УХВАЛА

30 липня 2024 року

м. Київ

справа № 939/2235/23

провадження № 61-9447 ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Савченко Тетяна Вікторівна, на рішення Бородянського районного суду Київської області від 16 квітня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 червня 2024 року у справі за позовом Бучанської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 16 квітня 2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 18 червня 2024 року, позов Бучанської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області задоволено.

Конфісковано у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області земельну ділянку ОСОБА_1 кадастровий номер :04:003:0208, площею 0,0508 га, з цільовим призначенням для колективного садівництва, яка знаходиться на території АДРЕСА_1 .

29 червня 2024 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку від імені ОСОБА_1 - адвокат Савченко Т. В. подала касаційну скаргу на вказані судові рішення, у якій просила їх скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Верховного Суду від 18 липня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та запропоновано заявнику надати докази щодо ціни позову (вартості спірної земельної ділянки), що підтверджують сплату судового збору у розмірі 5 368,00 грн.

У липні 2024 року на виконання вимог ухвали від 18 липня 2024 року до суду касаційної інстанції надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, у якій заявник зазначає, що ставка судового збору розраховується саме від суми фактично сплаченого судового збору за подачу позовної заяви, а тягар доказування сплати його розміру покладається на позивача.

Вказує, що при подачі позову прокуратура сплатила судовий збір у розмірі 2 684,00 грн, а отже судовий збір за подачу касаційної скарги становить 5 368,00 грн.

Пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України визначено, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Верховний Суд в ухвалі від 18 липня 2024 року зазначав, що заявнику необхідно надати докази вартості спірної земельної ділянки для визначення розміру судового збору.

Той факт, що позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір

у розмірі 2 684,00 грн, не підтверджує ціну спірної земельної ділянки.

Оскільки, заявником не надано жодного доказу на підтвердження вартості нерухомого майна, то Верховний Суд позбавлений можливості встановити розмір судового збору, який необхідно сплатити при подачі касаційної скарги.

Відповідно до положень частини другої статті 393 ЦПК України та статті 185 ЦПК Україниу разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу і заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Оскільки у встановлений судом строк, станом на 30 липня 2024 року недоліки касаційної скарги не усунуто, зокрема не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 18 липня 2024 року, відповідно до статті 185 ЦПК України касаційна скарга підлягає поверненню заявнику, що не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (МПП «Голуб» проти України, № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня 2005 року).

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Савченко Тетяна Вікторівна, на рішення Бородянського районного суду Київської області від 16 квітня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 червня 2024 року у цій справі вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь