С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
__________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/6318/24
В справі 760/3908/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина

03 липня 2024 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Левіцької Н.О.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

ІІ. Описова частина

В лютому 2024 року Позивач АТ «Сенс Банк» звернувся в Солом`янський районний суд м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

26 лютого 2024 року ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва у справі відкрито провадження.

Обгрунтовуючи позов, АТ «Сенс-Банк» посилається на те, що 20 червня 2023 року між ним та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №619803924 у формі встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Позивач вказує, що ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість, яка на день подання позову становила 119691,42 гривень та складалася з наступного:

-прострочена заборгованість за тілом кредиту - 56275,30 гривень;

-поточна заборгованість за тілом кредиту - 51236,07 гривень;

-заборгованість по сплаті процентів - 10125,23 гривень;

-овердрафт (несанкціонована заборгованість) - 2054,82 гривні.

З огляду на таке Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в примусовому порядку.

Представник Позивача у судове засідання не з`явився, в справі наявне клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якій заперечував проти задоволення позовних вимог. У відзиві ОСОБА_1 не заперечував факту укладення договору та використання ним кредитних коштів за допомогою платіжної карти. Проте зазначив, що у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації втратив стабільні джерела доходів, а тому не мав об`єктивної можливості погашати кредит. Крім того, послався на Закон України №2120-ІХ від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України на період дії воєнного стану», який, на думку Позивача, звільнив його на час воєнного стану від обов`язку з погашення заборгованості за кредитом.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступне.

31 березня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії на платіжну картку.

Відповідачем даний факт не оспорюється, він визнав факт ознайомлення з усіма умовами укладеного договору а також факт подальшого використання отриманої платіжної карти у власних цілях.

Безспірно також встановлено, що протягом певного періоду Відповідач ОСОБА_1 своїх зобов`язань з повернення позики та оплати процентів за користування нею не виконував, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість.

З розрахунку заборгованості вбачається, що Позивачем нараховано 119691,42 гривень, яка складається з наступного:

-прострочена заборгованість за тілом кредиту - 56275,30 гривень;

-поточна заборгованість за тілом кредиту - 51236,07 гривень;

-заборгованість по сплаті процентів - 10125,23 гривень;

-овердрафт (несанкціонована заборгованість) - 2054,82 гривні.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного Кодексу України, враховуючи зміни, внесені Законом України від 15.03.2022 р. N 2120-IX.

Посилання Відповідача на цю норму як на підставу для відмови у задоволенні позову є, вочевидь, помилковим, оскільки вона не звільняє боржника від сплати основного зобов`язання (повернення кредиту та сплати процентів).

Як вбачається з розрахунку заборгованості, у позові відсутні вимоги про стягнення з Відповідача неустойки (пені та штрафів), а також вимог про стягнення з ОСОБА_1 передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідальності у вигляді компенсації інфляційних втрат та 3% річних.

Натомість, вимоги про стягнення з Відповідача заборгованості за основним зобов`язанням (повернення кредиту та сплата процентів) не є відповідальністю за прострочення його виконання.

Водночас, беручи до уваги докази часткового погашення Відповідачем заборгованості в сумі 600 гривень, яка була сплачена ОСОБА_1 вже після подання позову до нього, загальна сума заборгованості, яка стягується з Відповідача, підлягає відповідному зменшенню до 119091,42 гривні.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з ОСОБА_1 підлягає судовий збір в розмірі 3028 гривень.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 1048, 1050 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за Кредитним договором №619803924 від 31.03.2021 в сумі 119091,42 гривень.

В іншій частині вимог відмовити.

2.Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судовий збір в розмірі 3028 гривень.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя: