справа № 489/3944/24 провадження №2/489/1698/24
РІШЕННЯ

Іменем України

29 липня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат

встановив:

У травні 2024 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку три проценти річних та інфляційні втрати у розмірі 53499,44 грн.; стягнути з відповідачів витрати на правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн. та судовий збір в сумі 3028,00грн.

В обґрунтування заявлених вимог вказано, що між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (далі - ВАТ «Кредитпромбанк»), правонаступником якого на підставі ухвали Ленінського районного суду міста Миколаєва від 10.07.2020 є ТОВ «Вердикт Капітал», був укладений кредитний договір № 03/1/187/06-AKLN ДУ2, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 102130,00 дол.США зі сплатою 13,5 процентів річних.

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.06.2007 у справі № 2-2701/2007 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за вказаним кредитивним договором в сумі 508546,76 грн. та 5085,50 грн. судового збору.

Посилаючись на те, що набрання законної сили рішенням про присудження не змінює і не припиняє зобов`язання боржника та те, що рішення суду боржником не виконано, позивач скориставшись положеннями частини другої статті 625 ЦК України звернувся до суд уз вказаним позовом.

Відповідач ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Зотікова С.С., через систему «Електронний суд», 24.07.2024 надав до суду відзив на позов в якому просить закрити провадження у справі відносно ОСОБА_2 , а в задоволенні вимог до ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. В разі повного чи часткового задоволення позову - зменшити розмір витрат позивача на правничу допомогу адвоката, що підлягають розподілу, до розумного розміру 5000,00 грн. В разі повної чи часткової відмови в позові - стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, які будуть надані суду в порядку частини восьмої статті 141 ЦПК України.

Підставою для закриття поводження у справі вказано те, що ОСОБА_2 помер , що встановлено ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18.03.2020 у справі №2-2701/2007 та підтверджено постановою Миколаївського апеляційного суду від 13.12.2023 у вказаній справі.

Підставою для відмови в позові відносно ОСОБА_1 вказано те, що позивачем вказано інший кредитний договір ніж той, що вказаний у рішенні Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.06.2007.

Позивач надав копію дублікату виконавчого листа у справі № 2-2701/2007, виданого 30.06.2021 згідно ухвали Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27.05.2021, але не повідомив суд, що вказана ухвала скасована постановою Миколаївського апеляційного суду від 13.12.2023, якою в задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про видачу дублікату виконавчого листа, поновлення строку пред`явлення його до виконання відмовлено.

Крім того, у постанові Миколаївського апеляційного суду від 13.12.2023 у справі № 2-2701/2007 зазначені обставини щодо розміру заборгованості за виконавчим листом, яка складає 156116,11 грн. А отже, заборгованість відповідачів за рішенням суду в розмірі 508546,76 була частково погашена ще первісному кредитору, і на даний час складає 156116,11 грн.

Таким чином, доводи позивача щодо нарахування інфляційних втрат і трьох процентів річних на суму заборгованості 508546,76 грн. є помилковими, оскільки матеріали виконавчого провадження № 33200967 свідчать, що на день відкриття виконавчого провадження 02.07.2012 заборгованість первісному кредитору ПАТ «Кредитпромбанк» за виконавчим документом складала 156116,11 грн. Тому інфляційні втрати і три проценти річних за період з травня 2021 року по лютий 2022 року становитимуть відповідно 12582,96 грн. та 3836,60 грн. (розрахунок наведено у відзиві).

Між тим відповідач позов не визнає повністю, оскільки зобов`язання зі сплати трьох процентів річних та інфляційних втрат згідно частини другої статті 625 ЦК України залежать від основного зобов`язання, та поділяє його долю, тобто якщо не може бути примусове виконання основного зобов`язання, то не можуть бути стягнуті і зазначені нарахування на суду такого зобов`язання. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 13.12.2023 у справі №2-2701/2007 зазначено, що заважаючи на те, що строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання для первісного стягувача сплинув 16.08.2016, строк для заявника як правонаступника ПАТ «Кредитромбанк» закінчився у той же час. При цьому, апеляційний суд застосував пункт 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 06.06.2016 № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження», що набув чинності з 05.10.2016.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 26.06.2024 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Ухвалою суду від 02.07.2024 продовжено розгляд справи у зв`язку із повторним направленням відповідачем ухвали про відкриття провадження у справі та матеріалів позовної заяви.

Ухвалою суду від 29.07.2024 закрито провадження у справі відносно вимог до відповідача ОСОБА_2 .

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Згідно статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів цієї справи та цивільної справи № №2-2701/2007 судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.06.2007 по цивільній справі №2-2701/2007 стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ПП КСП «Технології» на користь ВАТ «Кредитпромбанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 03/1/187/06-AKLN від 10.07.2006 у розмірі 508 546,76 грн. та стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ПП КСП «Технології» судовий збір у розмірі 5 085,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 грн., а всього 5 115.50 грн. з кожного по 2 557,75 грн.

14.08.2007 Ленінським районним судом міста Миколаєва видано виконавчий лист про стягнення з солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ПП КСП «ТС Технології» на користь ВАТ «Кредитпромбанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 508546,76 грн (згідно заявки стягувача заборгованості становить 156116,11 грн).

Державним виконавцем Заводського відділу ДВС на підставі вказаного вище виконавчого листа 02.07.2012 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № ВП №33200967.

Відповідно до інформації про виконавче провадження 16.08.2013 виконавче провадження №33200967 завершене на підставі пункту 5 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ було повернуто стягувачу (неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання боржника).

15.01.2020 ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до суду із заявою про заміну стягувача з ПАТ «Кредитпромбанк» на ТОВ «Вердикт Капітал».

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18.03.2020 залучено до участі у справі правонаступників померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 10.07.2020 заяву ТОВ «Вердикт Капітал» задоволено. Замінено стягувача ПАТ «Кредитпромбанк» на правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» у виконавчому листі виданому по справі №2-2701/20007 за позовом ВАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 , ПП КСП «ТС Технології», ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором.

У березні 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27.05.2021 заяву ТОВ «Вердикт Капітал» задоволено. Ухвалено поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-2701/2007 та видано ТОВ «Вердикт Капітал» дублікат виконавчого листа по вказаній цивільній справі.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 13.12.2023 ухвалу Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27.05.2021 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, так як заявником не наведено обґрунтованих аргументів на підтвердження поважності причин для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

У позові ТОВ «Вердикт Капітал» з посиланням на позиції Верховного Суду вказує, що набрання законної сили рішенням про присудження не змінює і не припиняє того зобов`язання, до примусового виконання обов`язку якого присуджений боржник. Тому так як після набрання законної сили рішенням суду, позичальником рішення не було виконано то в позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних.

За розрахунком позивача, здійсненого із розміру присудженої до стягнення заборгованості - 508546,76 грн., за період з 01.05.2021 по 23.02.2022 інфляційні втрати становлять 41001,73 грн., а три проценти річних - 124978,71 грн.

При цьому, в позові ТОВ «Вердикт Капітал» не вказало на те, що в березні 2021 року Товариство зверталося до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, в задоволенні якої відмовлено постановою Миколаївського апеляційного суду від 13.12.2023, що свідчить про недобросовісну процесуальну поведінку позивача, так як встановлені судами у справі № 2-2701/2007 обставини мають суттєве значення для правильного вирішення спору, зокрема при встановленні розміру заборгованості, що впливає на правомірність наведеного позивачем розрахунку грошових нарахувань, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Правове обґрунтування та мотиви суду.

Згідно з частини другої статті 625 ЦК України у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом вказаної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, як наслідок, право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передують подачі такого позову.

Правовий аналіз положень статей 526,599,611,625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу за увесь час прострочення.

Отже, чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання трьох процентів річних та інфляційних втрат, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Відтак, посилання відповідача на те, що відмова у поновленні строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, не впливає на стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, оскільки рішення суду, яким стягнуто заборгованість з відповідачів залишається чинним та не виконаним.

За такого, з огляду на порушення відповідачем грошове зобов`язання у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України.

Нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат позивач здійснив за період з 01.05.2021 по 23.02.2022.

З вказаним періодом суд погоджується та як він відповідає положенню пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України в яких вказано, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Водночас, суд не погоджується із розміром стягнення, розрахованого позивачем.

Із позову вбачається, що розрахунок позивач здійснив із заборгованості присудженої рішенням суду - 508546,76 грн.

Натомість із обставин встановлених Миколаївським апеляційним судом в постанові від 13.12.2023 у справі № 2-2701/2007, про яку умовчало ТОВ «Вердикт Капітал», вбачається, що: «14 серпня 2007 року Ленінським районним судом міста Миколаєва видано виконавчий лист про стягнення з солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ПП КСП «ТС Технології» на користь ВАТ «Кредитпромбанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 508546,76 грн (згідно заявки стягувача заборгованості становить 156 116,11 грн)».

Наведене підтверджується інформацією з Автоматизованої системі виконавчого провадження по виконавчому провадженню № 33200967 відносно боржника ОСОБА_1 , зокрема постановами про відкриття виконавчого провадження від 02.07.2012 та повернення виконавчого документа стягувачу від 16.08.2013, винесеної державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, згідно яких стягувач ВАТ «Кредитпромбанк» в заяві просило стягнути заборгованість в розмірі 156116,11 грн., що свідчить про часткове погашення заборгованості по кредитному договору.

За таких обставин, так як первісний кредитор пред`являючи виконавчий лист до виконання вказував на стягненні заборгованості з ОСОБА_1 в розмірі 156116,11 грн., яка є меншою ніж присуджена рішенням, відповідно саме з цієї заборгованості мають розраховуватися грошові нарахування згідно частини другої статті 625 ЦК України.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За розрахунком суду за період з травня 2021 по 23.02.2022 інфляційні втрати складатимуть 12586,91 грн. Розрахунок проведено за формулою: [Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] ? [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу].

Три проценти річних за вказаний період складати 3836,61 грн. Розрахунок проведено за формулою: [Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році].

Враховуючи наведене та те, що згідно матеріалів справи фактична заборгованість є меншою присудженої рішенням суду, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача 12586,91 грн. інфляційних втрат та 3836,61 грн. трьох процентів річних, що складає 16423,52 грн. У іншій частині вимог слід відмовити через недоведеність.

При вирішенні вимоги в частині відшкодування витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається із матеріалів справи, представництво інтересів ТОВ «Вердикт Капітал» у цивільній справі здійснювалось Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» на підставі Договору про надання правової допомоги № 03-01/2023 від 03.01.2023.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, позивачем подано: Заявку на надання юридичної допомоги № 2 від 01.05.2023, Прайм лист від 03.01.2023, Акт приймання-передачі наданих послуг від 08.05.2023 (детальний опис робіт) на суму 13000,00 грн, та платіжну інструкцію № від 15.05.2023 на суму 13000,00 грн.

У відзив на позов відповідач вказав, що заначений позивачем до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу не можуть бути визнаний розумними і обґрунтованими; їх розмір є непропорційно великий до ціни позову; крім того справа не є складною для кваліфікації адвоката та не потребує вивчення великого обсягу документів, що є підставою для його зменшенні в разі задоволення позову повністю або частково.

Враховуючи надані ТОВ «Вердикт Капітал» докази, прийняте судом рішення про часткове задоволення заявлених позовних вимог, враховуючи складність справи, яка не є складною, обсяг виконаної роботи адвокатом об`єднання, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності цих витрат та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам, що складає 3989,70 грн. (13000,00х30,69%) та відповідає пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України.

У зв`язку із частковим задоволенням позову, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 929,29 грн. (3028,00 х 30,69%).

Керуючись статтями 4, 19, 141-142, 200, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» 3836,61 грн. трьох процентів річних та 12586,91 грн. інфляційних втрат, всього 16423,52 грн. (шістнадцять тисяч чотириста двадцять три гривні 52 коп.), 3989,70 грн. (три тисячі дев`ятсот вісімдесят дев`ять гривень 70 коп.) витрат на правничу допомогу та 929,29 грн. (дев`ятсот двадцять дев`ять гривень 29 коп.) судового збору.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», , юридична адреса: м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5Б;

відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 29.07.2024.

Суддя І.В.Коваленко