Справа № 288/1264/24
Провадження № 2-о/288/31/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

з участю секретаря судових засідань - Колодяжної Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту належності заповіту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - заявник) звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності заповіту, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 .

На випадок смерті 12.02.2007 року матір`ю ОСОБА_4 було складено заповіт посвідчений секретарем Ставищенської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, зареєстровано в реєстрі за № 16.

Вказаним заповітом мати заявника заповіла йому належний їй житловий будинок з господарчими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За заявою заявника приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Пилипчуком А.Я. заведено спадкову справу № 48/2021.

При перевірці наявності заповіту під час заведення спадкової справи за даними Спадкового реєстру про заповіт, в розділі інформація про заповідача, дата та місце народження зазначено 12.01.1938 року, а в заповіті зазначено тільки рік народження «1938», в той час як в свідоцтві про смерть зазначена дата народження померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також зазначений ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , в той час, як дійсний номер померлої матері - НОМЕР_2.

Вказані розбіжності у заповіті щодо року народження заповідача викликані опискою, допущеною під час реєстрації заповіту.

Така сама помилка була при складанні заповіту матір`ю ОСОБА_4 на сестру заявника - ОСОБА_3 . Намагаючись виправити вказані помилки Квітнева сільська рада Житомирського району Житомирської області звернулась із відповідною заявою до ДП «НАІС» з проханням внести зміни до реєстру, змінивши дату народження заповідача та її ідентифікаційний код.

Однак, листом від 27.01.2022 року за № 73/301-9 ДП «НАІС» відмовлено у внесені таких змін, так як це фактично змінює державну реєстрацію в Спадковому реєстрі відомостей про засвідчений відповідним органом місцевого самоврядування юридичний факт. При цьому внесення змін до інформації в Спадковому реєстрі в зазначений в листі спосіб не передбачено законодавством.

Також нотаріусом було відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв`язку із виявленими розбіжностями в заповіті та відомостями в Спадковому реєстрі.

Таким чином, заявник позбавлений можливості довести, що заповіт складений саме його матір`ю ОСОБА_4 .

Доказами, що підтверджують належність заповіту матері заявника - ОСОБА_4 , і що запис в Спадковому реєстрі ідентифікаційного коду, який не належить їй, а також відмінна дата та місяць народження, є інформація щодо номеру запису в Спадковому реєстрі, а саме: № 16. Вказаний запис співпадає з тим, який вказаний в заповіті, так як і у Витязі зі Спадкового реєстру.

Крім того, ідентифікаційний код, який вказаний в Спадковому реєстрі, а саме: НОМЕР_1, належить заявнику - ОСОБА_1 .

Також в Спадковому реєстрі правильно вказано також місце народження матері, а саме село Фарбоване Київської області, співпадає місце посвідчення заповіту, дата посвідчення, а також місце зберігання дублікату заповіту.

Всі вказані обставини вказують, що заповіт від 12.02.2007 року посвідчений секретарем Ставищенської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, зареєстровано в реєстрі за № 16, складений саме матір`ю заявника - ОСОБА_4 .

Заявник просить встановити факт належності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженці с. Фарбоване, Фастівського району, Київської області, РНОКПП: НОМЕР_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіту складеного 12.02.2007 року, посвідчений секретарем Ставищенської сільської ради Попільнянського району Житомирської області Кусок Л.С., зареєстрований в реєстрі за № 16, яким ОСОБА_4 заповіла житловий будинок ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Заявник в судове засідання не з`явився, в заяві просив справу розглядати за його відсутності.

Заінтересовані особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви, в яких просили розглядати справу за їх відсутності, проти задоволення заяви не заперечують /а.с. 34, 37/.

Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 12 серпня 2022 року Попільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , актовий запис № 21 /а.с. 6/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 16 грудня 2021 року Попільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально -Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис № 411 /а.с. 8/.

Відповідно до заповіту посвідченого 12 лютого 2007 року секретарем Ставищенської сільської ради Попільнянського району Житомирської області Кусок Л.С., ОСОБА_4 , 1938 року народження, РНОКПП: НОМЕР_2 , заповіла свій житловий будинок з господарчими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 16 /а.с. 10/.

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 27 лютого 2007 року Житомирською філією Інформаційного центру Міністерства юстиції України, до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про заповіт, заповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , село Фарбоване, Київської області, РНОКПП: НОМЕР_1 , номер у реєстрі нотаріальних дій 16 /а.с. 11/.

Як вбачається з повідомлення Державного підприємства «Національні інформаційні системи» Житомирська регіональна філія від 27.01.2022 року за № 73/30-19, щодо внесення змін до інформації, що міститься в Спадковому реєстрі відносно ідентифікаційного номеру та дати народження заповідача ОСОБА_4 , характер змін, про які йде мова у листі, фактично змінює державну реєстрацію в Спадковому реєстрі відомостей про засвідчений відповідним органом місцевого самоврядування юридичний факт та внесення змін до інформації у Спадковому реєстрі в зазначений у листі спосіб не передбачено законодавством /а.с. 12/.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 травня 2024 року виданої Приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області № 22/02-31, відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі ОСОБА_1 Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері заявника, ОСОБА_4 , так як неможливо встановити належність заповіту за спадкодавцем /а.с. 13/.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Так, відповідно до вимог глави 6 розділу ІV ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення розглядає суд за місцем проживання заявника.

Пункт 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, передбачає, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Вимога пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України вказує, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно із п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року (із змінами), при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому.

Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 273 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Частиною 1 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до норм статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Таким чином, дослідивши матеріали справи та наданні докази, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності заповіту, підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 211, 258, 259, 263-265, 293, 315-319, 352, 354, 355 ЦПК України; суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту належності заповіту - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженці села Фарбоване, Фастівського району, Київської області, РНОКПП: НОМЕР_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіту складеного 12.02.2007 року, посвідчений секретарем Ставищенської сільської ради Попільнянського району Житомирської області Кусок Л.С., зареєстрованого в реєстрі за № 16, яким ОСОБА_4 заповіла житловий будинок ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник