Справа № 727/4550/24
Провадження № 2-др/727/50/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Корнієнка В.М. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «МС Імперіал Буд» про захист прав споживача шляхом стягнення пені за прострочення виконання договірних зобов`язань повернення забезпечувального платежу, -

встановив:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 липня 2024 року позов задоволено в повному обсязі. Ухвалено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МС ІМПЕРІАЛ БУД» на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення виконання зобов`язань відповідно п.п 1-2, 10-11 попереднього договору №А_234 від 13 березня 2017 року в сумі 146225 (сто сорок шість тисяч двісті двадцять п`ять) гривень 89 копійок та судові витрати.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Корнієнком В.М. 01.07.2024 р. в судовому засіданні було зроблено заяву щодо розподілу судових витрат у зв`язку з розглядом справи після ухвалення рішення. Та 16 липня 2024 року позивачем поданоклопотання про розподіл судових витрат, в якому він просив стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на правову допомогу в сумі 10000 грн.

Представником відповідача ТОВ «МС Імперіал Буд» Капінусом А.А. до суду було подано клопотання, у якому він зазначив, що даний позов є четвертим позовом позивача до відповідача про стягнення пені, що підтверджується постановою Чернівецького апеляційного суду від 15.09.2022 року по справі №727/40/22, постановою Чернівецького апеляційного суду від 04.10.2023 року по справі №727/2260/23 та рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 січня 2024 року по справі №727/11436/23. Вказане вище, свідчить про те, що даний позов позивача є шаблонним та не потребував значного часу на отримання позивачем правової допомоги. Беручи до уваги, що витрати позивача на правову допомогу є неспівмірними зі складністю справи та виконаною роботою, а також є такими, що не підтверджуються належними доказами, тому відповідач у відзиві заявив клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правової допомоги до 0,00 грн. В судове засідання представник відповідача не з`явився.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши рішення суду від08 липня 2024 року та матеріали справи, суд вважає, що вимоги представника позивача є частково обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на правничу допомогу можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю виконаної роботи. Такі висновки відповідають правовим позиціям Верховного Суду у справі № 910/16803/19 (постанова від 19.07.2021) та Великої Палати Верховного Суду у справі 755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020).

Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст.270 цього Кодексу.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Наявність договірних відносин між адвокатом Корнієнком В.М. та клієнтом ОСОБА_1 у справі, що розглядається, підтверджувався ордером №1519319, виданим на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 08.02.2024 року.

Дослідивши позовну заяву, судом встановлено, що стороною позивача було заявлено орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Також, представником позивача адвокатом Корнієнком В.М., після ухвалення судового рішення на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу адвоката суду надано:

- додаток №2 до договору про надання правничої допомоги від 15 квітня 2024 року;

- звіт № 2 від 12 липня 2024 року до додатку №2 договору про надання правничої допомоги від 15 квітня 2024 року.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 вказано, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов?язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Посилання представника відповідача ОСОБА_2 на те, що відсутні докази оплати суми витрат на правничу допомогу, отже і відсутні підстави для їх відшкодування, є безпідставними, оскільки витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Верховний Суд у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 зазначив, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано додаток №2 до договору про надання правничої допомоги від 15 квітня 2024 року, згідно з яким вартість послуг, що надаються адвокатом між сторонами встановлена у фіксованому розмірі у сумі 10000 грн.

Слід зауважити, що в звіті № 2 від 12 липня 2024 року до додатку №2 договору про надання правничої допомоги від 15 квітня 2024 року визначається кількісний склад послуг та немає часових показників.

Таким чином, сторонами визначено фіксованний розмір гонорару за послугу з правничої допомоги, виходячи з послуг встановлених у додатку №2 без прив`язки до погодинної оплати за надані послуги.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 визначено, що саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Частиною 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 року в справі №362/3912/18.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих заявнику послуг, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що заявлена представником позивача сума послуг з надання правничої допомоги в розмірі 10000 грн. є надмірною та неспівмірною зі складністю справи, яка розглядалась судом у порядку спрощеного провадження. Суд враховує, що фіксований розмір для виплат адвокатського гонорару, передбачений додатком №2 до договору про надання правничої допомоги від 15 квітня 2024 року в розмірі 10000 грн. є надмірним, оскільки представником позивача здійснювалось представництво інтересів позивача в численних спорах з відповідачем ТОВ «МС Імперіал Буд», що підтверджується копіями рішень наявними в матеріалах справи за схожих обставин. Тому фіксована сума гонорару за вивчення матеріалів справи та написання позовної заяви та інших документів, вивчення та систематизація судової практики щодо застосування висновків правової позиції Верховного суду та інших нормативно-правових актів, підготовка та оформлення необхідних документів для оформлення позовної заяви та її нової редакції є неспівмірними з наданими представником позивача послугами.

Крім того, адвокатська послуга, зазначена у звіті №2 така як консультації з спеціалістами в області економічних досліджень не відображена під час розгляду справи і є не підтвердженою,у зв`язку з чим надані послуги в цій частині не підлягають компенсації за рахунок позивача.

Таким чином суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи, який підлягає відшкодуванню позивачу, підлягає зменшенню та відшкодуванню у розмірі 5000 грн.,що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 141 ч.8, 246, 270 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Корнієнка В.М. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «МС Імперіал Буд» про захист прав споживача шляхом стягнення пені за прострочення виконання договірних зобов`язань повернення забезпечувального платежу задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ «МС Імперіал Буд» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

З повним рішенням суду особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 29 липня 2024 року.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: