Справа № 357/6445/24
Провадження № 2/357/3109/24
29 липня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючий суддя Цукуров В. П.,
секретар судового засідання Чайка О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в місті Біла Церква Київської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,
У травні 2024 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі «Позивач») звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з даним позовом до ОСОБА_1 (далі «Відповідач») про відшкодування шкоди в порядку регресу.
В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач зазначив наступне.
22.05.2022 року в 18-30 год., у м. Біла Церква по вулиці П.Коновальця, 11, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: 1) «MITSUBISHI», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував Відповідач; 2) «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 .
21.07.2022 року постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №357/4311/22 Відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами на певний період.
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_2 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АР/5828830).
23.05.2022 року потерпілий звернувся до Позивача із заявою про виплату страхового відшкодування.
Витрати на послуги аварійного комісара склали 1100,00 гривень.
Позивач відшкодував завдані Відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 6125,00 гривень (5025,00 гривень + 1100,00 гривень), що підтверджується платіжними інструкціями від 06.06.2022 року №883668 та від 23.09.2022 року №934104.
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «MITSUBISHI», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував Відповідач, застрахованою не була, що покладає, на думку Позивача, усю повноту відповідальності за розмір заподіяних збитків на Відповідача.
Із посиланням на ст.ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України Позивач просив суд стягнути з Відповідача на його користь суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 6125,00 гривень та судовий збір у сумі 3028,00 гривень.
22.05.2024 року ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 33).
У судове засідання представник Позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У матеріалах справи наявна заява представника позивача, у якій останній просить здійснювати розгляд даної справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 49-51).
У судове засідання Відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Відзиву, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду від нього не надходило (а.с. 36, 48).
Згідно з ст.ст.280-282 ЦПК України, беручи до уваги шістдесятиденний строк розгляду справи відповідної категорії, встановленого ст.275 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
У зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно з ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин.
22.05.2022 року в 18-30 год., у м. Біла Церква по вулиці П.Коновальця, 11, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: 1) «MITSUBISHI», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував Відповідач; 2) «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 . 21.07.2022 року постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №357/4311/22 Відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами на певний період (а.с. 4-7).
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_2 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АР/5828830) (а.с. 10).
23.05.2022 року потерпілий звернувся до Позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 9).
Витрати на послуги аварійного комісара склали 1100,00 гривень.
Позивач відшкодував завдані Відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 6125,00 гривень (5025,00 гривень + 1100,00 гривень), що підтверджується платіжними інструкціями від 06.06.2022 року №883668 та від 23.09.2022 року №934104 (а.с. 21, 22).
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «MITSUBISHI», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував Відповідач, застрахованою не була (а.с. 8).
Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права.
Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду.
Крім того, суд ураховує, що у своїх рішеннях Європейський Суд наголошує, що сторона, задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальним правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Втім, такі правила Відповідачем не дотримані.
Згідно з вимогами ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.
Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України).
Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини (п.4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки).
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, згідно зі спеціальним Законом України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі «Закон»).
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.
Згідно з ст.6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми, в порядку визначеному законом.
Відповідно до ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно з ч.1 ст.35 Закону (у редакції Закону чинній на момент дорожньо-транспортної пригоди) для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.
Відповідно до п.36.2. ст.36 Закону страховик МТСБУ протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Керуючись вищезазначеними нормами, потерпіла особа повідомила Позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди та подала заяву про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач визначив розмір заподіяної шкоди та здійснив регламентну виплату потерпілій особі. Рішенням суду Відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст.124, 130 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність Відповідача застрахованою не була.
Відтак, у Позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло законне право подати регресний позов до Відповідача на фактично виплачену суму у розмірі 6125,00 гривень.
Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 гривень (а.с. 4), а позов задоволено повністю, то вказана сума підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3, 13, 81, 141, 254, 263, 264-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти у розмірі 6125,00 гривень, судовий збір у розмірі 3028,00 гривень, а всього стягнути 9153,00 гривень (дев`ять тисяч сто п`ятдесят три гривні 00 копійок).
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України: місцезнаходження: АДРЕСА_1 , .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 . РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 29.07.2024 року.

Суддя В. П. Цукуров