РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2024 року

м. Рівне

Справа № 563/130/24

Провадження № 22-ц/4815/897/24

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство"Таскомбанк",

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Таскомбанк" на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 06 червня 2024 року (ухвалене у складі судді Загородько Н.А.) у справі за позовом Акціонерного товариства "Таскомбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

18 січня 2022 року Акціонерне товариство "Таскомбанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 02 травня 2018 року між ПАТ "ВіЕс БАНК", правонаступником якого є АТ "Таскомбанк", та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № KF036170-AN, відповідачу надано кредит у розмірі 50000 грн.

Кредитор свої зобов`язання за кредитом виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому кредитним договором, відповідно до умов договору.

В зв`язку з порушенням виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, утворилася заборгованість у загальному розмірі 65 710,84 грн, з яких: 12 965,40 грн заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена), 3 521,87 грн заборгованість по відсотках (в тому числі прострочена); 49 223,57 грн заборгованість по комісії (в тому числі прострочена).

Просили суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Таскомбанк" заборгованість за кредитним договором № KF036170-AN від 02.05.2018 року, яка, станом на 10.05.2023 року становить 65710,84 грн.

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 06 червня 2024 року позов Акціонерного товариства "Таскомбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАСКОМБАНК" заборгованість в розмірі 16487 (шістнадцять тисяч чотириста вісімдесят сім) грн. 27 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАСКОМБАНК" судові витрати у розмірі 759 (сімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 74 коп.

Рішення суду мотивовано обґрунтованістю позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 16 487 гривні 27 коп, з яких заборгованість за тілом кредиту 12 965,40 гривень та за відсотками 3 521,87 гривень.

Позовні вимоги про стягнення заборгованості за обслуговування кредитної заборгованості (комісії) у розмірі 49223,57 грн не підлягають до задоволення, оскільки у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена комісія за надання кредиту.

20 червня 2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАСКОМБАНК" оскаржено рішення у апеляційному порядку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позичальник був ознайомлений та погодився зі змістом Кредитного договору, Умовами отримання кредиту Публічного акціонерного товариства "ВіЕс БАНК" та повністю з ними погодився.

Позичальник підтвердив, що він ознайомлений та у письмовій формі у повному обсязі отримав інформацію, визначену ст. 9 Закону України "Про споживче кредитування" та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування.

У Кредитному договорі № КР036170-АК від 02 травня 2018 року плата за обслуговування кредитної заборгованості розрахована за місячний період у чітко визначеній, незмінній відсотковій ставці - 3% від початкової суми кредиту, що складає 1500 грн щомісячно протягом строку дії Кредитного Договору.

Згідно з п. 4.4 За обслуговування кредиту Банком, Позичальник сплачує Плату за обслуговування кредитної заборгованості, нарахування якої здійснюється щомісяця, на всю суму фактично виданого позичальнику Кредиту.

Згідно 1.7 плата за кредитним договором включає в себе: п. 1.7.1 проценти (які становлять 17% річних, терміном оплати до 2 числа щомісяця протягом строку дії Кредитного Договору); п.1.7.2 Плата за обслуговування кредитної заборгованості (яка становить 3% від початкової суми кредиту, терміном оплати 2 число щомісяця протягом строку дії Кредитного Договору).

При цьому, у Додатку №1 до кредитного договору № КР036170-АN від 02 травня 2018 року в Графіку платежів (таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит), в стовбці під № 7.3 Комісія за надання кредиту відсутня, а у стовбці під № 7.4 Плата за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно протягом строку дії кредитного договору становить 1500 грн (згідно п. 1.7.2 становить 3% від початкової суми кредиту).

Відтак комісії не передбачені кредитним договором та позивачем не стягуються.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення, в частині відмови у стягненні щомісячних відсотків у розмірі 49 223,57 грн та ухвалити у цій частині нове про задоволення таких позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 02 травня 2018 року між ПАТ "ВіЕс Банк" (банк) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір № KF036170-AN, згідно умов якого банк надає позичальнику кредит, у розмірі 50 000 грн на споживчі цілі, строк користування кредитом становить 36 місяців, з кінцевою датою повернення 01 травня 2021 року, а позичальник приймає кредит та зобов`язується належним чином виконувати боргові зобов`язання, зокрема: щодо повернення кредиту, сплати процентів у розмірі 17 % річних, плати за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3 % від початкової суми кредиту (а.с. 6).

З дослідженого судом розрахунку заборгованості, встановлено, що банком було нараховано до сплати заборгованість, станом на 10 травня 2023 року, у розмірі 65710,84 грн, в тому числі заборгованість по тілу кредиту у розмірі 12965,40 грн; заборгованість за відсотками 3521,87 грн; заборгованість по комісії 49223,57 грн (а.с. 18).

Як встановлено у п. 4.4 кредитного договору за обслуговування кредиту банком, позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості, нарахування якої здійснюється щомісяця, на всю суму фактично виданого позичальнику кредиту.

Згідно 1.7.2 кредитного договору плата за обслуговування кредитної заборгованості складає 3% від початкової суми кредиту, з терміном оплати 2 числа щомісяця протягом строку дії кредитного договору.

У Додатку №1 до кредитного договору № КР036170-АN від 02 травня 2018 року в Графіку платежів (таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит) у стовбці під № 7.4 "Плата за обслуговування кредитної заборгованості" зазначено до спати щомісячно протягом строку дії кредитного договору - 1500 грн.

При чому, в договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту у розмірі 1500 грн (3% від початкової суми кредиту).

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України).

Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 11 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування").

Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята статті 12 Закону України "Про споживче кредитування").

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, що:

"31.14. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України "Про споживче кредитування", у зв`язку з чим у Законі України "Про захист прав споживачів" текст статті 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

31.15. Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" з набуттям чинності Закону України "Про споживче кредитування" залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України "Про захист прав споживачів", визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України "Про споживче кредитування".

31.16. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

31.17. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

31.18. Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

31.19. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит(далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту".

31.20. Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

31.22. Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

31.23. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України "Про споживче кредитування" та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

32.3. Розмір плати за обслуговування кредиту визначений у пункті 6 кредитного договору (у графіку щомісячних платежів) та змінюється залежно від погашення кредиту: перший платіж за обслуговування кредиту становить 1 923 грн 49 коп., останній - 118 грн 61 коп.

32.2. Пунктом 1.4 кредитного договору ОСОБА_1 встановлено плату за надання інформації щодо кредиту без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем.

32.4. Надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено.

32.8. Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата дійшла висновку про те, що положення пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними."

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що "у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування". Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".

Верховний Суд у Постанові від 10 січня 2024 року у справі справа № 727/5461/23 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".

За встановлених обставин, а саме: не зазначення у кредитному договорі переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що положення договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними, а позовна вимога про стягнення комісії в розмірі 49 223,57 грн необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона, згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак жодних доказів на підтвердження належного узгодження сторонами кредитного договору його положень щодо переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту позивачем не подано, а судом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Таскомбанк" залишити без задоволення, а рішення Корецького районного суду Рівненської області від 06 червня 2024 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Ковальчук Н.М.