в центрі, та вона зрозуміла, що необхідно дослухатися думок інших, враховувати думку матері (відповідача). Відповідач суду пояснила, що також зрозуміла свої помилки, з дитиною взаємовідносини налагодила, та вони обидві бажають жити однією родиною.

Суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав на теперішній час не відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, оскільки підстави для вжиття такого крайнього заходу не підкріплені достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини; безспірні докази про свідоме, винне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини суду не надані. Встановлено, що порушення було один раз, відповідач висновки зробила, в квартирі порядок навела, з дитиною контактувала в центрі, навідувала її, все необхідне передавала дитині, за допомогою психологів центру контакт дитини та матері налагоджено, та дитина бажає повернутись до матері.

В задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 19, 161,164, 165,166,171 СК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ

Позов Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті Кривому Розі ради як Органу опіки та піклування в інтересах дитини ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті Кривому Розі ради, місцезнаходження: пл. Гірницької Слави, буд.1, місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область, .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Дата складення повного тексту судового рішення - 05 серпня 2024 року.

Суддя В.В. Мазуренко