Справа № 182/3188/24
Провадження № 2/0182/2412/2024
У Х В А Л А

Іменем України

12.07.2024 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька - Шахова І.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 поданої в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 поданої в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ч.1 ст.187 ЦПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження, суд відкриває провадження у справі.

Суддя, розглянувши позовну заяву, приходить до висновку, що вона підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування, позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з положеннями ч.ч.4, 5 статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Проте, позивачем та його представником в якості органу опіки та піклування було зазначено лише Службу у справах дітей Чернівецької міської ради, в той час коли відповідний орган, який буде надавати висновком про доцільність (недоцільність) позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, за місцем її реєстрації та перебування по справі, зазначений не був, що в даному випадку є необхідним, оскільки питання щодо позбавлення батьківських прав певної особи повинно розглядається судом на підставі належним чином оформленим та завіреним письмовим висновком.

Таким чином, з урахуванням вищевикладених обставин, позивачу та його представнику, слід уточнити суб`єктний склад учасників справи, уточнивши третю особу за місцем реєстрації та проживання відповідачки по справі, та у разі уточнення надати до суду позовну заяву з додатками для вручення особі.

Окрім цього, суддя роз`яснює позивачу та його представнику, що оскільки, процес позбавлення батьківських прав умовно поділяється на етапи, зокрема, етап звернення заявника з відповідною заявою до органу опіки та піклування про надання висновку про доцільність позбавлення конкретної особи батьківських прав. Така заява подається до відповідної Служби у справах дітей органу місцевого самоврядування відповідного району в місті або місцевої державної адміністрації в районі відповідної області за місцем реєстрації матері або батька, стосовно яких вирішується питання про позбавлення батьківських прав згідно з вимогами, визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866, якою затверджено Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини.

Питання щодо позбавлення батьківських прав певної особи повинно обов`язково розглядатися в досудовому порядку органом опіки та піклування з оформленням та видачою про це письмового висновку.

Ненадання висновку одночасно з позовом позбавляє суд можливості провести розгляд справи у встановленому законом порядку та строки. Суд вважає, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка документів, збір необхідної доказової бази. У цьому контексті суд звертає увагу на позицію ВСС України, викладену в ухвалі від 01.11.2017 року у справі № 211/559/16-ц, відповідно до якої позбавлення батьківських прав є передчасним без відповідного висновку органу опіки та піклування і попередження батька про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, представником позивача на підтвердження підстав на звернення до суду відповідні докази поданні не були, як і не було зазначено обставини щодо відповідного подання, яке повинно було розглядатися органом опіки та піклування із винесенням письмового висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача.

При цьому, суддя вважає за необхідне зазначити, що висновок органу опіки та піклування є ключовим доказом по даній категорії справ, якою б не була підстава позбавлення батьківських прав. Даний висновок робиться на підставі засідань комісії органу опіки та піклування про питання доцільності позбавлення батьківських прав.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду від 30 березня 2017 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» заборонену законодавством поведінку батьків можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Попри це, у позові відсутні будь-які докази з приводу того, чи вживалися до відповідача будь-які заходи впливу (оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу) та реагування, що б могло вказати на винну поведінку відповідача.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Однак позивачем у позовній заяві не зазначено, а до позову не долучено належних доказів щодо винної поведінки матері та попередження матері про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

Крім цього, статтею 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Попри це, позивачем та його представником при подачі позову до суду судовий збір сплачено не було, при цьому, як на підставу звільнення від сплати судового збору містилось посилання на ст.8 ЗУ «Про судовий збір», з зазначенням наступного: суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від сплати судового збору, якщо позовна заява подана особою, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена та/або батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів.

Так, суддя ознайомившись з матеріалами справи та долученими доказами в частині зменшення, звільнення та відстрочення від сплати судового збору, приходить до наступного.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 29 постанови № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (із наступними змінами), відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв`язку із цим обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Тобто, з урахуванням вимог закону, суддя приходить до висновку, що ані позивачем ані його представником доказів в розумінні ст.10 ЦПК України долучено не було, як і не було подано відповідного клопотання з посиланням на обставини щодо звільнення, зменшення або розстрочення сплати судового збору. При цьому, обґрунтування пов`язаних, які свідчать про неможливість оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України покладається, на заінтересовану сторону, тобто в даному випадку на позивача, в той час коли позивачем не доведено належним чином підстав для відстрочення сплати судового збору відповідно до ст. 8 ЗУ «Про судовий збір».

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суддя вважає, що і в цій частині позовну заяву слід також залишити без руху, для надання позивачу та його представнику строку для усунення недоліків, шляхом сплати судового збору, у відповідності до визначеного законом розміру.

Виходячи з вищезазначеного, суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків. В разі невиконання вимог, вказаних в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачеві.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 поданої в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали, інакше позовну заяву вважати неподаною і повернути позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал