Справа № 298/1317/24
Номер провадження 2-н/298/112/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Ротмістренко О.В., ознайомившись із заявою Комунального підприємства «Комунал-Сервіс» Великоберезнянської селищної ради про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

встановив:

Комунальне підприємство «Комунал-Сервіс» Великоберезнянської селищної ради (надалі також КП «Комунал-Сервіс») звернулось до суду із вищезазначеною заявою.

Відповідно до ст. 160 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з пунктом 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

На виконання вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України судом направлено запити про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання боржників.

Відповідно до наданої Великоберезнянською селищною радою Ужгородського району Закарпатської області у відповідь на запити інформації у реєстрі територіальної громади Великоберезнянської селищної ради ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (вих. № від 22.07.2024 № 04.1-03/84); у реєстрі територіальної громади Великоберезнянської селищної ради ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (вих. № від 22.07.2024 № 04.1-03/85).

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ч. 2 ст.167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно з п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу у разі, якщо, зокрема: заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Так, у заяві про видачу судового наказу КП Комунал-Сервіс» порушує питання про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У вказаній заяві як на підставу для задоволення порушених у ній вимог заявник вказує, що між КП Комунал-Сервіс» та ОСОБА_2 укладено договір № 1684 про надання послуг з централізованого питного водопостачання та відведення від 21.01.2021. Також заявник посилається на довідку Виконавчого комітету Великоберезнянської селищної ради №517/02-27 датовану ще 09.06.2020, відповідно до якої за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано чотири особи, а саме ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Копії зазначених документів додано до заяви.

Водночас заявник не вказує про існування договірних відносин між ним та ОСОБА_1 , не надає відповідного договору, який би підтверджував факт існування таких відносин, як того вимагає п.3 ч.3 ст. 163 ЦПК України, як і не надає жодних інших доказів, які б слугували підставою для беззаперечного стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення за вказаною у заяві адресою, зокрема, про те, що ОСОБА_1 є власником відповідного житла, що він фактично проживає за вказаною в заяві адресою та користується послугами заявника, тобто не надано доказів того, що він є індивідуальним споживачем в розумінні п. 6 ч. 1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Також до заяви про видачу судового наказу не додано сплаченого ОСОБА_1 , ОСОБА_2 рахунку (квитанцій) за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення чи іншого документального підтвердження фактичного споживання такими особами послуг з водопостачання та водовідведення.

Враховуючи, що доказів на підтвердження договірних відносин з ОСОБА_1 щодо надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення суду не надано, не надано документів, які б підтверджували право власності боржників на нерухоме майно, а також інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг боржниками, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу на підставі п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Крім того, слід зазначити таке.

За змістом статті 541 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором (ч.ч. 1, 4 ст. 543 ЦК України).

Відповідно до ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього; якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

Виходячи з аналізу наведених норм, враховуючи неподільність предмета зобов`язання при солідарному стягненні, право регресної вимоги у солідарних боржників, суд зауважує, що у випадку наявності підстав для відмови у видачі судового наказу відносно одного з солідарних боржників, відсутні підстави для видачі наказу відносно другого боржника, оскільки таким шляхом суд змінює порядок стягнення, визначений заявником при подачі заяви, що є недопустимим в наказному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Разом з тим, з метою недопущення порушення права заявника на судовий захист, шляхом звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості та судовий розгляд такої вимоги, заявнику слід роз`яснити, що відповідно до частини першої статті 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п. 1,8 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом (розділ ІІ Наказне провадження), після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 160, 165, 353-355 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити комунальному підприємству «Комунал-Сервіс» Великоберезнянської селищної ради у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали.

Суддя Ротмістренко О.В.