єдиний унікальний номер справи 531/2596/23
номер провадження 2/531/228/24
16 липня 2024 року м. Карлівка
Карлівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Попова М.С.,
за участю секретаря Клименко Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Карлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, та просить суд виключити відомості про його батьківство з актового запису про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 14 від 09.02.2021 року, зробленого Харківським відділом ДРАЦС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, зобов`язати Харківський відділ ДРАЦС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни в актовий запис у книзі записів актів цивільного стану про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та видати нове свідоцтво про народження.
У позові зазначив, що 02.08.2017 між сторонами по справі було зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 у шлюбі народився син ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 , діти після розірвання шлюбу залишилися проживати з матір`ю. Судовим наказом Карлівського районного суду з позивача на користь відповідачки було стягнуто аліменти на утримання дітей, у розмірі 1/3 частини його доходу. Після розірвання шлюбу, в особистій розмові з відповідачкою, позивач дізнався, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є його кровною дитиною. Викладене вище, змусило позивача звернутися до суду з даною позовною заявою.
До суду позивач не з`явився, від нього мається письмова заява, у якій позов підтримав та просив суд його задовольнити, справу просив розглядати за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час, дату та місце розгляду справи було повідомлено у встановленому законом порядку, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Клопотання про розгляд справи за її відсутності, відзиву на позов, від відповідача до суду не надходили.
Тому суд, за письмової згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, письмові докази окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
02.08.2017 між сторонами по справі було зареєстровано шлюб (а.с.7), який розірвано заочним рішенням Карлівського районного суду від 07.03.2023 (а.с.8).
У шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9) та ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.10). Їх батьками записано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Судовим наказом Карлівського районного суду від 10.12.2021 (а.с.11) з позивача на користь відповідачки було стягнуто аліменти на утримання дітей, у розмірі 1/3 частини його доходу.
Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (частина перша статті 122 СК України).
Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (стаття 136 СК України).
Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 89 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
Статтею 81ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 76ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).
Згідно ч.4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Положеннями частин 1-3 статті 13 ЦПК України також передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.
Ухвалою суду від 29.12.2023 було задоволено клопотання позивача та призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу. На вирішення експертів поставлено питання: чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , біологічною матір`ю якої є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ?
29.03.2024 на адресу суду з експертної установи надійшло повідомлення про неможливість проведення судової експертизи (а.с.50), де зазначено, що 22.02.2024, 28.02.2024 до відділу біологічних досліджень та обліку експертної установи для відбору зразків для проведення молекулярно-генетичної експертизи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явилися. Станом на 05.03.2024 зразки біологічного матеріалу вказаних осіб не надходили.
У разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні (стаття 109 ЦПК України).
Встановлено, що експертизу не було проведено через неодноразову неявку всіх учасників експертизи до експертної установи для відбору експериментальних зразків. Причини вони не повідомили, що позбавляє суд можливості зробити висновок про їх поважність.
У абзацах два і три пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 відзначено, що оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК ( 2947-14 ), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.
Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Враховуючи обставини справи, чутливість правовідносин, в яких виник спір, суд вважає, що встановлення факту кровного споріднення між батьком і дитиною не може вважатися об`єктивним за відсутності висновку судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи.
Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-текст є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, параграф 34, від 07 травня 2009 року). Аналогічні висновки зроблені Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в своїх постановах у праві № 159/3926/18 (у ЄДРСР № 93053415) та у справі № 530/1231/16-ц (у ЄДРСР № 88016592).
З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку, що, позивачем не надано належні та допустимі докази, які б у своїй сукупності підтверджували відсутність кровного споріднення з ОСОБА_3 , до експертної установи для відбору зразків для проведення молекулярно-генетичної експертизи він також не з`явився, відповідачка з дитиною також не з`явилася на вказані дати, про причини неявки сторонами не було повідомлено, також суд враховує, що дитина народжена у період перебування сторін у шлюбі, підстави вважати, що вони не підтримували шлюбні відносини чи не проживали разом у той період, суд не має, тому вважає, що підстави для задоволення позовних вимог в частині виключення відомостей про батьківство ОСОБА_1 , як батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні.
Решта позовних вимог ОСОБА_1 є похідними від зазначеної вище основної, а оскільки суд прийшов до висновку про доцільність відмовити у її задоволенні, то інші вимоги задоволенню не підлягають.
Тож, суд відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.
На підставі викладеного, відповідно до ст.136 СК України, керуючись ст. ст.1-18, 141, 209-245, 247, 259, 264, 265, 268, 280-281, 354, 355 ЦПК України, суд
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства, відмовити.
Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Інші учасники справи, а також відповідач, у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя