Справа № 487/6373/24
Провадження № 2/487/2537/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2024 м. Миколаїв

Cуддя Заводського районного суду м. Миколаєва Карташева Т.А., розглянувши позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення грошового відшкодування в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» звернулася до Заводського районного суджу м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» шкоду, заподіяну внаслідок ДТП у розмірі 21 950,11 грн; судові витрати, які складається з витрат на судовий збір в сумі 3028,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6 ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. ст. 2, 4, 5 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Разом з тим, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

При цьому підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Положення про підсудність справ врегульовано у главі 2 розділу I ЦПК України.

Згідно з нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За загальним правилом про підсудність відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Крім того, статтею 28 ЦПК України визначено вичерпний перелік випадків, коли підсудність справ визначається з вибором позивача.

Між тим, положення ч.ч.3, 6 ст. 28 ЦПК України не розповсюджуються на спірні правовідносини, які виникли між сторонами, тобто про стягнення грошових коштів у порядку регресу, оскільки, з позовної заяви вбачається, що позивач уже сплатив страхове відшкодування, а наразі, як особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, заявляє зворотну вимогу (регресу) до винної особи у розмірі сплаченого відшкодування.

Звертаючись до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» посилається на загальні правила підсудності, визначенні ст. 27 ЦПК України, та зазначає місце проживання відповідача ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади міста Миколаєва від 29.07.2024 за №13.23-408017 про зареєстрованих осіб в житловому приміщенні ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстрований.

За даними Реєстру територіальної громади міста Миколаєва стосовно реєстрації особи ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (Витяг №13.23-36677-2024 від 29.07.2024), що є територією Інгульського району міста Миколаєва.

Таким, чином, судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» подана з порушенням правил територіальної підсудності та не підлягає розгляду саме Заводським районним судом м. Миколаєва, оскільки зареєстроване у встановленому порядку місце проживання відповідача знаходиться на території, на яку не поширюється юрисдикція Заводського районного суду м. Миколаєва.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що матеріали справи за позовом ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» слід передати за підсудністю до Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Керуючись ст. ст.2, 4, 5, 27, 28, 30, 31, 369 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення грошового відшкодування в порядку регресу передати на розгляд Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Роз`яснити сторонам, що передача справи здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Копію ухвали надіслати сторонам.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена 30.07.2024.

Суддя Т.А.Карташева