Справа №345/3782/24
Провадження № 2-о/345/154/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.07.2024 р. м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Гапоненка Р.В.

за участю секретаря судового засідання Баран В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області, про встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів, суд -

в с т а н о в и в :

що ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеною заявою. Заяву обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_2 .

Заявник, як спадкоємець першої черги за законом після смерті батька, звернулася до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Лесик В.Б. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Однак, приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Лесик В.Б., відмовлено заявнику, як спадкоємцю, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на трактор колісний та причіп у зв`язку з розбіжністю в прізвищі та по батькові в документах (технічних паспортах) « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_4 »; « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_6 ».

В якості підстави для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус взяв за основу лист Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області №04/335-24 від 16.01.2024, в якому власником трактора колісного Т-40М, номерний знак НОМЕР_1 , 1990 року випуску, батько заявника зазначений як « ОСОБА_2 », а власником причіпа марки 2ПТС4, номерний знак НОМЕР_2 , 1989 року випуску, батько Заявника зазначений як « ОСОБА_7 ».

14 червня 2024 представник заявника адвокат Яковишин З.В. звернувся до Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області з проханням внести відповідні зміни в електронну базу даних реєстрації машин та відповідно в технічний паспорт на трактор колісний марки Т-40М, 1990 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 від 04.11.1992 і технічний паспорт на причіп марки 2ПТС4, 1989 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 від 04.11.1992 щодо правильного зазначення прізвища та по-батькові ОСОБА_2 .

Проте, Головне управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області листом №04/3288-24 від 20.06.2024 повідомило представника заявника про те, що у зв`язку з відсутністю в уніфікованій автоматизованій електронно-обліковій системі будь-яких додаткових ознак, які могли б ідентифікувати особу власника (РНОКПП, дата народження, паспортні дані та інше) Головне управління Держпродспоживслужби не може встановити достовірність наданої інформації й рекомендувало для вирішення питання про право на спадщину за законом техніки звернутися до суду.

Заявник вважає, що розбіжності у вищезазначених документах щодо прізвища та по батькові батька заявника виникли помилково, у зв`язку з людським фактором.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25.06.2024 відкрито провадження у справі і призначено справу до розгляду.

Головним управлінням Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області письмових пояснень щодо заяви не надано.

Представник заявника адвокат Яковишин З.В. у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності та без участі заявника, заяву підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Нормами статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

З урахуванням вищезазначеного, слід зробити висновок про те, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 554/3600/19 (провадження № 61-8937св20), від 25 листопада 2020 року у справі № 636/4087/19 (провадження № 61-13847св20), від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19).

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З наявного в матеріалах справи технічного паспорта на трактор колісний марки Т-40М, номерний знак НОМЕР_1 від 04.11.1992, виданого на « ОСОБА_2 » вбачається, що в ньому була допущена помилка у написанні прізвища батька заявника « ОСОБА_4 », замість правильного « ОСОБА_3 ».

В технічному паспорті на причіп марки 2ПТС4, номерний знак НОМЕР_2 від 04.11.1992, виданого на « ОСОБА_2 », була допущена помилка у написанні прізвища батька заявника « ОСОБА_4 », замість правильного « ОСОБА_3 », а також по-батькові « ОСОБА_6 » (згідно електронної бази даних відповідно до інформації (лист 04/335-24 від 16.01.2024), отриманої від Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області, замість правильного « ОСОБА_5 » (мовою документа), що могла виникнути внаслідок орфографічної помилки.

У цих технічних паспортах зазначено, що власник проживає в с. Довпотів Калуського району.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що ОСОБА_2 , батько заявника, проживав в с. Довпотів Калуського району, де й помер.

З матеріалів справи слідує, що згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №9 від 19.11.2015 паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , довідки про смерть №38 від 26.06.2020, довідки №1128 від 26.06.2020, свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_5 , свідоцтва про одруження серії НОМЕР_6 , пенсійного посвідчення № НОМЕР_7 прізвище, ім`я та по батькові батька заявника є саме « ОСОБА_2 ».

Факт родинних відносин з ОСОБА_2 підтверджується також свідоцтвом про народження заявника серії НОМЕР_8 від 05.03.1971, у графі «батько» міститься прізвище, ім`я та по батькові « ОСОБА_2 ».

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_9 від 18.05.2000 заявник 08.09.1991 уклала шлюб з ОСОБА_8 . Після державної реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « ОСОБА_9 ».

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на відсутність будь-яких заперечень заінтересованої особи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, оскільки вимоги заявника ґрунтуються на законі, належним чином обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи.

Встановлення факту належності батькові заявника - ОСОБА_2 вищевказаних технічних паспортів має для заявника юридичне значення, оскільки заявник зможе оформити свої спадкові права, а саме, одержати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька. Іншої можливості встановити цей факт заявник немає.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4, 77, 82, 258, 259, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт належності батькові ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючих документів, а саме технічного паспорта від 04.11.1992 на трактор колісний марки Т-40М, номерний знак НОМЕР_1 , 1990 року випуску, виданого на ім`я « ОСОБА_2 », та технічного паспорта від 04.11.1992 на причіп марки 2ПТС4, номерний знак НОМЕР_2 , 1989 року випуску, виданого на ім`я « ОСОБА_7 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий: