Справа № 309/3017/24
Провадження № 2/309/741/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2024 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в особі: головуючого-судді : Савицький С.А.

за участю секретаря судового засідання: Мацунич В.І.

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в м. Хуст цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Хустського районного суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Посилається на те, що між сторонами 23.08.2007 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №2516.

Сторони намагались будувати міцні сімейні відносини. Однак, на протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони не можуть як сім`я проживати разом, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми. Кожен з сторін по-різному дивиться на головні критерії шлюбу, життя, сім`ї. Шлюб є лише формальним. Строк на примирення просив не надавати.

Просив розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 23.08.2007 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції за актовим записом №2516.

28.06.2024 року позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог. У заяві зазначив, що від шлюбу в сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають разом з позивачем. Відповідач покинула сім`ю та переїхала на постійне місце проживання в АДРЕСА_1 .Позивач постійно доглядає за дітьми, матеріально забезпечує їх, займається вихованням, сприяє розширенню кругозору і світогляду, здійснює всі необхідні можливості для оздоровлення та належного відпочинку.

Просив неповнолітніх дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити на самостійному вихованні (повному утриманні) та проживати з батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відзиву на позов від ОСОБА_2 до суду не надходило.

В судове засідання позивач не з`явився. До суду від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Зазначив, що позовну заяву з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримує та просить задоволити. Додатково повідомив суд, що ОСОБА_2 виїхала за межі України, що підтверджує факт самоусунення відповідача від виховання неповнолітніх дітей.

Відповідач в судове засідання не з`явилася. До суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. В заяві зазначила, що позовну заяву з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу та залишення на самостійному вихованні (повному утриманні) дітей з позивачем. Починаючи з кінця 2023 року, у зв`язку з погіршенням сімейних стосунків вона переїхала в Закарпатську область на постійне місце проживання. Станом на сьогоднішній день вона проживає окремо від малолітніх дітей та чоловіка. Малолітні діти проживають разом з позивачем. Крім того, вона має намір виїхати за кордон через скрутне матеріальне становище.

Відповідно до ч.3 ст. 223, ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов з урахування заяви про збільшення позовних вимог підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони з 23.08.2007 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції за відповідним актовим записом №2516, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу в сторін народилася дочка ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 та син ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .

Позивач разом із дітьми проживає у м. Львів.

Відповідач більше року не проживає з родиною. Вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 30.04.2024 року.

Діти знаходяться на самостійному вихованні та повному утриманні батька.

Згідно довідки виданої Культурно-просвітницьким центром ім. К. Макушинського польської громади м. Стрия №24/1 від 17.06.2024 року ОСОБА_3 навчається у позашкільному навчальному закладі з вивчення польської мови. Протягом усього періоду занять, співпраця (графік відвідувань, оплата послуг) велась батьком ОСОБА_1 . Дитину на заняття приводив і забирав батько.

Позивач оплачує повністю сам навчання дочки, що підтверджується платіжними інструкціями 0.0..1, 0.0..1, 0.0..1, 0.0..1, 0.0..1, 0.0..1, 0.0.34656617.03.1, 0.0..1, 0.0..1.

Позивачем здійснено оплату за туристичні послуги дочки на суму 18 000 грн. та 2 250 грн., що підтверджується платіжними інструкціями Р24АD4193, 0.0..1 та договором на туристичне обслуговування від 06.06.2024 року укладеним між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 виїхала за межі України, що підтверджується відміткою в закордонному паспорті серії НОМЕР_4 від 28.06.2024 року, що додатково підтверджує факт самоусунення відповідача від виховання неповнолітніх дітей.

Задовольняючи позовну вимогу про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ч.3,4 ст.56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони є людьми різних поглядів на життя. Сторони припинили спільне проживання та ведення господарства. Сім`я розпалася та існує лише формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню.

При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, який наполягає на розірванні шлюбу, тому позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає до задоволення.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Даний висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2020 р. у справі № 200/952/18.

Враховуючи наведене, оскільки сторони дійшли згоди щодо місця проживання дітей, суд приходить до висновку, що позовна вимога про залишення дітей на самостійному вихованні позивача підлягає до задоволення та необхідно неповнолітніх дітей залишити на самостійному вихованні (повному утриманні) та проживати з батьком.

Керуючись ст.ст. 24, 56, 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 81, 223, 247, 263-265 ЦПК України, суд;

У Х В А Л И В:

Позовну заяву задоволити повністю.

Шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 23.08.2007 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції за актовим записом №2516-розірвати.

Неповнолітніх дітей ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити на самостійному вихованні (повному утриманні) та проживати з батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Хустського

районного суду: Савицький С.А.