КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2024 рокуКиївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Спис Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області на рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 листопада 2023 року у справі за заявою Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області, за участю особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, ОСОБА_1 , обслуговуючого банку - акціонерного товариства «РАЙФФЕЙЗЕН БАНК», про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року Головне управління Державної податкової служби у Запорізькій області (далі - заявник, ГУ ДПС у Запорізькій області), заінтересовані особи: ОСОБА_1 (далі - особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, ОСОБА_1 ), Акціонерне товариство «РАЙФФЕЙЗЕН БАНК» (далі - обслуговуючий банк; АТ «РАЙФФЕЙЗЕН БАНК»), звернулося до Печерського районного суду м. Києва із заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, в якій просило суд зобов`язати АТ «РАЙФФЕЙЗЕН БАНК» надати інформацію, що містить банківську таємницю щодо ОСОБА_1 шляхом надання у паперовому або електронному вигляді інформації про рух грошових коштів по розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 за період часу з 01.01.2017 року по 31.03.2023 року, який належить ОСОБА_1 , із зазначенням контрагентів, дат проведення операцій, сум та призначень платежів, найменувань, кодів ЄДРПОУ.

В обґрунтування заяви ГУ ДПС у Запорізькій області зазначало, що заявником проведено аналіз податкової звітності ФОП ОСОБА_1 з податку на додану вартість за березень 2023 року та встановлено декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 000,00 грн, що виникло в результаті подання 17.04.2023 року податкової декларації з податку на додану вартість вх. № , а саме:

р. 19 «Від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок17 - рядок 9 декларації) (позитивне значення)» у розмірі за березень 2023 року - 103 497,00 грн.;

р. 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1, рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) у розмірі за березень 2023 року - 103 497,00 грн.

Відповідно до наказу ГУ ДПС у Запорізькій області від 17.05.2023 року № 801-п та направлень № № 1074, 1075 від 19.05.2023 року, з 19.05.2023 року повинна була розпочатися документальна позапланова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 .

Так, 19.05.2023 року було здійснено вихід за податковою адресою ФОП ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , під час якого було встановлено, що останній за податковою адресою відсутній, про що складено акт від 22.05.2023 року № 505/08-01-24-06/ про неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків - фізичної особи за податковою адресою.

Зазначена інформація була передана до Головного управління Національної поліції у Запорізькій області та направлено запит про встановлення місцезнаходження платника податків.

Крім того, на адресу ФОП ОСОБА_1 було направлено запит від 19.05.2023 року № 19398/06/08-01-24-06-03 про надання документів під час проведення документальної позапланової перевірки, який залишився без реагування.

Відповідно до інформаційних даних АІС «Податковий блок» платник податків - фізична особа ОСОБА_1 для проведення розрахунків використовував наступний банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «РАЙФФЕЙЗЕН БАНК».

Для реалізації повноважень податкового органу щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків, з метою здійснення контролю за додержанням податкового, валютного та іншого законодавства, ГУ ДПС у Запорізькій області просить розкрити щодо ФОП ОСОБА_1 інформацію, яка містить банківську таємницю.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 08 листопада 2023 рокув задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління ДПС у Запорізькій області звернулось з апеляційною скаргою.

В доводах скарги зазначають, зокрема, що відмовляючи у задоволені заяви Головного управління ДПС у Запорізькій області про розкриття АТ «РАЙФФЕЙЗЕН БАНК» інформації, що містить банківську таємницю, відносно ФОП ОСОБА_1 суд дійшов неправильного висновку про те, що матеріали справи не містять доказів того, що ГУ ДПС у Запорізький області направило копію наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки та направлення на перевірку у передбачений чинним законодавством спосіб.

Вказують, що відповідно до наказу ГУ ДПС у Запорізькій області від 17.05.2023 року № 801-п та направлень від 19.05.2023 року № 1075, № 1074, з 19.05.2023 повинна була розпочатись документальна позапланова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 .

Документальна позапланова перевірка є таким способом податкового контролю, який не передбачається у плані графіку та проводиться без попереднього повідомлення платника податків.

Податковим кодексом не передбачено направлення копії наказу та направлення на проведення виїзної перевірки. Саме поняття виїзна перевірка передбачає що контролюючий орган виходить на перевірку саме за податковою адресою та вручає наказ та направлення особисто платнику податків.

Для вручення наказу та направлення здійснено вихід за адресами приміщень, які згідно реєстру нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, належать ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 . За результатами виходів не встановлено місцезнаходження ФОП ОСОБА_1 .

Відповідно до п.п. 1.4.5 п. 1.4 Розділу І Наказу від 04.09.2020 р. № 470 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів Державної податкової служби України при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків» (із змінами), складено акт про неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків - фізичної особи за податковою адресою від 22.05.2023р. № 505/08-01-2406/. Другий примірник акта направлено ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ) в порядку, передбаченому п. 2 ст. 42 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI (із змінами) за податковою адресою (№ відправлення 349 від 22.05.2023р.). Поштове повідомлення № 349 від 22.05.2023р року було повернуто на адресу ГУ ДПС у Запорізькій області у зв`язку із «закінченням терміну зберігання», що безпосередньо свідчить про відсутність платника за місцем реєстрації.

Також на адресу ППФО ОСОБА_1 було направлено запити від 19.05.2023 року №19398/6/08-01-24-06-03 про надання документів під час проведення документальної позапланової перевірки. Запитувана інформація надана не була.

Апелянт також вважає хибним висновок суду першої інстанції про те, що заявником не надано достатніх доказів про вчинення всіх обхідних дій, для встановлення місцезнаходження платника податків.

Зазначає, що до Головного управління національної поліції у Запорізькій області надіслано запит на встановлення місцезнаходження платника податків за податковою адресою № 4306/5/08-01-24-06 від 22.05.2023 року.

Також на адресу ППФО ОСОБА_1 було направлено запити від 19.05.2023 року №19398/6/08-01-24-06-03 про надання документів під час проведення документальної позапланової перевірки. Запитувана інформація надана не була.

Поштове повідомлення № 349 від 22.05.2023р було повернуто на адресу ГУ ДПС у Запорізькій області у зв`язку із «закінченням терміну зберігання» , що безпосередньо свідчить про відсутність платника за місцем реєстрації.

Вважають, що суд І інстанції поверхнево розглянув дану справу, без всебічного та об`єктивного дослідження матеріалів по справі.

Додатково зазначають, що підставою для зняття фізичної особи-підприємця з обліку у відповідному контролюючому органі є відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням, або за судовим рішенням, або у разі її смерті, або оголошення її померлою, або визнання її безвісно відсутньою, а також відомості відповідної реєстраційної картки (абзац перший підпункту 1 пункту 11.18 розділу XI Порядку № 1588).

Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа-платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності (абзац перший п.п. 6 п. 11.18 розд. XI Порядку № 1588).

Відповідно до наказу ДПС України від 15.09.2020 №499 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо організації роботи комісій з розгляду питань доцільності/недоцільності проведення перевірок фізичних осіб у зв`язку з припиненням платників та форми висновку доперевірочного аналізу щодо недоцільності проведення перевірки" із змінами, внесеними наказом ДПС України від 29.09.2022 №699 в територіальних органах ДПС створені комісії з розгляду питань доцільності/недоцільності проведення перевірок фізичних осіб у зв`язку з припиненням платників податків та затверджені Методичні рекомендацій щодо організації роботи комісій з розгляду питань доцільності/недоцільності проведення перевірок фізичних осіб у зв`язку з припиненням платників.

Відповідно до Методичних рекомендацій щодо організації роботи комісій з розгляду питань доцільності/недоцільності проведення перевірок фізичних осіб у зв`язку з припиненням платників складання висновку та його передача для розгляду на засіданні комісії здійснюється лише у разі відповідності інформації про платника наступним вимогам:

подання платником до органів ДПС звітності з єдиного внеску з урахуванням положень частини шістнадцятої статті 25 Закону № 2464;

відсутність у платника відкритих рахунків у банках, інших надавачів платіжних послуг або отримання з урахуванням положень статей 72 - 73 Кодексу органами ДПС податкової інформації від платника чи банків, інших надавачів платіжних послуг протягом строку, визначеного статтею 102 Кодексу, про відсутність руху коштів на рахунках такого платника або про наявність руху коштів на рахунках такого платника, якщо такі відомості відповідають звітним даним платника податків;

відсутність податкової інформації, зокрема відомостей інформаційних систем органів ДПС, про:

використання праці найманих працівників, нарахування (виплату) заробітної плати найманим працівникам, нарахування (виплату) фізичним особам винагород за виконану роботу (надані послуги) за цивільно-правовими договорами;

податковий борг, заборгованість (недоїмку) зі сплати єдиного внеску, іншу заборгованість з платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС, що виникли від провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності (без урахування податків, зборів і платежів, не пов`язаних з провадженням підприємницької чи незалежної професійної діяльності).

Тобто, підсумовуючи вищезазначене, апелянт наголошує, що для зняття з обліку платника податків, який не відповідає критеріям, зазначеним в Методичних рекомендаціях щодо організації роботи комісій з розгляду питань доцільності/недоцільності проведення перевірок фізичних осіб, відбувається на підставі проведеної перевірки.

Якщо платник податків дотримувався вимог чинного податкового законодавства, проведення цієї перевірки є необхідною умовою для зняття з обліку в контролюючих органах як платника податків.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому положеннями статті 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надійшло.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області - Стародумова А.С. підтримала апеляційну скаргу, посилаючись на викладені у ній доводи, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про розкриття банківської таємниці.

Заінтересовані особи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у відповідності до вимог процесуального законодавства.

Керуючись положеннями частини другої статті 372 ЦПК України, апеляційний суд вважав за можливе розглянути справу у відсутності заінтересованих осіб, оскільки їх неявка не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідає вказаним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець за адресою: АДРЕСА_4 (а. с. 4 - 5).

Наказом ГУ ДПС у Запорізькій області від 17.05.2023 року № 801-п «Про проведення відповідно до п. 78.1 ст. 78 та п. 200.11 ст. 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України) документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 )» на підставі вимог п.п. 19-1.1.6 п. 19 -1.1 ст. 19-1, п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, п. 200.11 ст. 200 та п.п. 69.2 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України від 02.12.2010 року № 2755-VI (зі змінами), призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), податкова адреса: АДРЕСА_4 , з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за березень 2023 року (вх. № від 17.04.2023 року) від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, з урахуванням періодів декларування від`ємного значення з 19.05.2023 року тривалістю 5 робочих днів (а. с. 6).

Для вручення наказу ГУ ДПС у Запорізькій області від 17.05.2023 року № 801-п та пред`явлення направлень на перевірку № № 1074, 1075 від 19.05.2023 року, 19.05.2023 року було здійснено вихід за податковою адресою ФОП ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , проте, за вказаною адресою місцезнаходження останнього не встановлено.

22.05.2023 року за № 505/08-01-24-06/ ГУ ДПС у Запорізькій області складено акт про неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків - фізичної особи за податковою адресою (а. с. 9).

Для встановлення місцезнаходження платника податків ГУ ДПС у Запорізькій області направлено запит № 23300/04-36-13-05 до Головного управління Національної поліції у Запорізькій області про встановлення місцезнаходження платника податків за податковою адресою (а. с. 11 - 12).

На адресу ФОП ОСОБА_1 було направлено запит від 19.05.2023 року № 19398/06/08-01-24-06-03 про надання документів під час проведення документальної позапланової перевірки (а. с. 18 - 20).

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з частиною першою статті 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Відповідно до статті 60 Закону України "Про банки і банківську діяльність" інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

Банківською таємницею, зокрема, є: 1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; 2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; 3) фінансово-економічний стан клієнтів; 4) системи охорони банку та клієнтів; 5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; 6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; 7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; 8) коди, що використовуються банками для захисту інформації. Інформація про банки чи клієнтів, що збирається під час проведення банківського нагляду, становить банківську таємницю.

Згідно з частиною третьою статті 61 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк має право надавати інформацію, яка містить банківську таємницю, приватним особам та організаціям для забезпечення виконання ними своїх функцій або надання послуг банку відповідно до укладених між такими особами (організаціями) та банком договорів, у тому числі про відступлення права вимоги до клієнта, за умови, що передбачені договорами функції та/або послуги стосуються діяльності банку, яку він здійснює відповідно до статті 47 цього Закону.

Статтею 62 вказаного Закону передбачаються випадки розкриття банком інформації щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками. Зокрема, така інформація розкривається банком центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику або за рішенням суду.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що на вимогу відповідних уповноважених державних органів банк вправі надати інформацію, яка містить банківську таємницю, у межах і обсягах, визначених цим та іншими законами, тобто банки надають обмежену законом інформацію.

Підставою для розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, є необхідність провести перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів до державного бюджету суб`єктом господарської діяльності.

При цьому своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплата податків та зборів (обов`язкових платежів) здійснюється шляхом проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок, підстави та порядок яких визначені законом.

Саме по собі неподання в установлений строк податкової декларації або їх розрахунків, необхідність перевірки достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства тощо є підставою для ініціювання органами державної податкової служби перевірок згідно з процедурою, визначеною главою 8 Податкового кодексу України (далі - ПК України). В цьому випадку розкриття банківської таємниці можливе в разі доведення органом державної податкової служби обставин, за яких перевірки є неможливими або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №761/43384/16-ц.

Згідно з підпунктом 20.1.5 пункту 20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право отримувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, банків та інших фінансових установ довідки у порядку, встановленому Законом України "Про банки і банківську діяльність" та цим Кодексом, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках, у тому числі про ненадходження в установлені строки валютної виручки від суб`єктів господарювання, інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

У статті 75 ПК України зазначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

За змістом статті 348 ЦПК України у заяві про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи має бути зазначено обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або зазначенням прав та інтересів, які порушено.

Згідно з частиною другою статті 350 ЦПК України, якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав і повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні заяви.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що однією з істотних умов договору банківського рахунка є гарантування банком збереження банківської таємниці.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 646/3518/19 (провадження № 61-196св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 761/21850/19 (провадження № 61-8131св21) та від 08 грудня 2021 року у справі № 686/4972/21 (провадження № 61-10767св21), від 23 березня 2023 року у справі № 752/18896/21 (провадження № 61-1578св23).

Відповідно до статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття19 Конституції України). У зв`язку із цим у разі, якщо підставою звернення до суду, зокрема, органу державної податкової служби із заявою про розкриття банківської таємниці, є дії порушника податкового законодавства і стосовно таких дій для цих органів відповідними спеціальними законами передбачений спосіб реагування, то суд не має підстав для задоволення заяви.

Пунктом 42.2 ст.42 ПК України (у редакції, чинній на момент звернення із заявою про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю) передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4. цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до абзацу 6 пункту 42.4 ст. 42 ПК України (у редакції, чинній на момент звернення із заявою про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю) у разі, якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Судом першої інстанції встановлено і не спростовано матеріалами справи, що заявник - ГУ ДПС у Запорізькій області не надало суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ФОП ОСОБА_1 вибув із податкової адреси, а також про неможливість вручення йому повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки.

При цьому, колегія суддів враховує, що перевірка хоч і була призначена відповідно до наказу ГУ ДПС у Запорізькій області від 17 травня 2023 року, проте беззаперечних доказів того, що ФОП ОСОБА_1 вибув із податкової адреси заявником не надано.

Зі змісту наданого заявником акту № 505/08-01-24-06/ від 22 травня 2023 року про неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю ППФО за податковою адресою (а.с. 9)слідує лише про разовий вихід фахівців ГУ ДПС у Запорізькій області за податковою адресою ППФО ОСОБА_1 . Однак вказаний акт не свідчить про те, що ППФО ОСОБА_1 вибув з даної адреси.

Також наданий заявником суду фіскальний чек АТ "Укрпошта" від 22.05.2023 року (а.с.10) свідчить лише про направлення на адресу ФОП ОСОБА_1 запиту про надання документів під час проведення документальної позапланової перевірки. Проте доказів про отримання чи не отримання ППФО ОСОБА_1 вказаного запиту, заявником у порушення вимог статей 12,81 ЦПК України суду не надано і таких доказів матеріали справи не містять.

При цьому апеляційний суд враховує, що підставою для задоволення заяви про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, мають бути обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами (зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо).

Враховуючи вказані норми матеріального права та встановлені фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, колегія суддів вважає, що заявник не надав суду доказів вжиття всіх передбачених ПК України заходів для вручення/направлення документів, необхідних для проведення перевірки.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2023 року у справі № 758/6507/18 (провадження № 61-10185 св 22).

У відповідності до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ГУ ДПС у Запорізькій області про розкриття банківської таємниці.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Апеляційний враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до статті 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій областізалишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 листопада 2023 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 23 липня 2024 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар