СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19941/23

пр. № 2/759/1697/24

09 липня 2024 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретаря судового засідання Вінцковської О.І.

позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що вона у 2001 році уклала шлюб з ОСОБА_5 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_6 . На теперішній час їх син повнолітній, проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 та знаходиться на її утриманні. Починаючи з 01.09.2022 року їх син навчається на денному відділенні Державного університету інформаційно-комунікаційних технологій. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання їхнього сина, в період його навчання, оскільки він працює та має постійний дохід, у зв`язку з чим звернулась до суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2023 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 18-19).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.10.2023 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 22).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.10.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 25).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.12.2023 року залишено без задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі (а.с. 40-41).

20.03.2024 року до суду від ОСОБА_5 надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що долучена до позовної заяви довідка про те, що їхній син ОСОБА_6 навчається в Державному університету інформаційно-комунікаційних технологій за рахунок коштів державного бюджету, позовна заява не містить розрахунку витрат на навчання. Він не має фінансової можливості надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, оскільки на його кошти в рамках виконавчого провадження № 61048733 звернено стягнення на суму 1 013 497,58 грн, на його утриманні перебуває неповнолітній син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Він проходить службу в НОМЕР_1 мобільному прикордонному загоні Державної прикордонної служби України і не має можливості отримувати додаткові доходи для того, щоб надавати матеріальну допомогу (а.с.66-68).

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 21.03.2024 року витребувано докази у справі (а.с. 103).

14.05.2024 року до суду надійшла від ОСОБА_1 відповідь на відзив, у якій зазначає, що відповідач й досі не сплатив заборгованості по аліментах на утримання свого сина до досягнення ним повноліття. Однак, повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги батька, зокрема це витрати пов`язані з навчанням, харчуванням, лікуванням, проїздом до місця навчання, оскільки їх син не отримує стипендію та не має доходу. Для навчання йому необхідний комп`ютер/ноутбук, який вона сама купити не може. Також, їх син має проблеми зі здоров`ям. Таким чином, вважає, що їх дитині потрібно: харчування на рік - 47 359,20 грн, одяг - 50 601,00 грн, засоби гігієни - 12 960,00 грн, канцелярія, підручник - 500,00 грн, витрати на проїзд - 29 040,00 грн, відвідування басейну - 14 243,00 грн, курс мануальної терапії - 22 000,00 грн, придбання комп`ютера - 35 690,00 грн, лікування зубір - 116 120,00 грн. Відповідач є працездатною особою та має заробітну плату у розмірі 819 120,00 грн за 11 місяців, що дозволяє йому утримувати себе та свою повнолітню дитину (а.с. 121-126).

Позивач та її представники в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача, оскільки відповідач має постійний дохід та наявність другої дитини не впливає на частку аліментів для першої дитини.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав викладене у відзиві, вважає позов необґрунтованим, позивач зазначає додаткові витрати (басейн, мануальна терапія, лікування тощо), що не є предметом цієї справи. Придбання зазначених позивачем речей не є необхідним. Відповідач наразі проживає з іншою сім`єю, де на його утриманні перебуває неповнолітня дитина. На його думку розмір аліментів має становити 0,048 від доходу відповідача, що відповідає 4,8%, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, 27.09.2001 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 у Центральному відділі реєстрації шлюбів м.Києва, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 27.09.2001 року (а.с. 16).

Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 12.11.2005 року (а.с. 13).

29.01.2008 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 29.01.2008 року (а.с. 15).

Згідно витягів з реєстру Боярської територіальної громади від 11.10.2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6,10).

Згідно довідки від 06.10.2023 року № 635 виданої ОСОБА_6 він навчається в Державному університеті інформаційно-комунікаційних технологій на 2 курсу навчально-наукового інституту Телекомунікацій за спеціальністю 172 «Телекумунікації та радіотехнік»" денної форми навчання, за рахунок коштів державного бюджету, термін навчання для здобуття рівня вищої освіти «Бакалавр» з 01.09.2022 року по 30.06.2026 року (а.с. 12).

Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі №381/2423/20 Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що згідно довідки НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону (військової частини НОМЕР_5 ) ОСОБА_5 проходить військову службу з19.04.2023 року по теперішній час (а.с. 36).

Згідно довідки про доходи ОСОБА_5 , яка надана Військовою частиною НОМЕР_5 загальна сума доходу за період з 01.04.2023 року по 01.03.2024 року - 850425,72 грн (а.с.115).

Суд бере до уваги, що син сторін ОСОБА_6 продовжує навчатися та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатною особою, отримує регулярний дохід, зобов`язаний та має можливість утримувати його, адже обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання.

Витрати на продукти харчування та інші додаткові витрати для життя дитини є беззаперечними, оскільки для власного існування та навчання будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни та миючі засоби, а це потребує відповідних коштів, оскільки син сторін, навчаючись на денній формі навчання, позбавлений можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу не має.

Будь-яких доказів на підтвердження регулярних витрат на лікування протрузії між хребцевих дисків хребта, міжостистого літаментуту не надано, консультативний висновок ТОВ «Клініка Оксфорд Медікал» та дослідження (магнітно-резонансна томографія) виконані 30.01.2023 року, не є належним підтвердженням витрат на лікування вказаних хвороб.

Та обставина, що звернуто стягнення на кошти відповідача, наявність непогашеної заборгованості на суму понад один мільйон гривень не звільняє відповідача від обов`язку сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання з урахуванням положень ст.199 СК України. Наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами підтверджується здатність відповідача надавати допомогу своєму повнолітньому сину на час його навчання, а також потреба повнолітньої дитини сторін у матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка навчається на денній формі навчання, матеріальне становище відповідача, наявність на утриманні останнього малолітньої дитини - 2014 року народження (а.с. 70), наявність батьківського обов`язку утримання повнолітньої дитини за умови матеріальної можливості, яка наявна у відповідача, адже протилежного судом не встановлено, вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 11.10.2023 року і до закінчення ним навчання в Державному університеті інформаційно-комунікаційних технологій, тобто до 30.06. 2026 року.

Суд вважає, що саме такий розмір аліментів, спрямований на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, в зв`язку з навчанням, що потребує коштів на проїзд до навчального закладу, харчування, купівлю приладдя для навчання, тощо.

У зв`язку з вищевикладеним, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх часткове задоволення.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 258, 259, 263-265, 268, 280, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 11 жовтня 2023 року і до закінчення ним навчання в Державному університеті інформаційно-комунікаційних технологій, тобто до 30 червня 2026 року.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три гривні) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянка України, РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 15.07.2024.

Суддя Ю.О. Твердохліб