ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/7145/23

Провадження № 22-ц/4820/1391/24

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Заворотна А.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/7145/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 травня 2024 року (суддя Салоїд Н.М., повне судове рішення складено 10 травня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, Департаменту патрульної поліції про відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 зазначав, що з листопада 2011 року він є співвласником частини будинку по АДРЕСА_1 . 31 березня позивач та його дружина вирішили прибрати біля домоволодіння, утилізувавши гілля дерев, однак близько 13:30 год завантажений цим гіллям автомобіль знайомого ОСОБА_2 , був зупинений працівниками патрульної поліції ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та утримувався біля 2 годин через звинувачення водія у крадіжці майна, однак вже о 15:30 год авто повернули власнику. Позивач зауважує, що згодом до будинку по АДРЕСА_1 прибули три патрульних поліцейських, які поводили себе агресивно, ображали позивача, хоча він показав витяг щодо власності на нерухоме майно, погрожували зброєю, відібрали телефон та видалили відеозапис. Згодом, хвилин за 30 до будинку ОСОБА_1 приїхало ще одне авто з працівниками карного розшуку, проте ніхто з працівників поліції не представився та не пояснив мети проникнення до житла. Позивач зауважує, що патрульні поліції за вказівкою капітана ОСОБА_6 , погрожуючи зброєю, наносячи удари по ногам, попереджаючи про застосування зброї у разі супротиву, силою заштовхали його до свого авто і біля 16 год 30 хв доставили до ХРНП, відібрали пояснення та після 20 год без звинувачень відпустили додому.

ОСОБА_1 зазначає, що повернувшись додому, його дружина находилась у вкрай нервовому стані та плакала, повідомивши, що після його арешту ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без будь-якого дозволу та будь-яких причин перебували на приватній власності більше 1,5 год. Крім того, ОСОБА_7 систематично фільмував майно, будинок та територію біля нього.

На думку позивача, вказані дії органу, який наділений повноваженнями захищати конституційні права, порушив їх у цілому, завдавши моральної шкоди: незаконним проникненням до житла, незаконним арештом, позбавленням свободи, втручанням у сімейне життя та розлучення сім?ї, порушенням честі та гідності, застосуванням насилля до дружини та незаконним використанням конфіденційної інформації, набутої під час виконання службових обов`язків в особистих цілях. На думку ОСОБА_1 , такі дії працівників патрульної поліції та карного розшуку ХРНП узгоджуються зі змовою ОСОБА_9 щодо не допущення його до власного житла.

ОСОБА_1 посилається на те, що незаконність дій працівників поліції, їх зневажливе ставлення, ігнорування його пояснень, порушення права власності, втручання у сімейне життя призвели до появи почуття злості, ненависті, образи та похитнули довіру до суспільства і правоохоронних органів. Після цих незаконних дій, у позивача погіршилося здоров`я, що проявляється в періодичному безсонні, необхідності відвідувати лікарів, також він зазнав приниження честі та гідності; пережиті страждання призвели до того, що тривалий час не міг належним чином здійснювати підприємницьку діяльність та поніс великі втрати, оскільки всі думки були направлені на відновлення здоров`я.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, Департаменту патрульної поліції України та МВС України по 250 000 грн з кожного.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 листопада 2023 року замінено неналежного відповідача Міністерство внутрішніх справ України належним - Головним управлінням Національної поліції України в Хмельницькій області.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 травня 2024 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному прядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, позивач посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив йому у стягненні моральної шкоди, адже встановлено, що патрульні поліцейські та працівники СОГ не установили реальних подій, що мали місце 31.03.2022, не відібрали пояснення у заявників та свідків; патрульні поліцейські, уникаючи від відповідальності, умисно відмовили йому у складані протоку про адміністративне затримання.

Як вказує позивач, проведення тривалого часу на території домоволодіння по АДРЕСА_1 незаконних дій патрульних поліцейських спостерігали сусіди, і на думку ОСОБА_1 , в їх очах він став злочинцем. Позивач вказує, що не розуміє як знову увійти в довіру до дружини, адже був безсильний захистити її від психологічного тиску поліцейського ОСОБА_7 . ОСОБА_1 зазначає, що вказані неправомірні дії призвели до втрати ефективності підприємницької діяльності, безсоння, страждання, втрати ритму життя та його зміну.

Позивач посилається на те, що патрульні поліцейські протизаконно проникли до його житла, затримали, набули конфіденційні дані та використали їх в особистих потребах. А посилання суду на те, що ОСОБА_9 надала дозвіл на проникнення до житла, на думку ОСОБА_1 , є недоведеним, оскільки будь-якого письмового дозволу на підтвердження цих обставин матеріали справи не містять. І крім того, оскільки ОСОБА_1 є співвласником будинковолодіння по АДРЕСА_1 , тому на проникнення до житла має бути наданий і його дозвіл. Також, апелянт зауважує, що патрульні поліцейські, проникнувши до його особисто житла, протизаконно вели відеофіксацію.

ОСОБА_1 вважає, що з огляду на відсутність належних та допустимих доказів у справі про скоєння останнім правопорушень, здійснювати затримання для встановлення особи у патрульних поліцейських не було.

На думку позивача, суд першої інстанції, відмовивши у позові, легалізував противоправні дії правоохоронних органів, здійснених 31.03.2022.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУНП в Хмельницькій області погоджується із висновками суду першої інстанції та просить відмовити в задоволені апеляційної скарги. Представник зазначає, що позивач не навів обґрунтування розміру шкоди та якими доказами це підтверджується; не надав доказів, внаслідок чого йому була заподіяна моральна шкода, а також доказів того, що поліцейські Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області вийшли за межі наданих їм повноважень або діяли у не передбачений законом спосіб.

Також, позивачем не надано доказів на підтвердження заподіяння йому ГУНП в Хмельницькій області моральної шкоди у вигляді моральних чи фізичних страждань, погіршення стану здоров`я, порушення нормальних життєвих зв`язків та стосунків з оточуючими людьми тощо, а також не зазначено, з яких саме міркувань моральна шкода визначена у сумі 250 000 грн., а моральні страждання, про які позивачем зазначено в позовній заяві, є лише припущенням. Крім того, дії поліцейських Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області не визнанні неправомірними в установленому законом порядку, що в такому разі позбавляє позивача права на звернення до суду з позовними вимогами про стягнення моральної шкоди.

Також, до апеляційного суду надійшов відзив Департаменту патрульної поліції на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а якій представник відповідача погоджується із висновками суду першої інстанції та зазначає, що згідно висновку службового розслідування УПП в Хмельницькій області від 25.07.2022 за фактом внесення відомостей до ЄДР за №0000108 від 07.05.2022 за фактом можливого скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, в ході якого опитаний інспектор взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Хмельницькій області ДПІ старший лейтенант поліції Мурава Р.В. пояснив, що 31.03.2022 заступив на службу по охороні громадського порядку спільно зі старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 , капралом поліції ОСОБА_4 , старшим лейтенантом поліції ОСОБА_10 та старшим лейтенантом поліції ОСОБА_11 в складі екіпажу «Сапфір-0102». Близько 15:20 на логістичний пристрій отримали повідомлення «Підозріла особа» і зв`язавшись із заявником по телефону, останній повідомив, що відома йому особа, яка перебуває в Республіці Польща, повідомила, що на прибудинковій території, де встановлено відеоспостереження, перебувають невідомі особи. Заявник також зазначив, що дані особи прибули на автомобілі марки «Volkswagen». В подальшому було виявлено та зупинено вказаний транспортний засіб та встановлено, що дані особи прибирали вулицю поряд з будинком, що вказував заявник. В автомобілі знаходилося гілля, осіб, які перебували в автомобілі, було встановлено та перевірено по наявних базах Національної поліції. Згодом, о 16:39 екіпаж отримав повідомлення «Крадіжка» по АДРЕСА_1 , куди і направився. Прибувши на місце події було виявлено трьох чоловіків та одну жінку, які завантажували до автомобіля марки «Volkswagen» гілля дерев та суху траву. Двоє з присутніх були встановлені раніше, а інший чоловік ОСОБА_1 назвався власником будинку та поводив себе агресивно, висловлювався нецензурною лайкою щодо поліцейських. Поліцейські пояснили причину свого візиту, а також представилися, пред?явили службові посвідчення, попередили, що ведеться відеофіксація. Для з`ясування обставин справи та встановлення особи ОСОБА_1 було запрошено до Хмельницького РУП, на що той погодився. Спеціальних засобів та фізичної сили відносно останнього не застосовувалось. Перед посадкою в службовий автомобіль ОСОБА_1 було проведено поверхневу перевірку після чого доставлено до службового приміщення по АДРЕСА_2 , де передано працівникам СОГ. Під час спілкування із ОСОБА_1 , поліцейські вели себе ввічливо і тактовно, фізичної сили та спецзасобів по відношенню до останнього не застосовували. ОСОБА_12 , ОСОБА_13 надали аналогічні за змістом пояснення.

Представник вказує на те, що необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді відшкодування шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв?язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про відшкодування шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Разом з тим, матеріали справи не містять та позивачем не надано доказів на підтвердження неправомірності дій працівників поліції (незаконного проникнення до житла, незаконного арешту, позбавлення свободи, втручання у сімейне життя, порушення честі та гідності, здійснення насилля до дружини, незаконного використання даних); не надано доказів моральних страждань та інших негативних наслідків, на які посилається позивач і які, на його думку, настали внаслідок результатів дій працівників поліції - 31.03.2022.

Позивач ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Представники відповідачів до суду не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно положень частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належать частина будинку АДРЕСА_1 , інша частини нерухомості належить ОСОБА_9 , що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав від 19.11.2011 (а.с. 8).

Відповідно то витягу із Інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», 31.03.2022 за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровані наступні повідомлення на лінію «102»: о 15:38 - повідомлення ОСОБА_14 про те, що 31.03.2022 о 15:15 за адресою: АДРЕСА_1 заявнику повідомила власниця будинку та вказала, що на даний момент невідомі особи вчиняють крадіжку; власниця спостерігає за будинком по відеоспостереженню; заявник перебуває поруч будинку та бачить, що там припаркований мікроавтобус марки Фольксваген, до якого завантажують речі. Прибувши на місце події, було виявлено мікроавтобус марки Фольксваген, у якому знаходилось сміття; факт крадіжки не підтвердився; даних осіб було перевірено, нічого підозрілого виявлено не було; та о 17:05 - повідомлення ОСОБА_9 про те, що 31.03.2022 о 16:38 за адресою: АДРЕСА_1 вона побачила по камерах, як невідома особа виносить речі з будинку; заявниця перебуває у Польщі, виклик отримано на службовий телефон; по прибутті - інформація про крадіжку не підтвердилась; цивільно-правові відносини з колишнім чоловіком.

За даними повідомленнями диспетчером служби «102» було створено службові завдання та призначено виконання наряду поліції «Сапфір - 0102» (а.с.63, 64).

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 травня 2022 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, задоволено частково та зобов`язано уповноважену службову особу ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, відповідно до статті 214 КПК України, внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_1 від 01.04.2022 зареєстрованою за №Г-187 ВС, про обставини, що мали місце 31.03.2022 (а.с.10).

07.05.2022 до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_1 про обставини 31.03.2022, а саме, що окремі працівники поліції 31.03.2022 із погрозами застосування насильства, перевищили свої службові повноваження відносно ОСОБА_1 , кримінальне провадження №0000108 (а.с.9).

26.09.2022 старшим слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_15 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000108 від 07.05.2022 по обставинах, що мали місце 31.03.2022 (а.с.44-47).

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 січня 2023 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією в м. Хмельницькому) ТУ ДБР розташованого в м. Хмельницькому Лисюка О.І. від 26.09.2022 про закриття кримінального провадження № 0000108 від 07.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 365 КК України скасовано (а.с.16).

29.04.2023 старшим слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_15 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000108 від 07.05.2022.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 лютого 2024 року, залишеною без змін ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 13 березня 2024 року, у задоволені скарги ОСОБА_1 про скасування постанови старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, від 29.04.2022 про закриття кримінального провадження №0000108 від 07.05.2022 відмовлено (а.с.164, 165 зворот-167).

Згідно висновку службового розслідування УПП в Хмельницькій області від 25.07.2022, опитаний в ході службового розслідування інспектор взводу №2 роти № 1 батальйону УПП в Хмельницькій області ДПІ старший лейтенант поліції Мурава Р.В. пояснив, що 31.03.2022 заступив на службу по охороні громадського порядку спільно зі старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 , капралом поліції ОСОБА_4 , старшим лейтенантом поліції ОСОБА_10 та старшим лейтенантом поліції ОСОБА_11 в складі екіпажу «Сапфір-0102». 3 12:00 до 19:00 поліцейські ОСОБА_11 та ОСОБА_10 несли службу окремо на стаціонарному посту. Близько 15:20 на логістичний пристрій отримали повідомлення «Підозріла особа». Зв`язавшись із заявником по телефону, останній повідомив, що відома йому особа, яка перебуває в Польщі, повідомила, що на прибудинковій території, де встановлено відеоспостереження, перебувають невідомі особи. Заявник також зазначив, що дані особи прибули на автомобілі марки Volkswagen. В подальшому було виявлено та зупинено вказаний транспортний засіб та встановлено, що дані особи прибирали вулицю поряд будинку, що вказував заявник. В автомобілі знаходилося гілля; осіб, які перебували в автомобілі, було встановлено та перевірено по наявних базах Національної поліції. Згодом, о 16:39 екіпаж отримав повідомлення «Крадіжка» по АДРЕСА_1 , куди і направився. По дорозі на місце події ОСОБА_4 зв`язався із заявницею по телефону, яка повідомила, що є власницею будинку та на підтвердження своїх слів надіслала через месенджер «Вайбер» фото своїх документів та документів на право власності на будинок. Прибувши на місце події, було виявлено трьох чоловіків та одну жінку, які завантажували до автомобіля марки Volkswagеn гілля дерев та суху траву. Двоє з присутніх були встановлені раніше, а інший чоловік назвався власником будинку та поводив себе агресивно, висловлювався нецензурною лайкою в бік поліцейських. Поліцейські пояснили причину свого візиту, а також представилися, пред`явили службові посвідчення, попередили, що ведеться відеофіксація. Чоловік, який називав себе господарем, як було встановлено пізніше - ОСОБА_1 , відмовився пред`явити документи, що посвідчують особу. Під час спілкування на місце події прибула слідчо-оперативна група (далі - СОГ) Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області. Для з`ясування обставин справи та встановлення особи ОСОБА_1 було запрошено до Хмельницького РУП, на що той погодився. Спеціальних засобів та фізичної сили відносно останнього не застосовувалось. Перед посадкою в службовий автомобіль ОСОБА_1 було проведено поверхневу перевірку після чого доставлено до службового приміщення по АДРЕСА_2 , де передано працівникам СОГ. Перебуваючи в службовому автомобілі ОСОБА_1 телефонував своєму адвокату та іншим особам. Під час спілкування із ОСОБА_1 поліцейські вели себе ввічливо і тактовно, фізичної сили та спецзасобів по відношенню до останнього не застосовували. Опитані в ході службового розслідування ОСОБА_5 , ОСОБА_4 надали аналогічні за змістом пояснення (а.с.69-73, 114-122).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із недоведеності ОСОБА_1 усіх складових деліктної відповідальності: неправомірності дій працівників поліції (незаконного проникнення до житла, незаконного арешту, позбавлення свободи, втручання у сімейне життя, порушення честі та гідності, здійснення насилля до дружини позивача, незаконного використання даних), наявності моральної шкоди та інших негативних наслідків, на які посилається позивач, і які, на його думку, настали внаслідок неправомірних дій працівників поліції 31.03.2022. та причинно - наслідкового зв`язку між шкодою та неправомірними діями працівників поліції.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Так, згідно статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме - у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (стаття 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Згідно із вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності, на підставі чого суди встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 19 березня 2020 року у справі № 686/13212/19 (провадження № 61-21982св19).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оцінивши у відповідності до вимог статті 89 ЦПК України надані учасникам справи докази, в їх сукупності та співставленні, суд першої інстанції, виходячи з встановлених у справі обставин та подій, а також враховуючи вказані норми матеріального права, правильно визначився з правовідносинами, що склалися між сторонами та дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги про стягнення з Держави Україна в особі ГУНП в Хмельницькій області, Департаменту патрульної поліції моральної шкоди до задоволення не підлягають, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями працівників поліції.

Доводи апеляційної скарги про не врахування судом першої інстанції факту незаконного проникнення працівників патрульної поліції до житла позивача, незаконного його затримання, набуття конфіденційних даних, які були використані в особистих цілях поліціянтів, втручання у сімейне життя, що, на думку позивача, підтверджує протиправність дій працівників поліції та завдання йому у зв`язку із цим моральної шкоди, що виразилася у безсонні, стражданні, втраті ритму життя, його зміні, а також неможливості захистити дружину від психологічного тиску з боку працівника поліції, не приймаються до уваги колегією суддів.

Так, оцінивши надані учасниками справи докази, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що позивачем не доведено неправомірності дій працівників поліції, адже як вбачається із матеріалів справи на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 травня 2022 року, якою було зобов`язано уповноважену службову особу ТУ ДБР внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_1 від 01.04.2022 про події, що мали місце 31.03.2022, старшим слідчим ОСОБА_15 07.05.2022 внесено відповідні відомості до ЄРДР. Разом з тим, 26.09.2022 старшим слідчим ОСОБА_15 винесено постанову про закриття кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 365 КК України, яка ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 січня 2023 року була скасована.

Старшим слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницький) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_15 29.04.2023 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000108 у зв`язку з відсутністю в діях працівників поліції Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та патрульних поліцейських УПП в Хмельницькій області: інспектора взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Хмельницькій області Мурави Р.В., поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Хмельницькій області Мереки Д.В., інспектора взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Хмельницькій області Бондара О.В. складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 365 КК України.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 лютого 2024 року, залишеною без змін ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 13 березня 2024 року, відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 про скасування вищевказаної постанови.

Врахувавши наведені процесуальні рішення, міськрайонний суд прийшов до правильного висновку, що після скасування ухвалою слідчого судді від 31.01.2023 постанови про закриття кримінального провадження №0000108, слідчий вжив усі необхідні дії для перевірки аргументів ОСОБА_1 і в результаті аналізу здобутих доказів, було прийнято законне та обґрунтоване рішення щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях працівників відповідачів складу кримінального правопорушення, передбаченого часиною 2 статті 365 КК України.

Обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 1, 6 статті 81 ЦПК України).

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Враховуючи підстави та предмет позову, суд першої інстанції правильно виснував, що позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності службової особи органу державної влади, так і докази спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою, що в порушення вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України ОСОБА_1 виконано не було.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17 та правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 8 квітня 2020 року у справі №180/1560/16-а порушення прав людини, чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень, завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Враховуючи вказане, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 .

Порушень норм матеріального та процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, апеляційний суд не встановив.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують, оскільки базуються на викладі фабули справи, є повторенням обставин, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

За таких обставин колегія суддів вважає, що підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні, а отже, слід відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 липня 2024 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай