Справа № 283/1125/24
Провадження №2-о/283/66/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

24 червня 2024 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючої судді Саланди О.М. з секретарем судового засідання Кравець Л.Ю.,

розглянувши у порядку окремого провадження в м. Малині цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: постійного проживання в зоні посиленого радіологічного контролю в с. Діброва Малинського району Житомирської області.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що вона звернулася до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років на підставі п.2 ч. 1 ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як особі, яка проживала на територіях радіоактивного забруднення. За результатами розгляду заяви та документів ГУ ПФУ в Житомирській області повідомило заявницю про відмову у призначенні пенсії, оскільки документами не підтверджується факт проживання у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 року не менше 4 років. 03.04.2024 року заявниця повторно звернулася до ГУ ПФУ в Житомирській області та додатково надала довідки Дібрівського старостинського округу. За результатами розгляду заяви та додатково поданих документів ГУ ПФУ в Житомирській області листом повідомило заявницю про відмову у призначенні пенсії, оскільки повторно не взято до уваги довідку № 40 від 14.02.2024 року про факт проживання з 01.03.1989 по 13.04.1990 року в селі Діброва Малинського району Житомирської області, яка ґрунтується лише на показах свідків, а іншими документами не підтверджується факт проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 року не менше 4 років. Встановлення факту проживання в селі Діброва Малинського району Житомирської області у період з 01.03.1989 по 13.04.1990 року під час перебування у відпустці по догляду за дитиною заявниці необхідно для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому заявниця вимушена звернутися до суду з відповідною заявою.

Заявниця ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилась, заявою від 24.06.2024 просить суд проводити розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. 21.05.2024 надав суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без участі представника Головного управління та не заперечує проти задоволення заяви за умови її доведеності.

Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Судом встановлено, що Житомирською обласною державною адміністрацією ОСОБА_1 було видано посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю серії ВП № 714605 від 13.05.2009 року (а.с.8).

Згідно з довідкою Державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща водиця» № 76/1-01-13 від 22.02.2024 року ОСОБА_2 працювала в радгоспі - комбінаті «Пуща-водиця»: була прийнята на роботу з 01.09.1987 року та звільнена з роботи з 23.07.1993 року, а в період з 01.03.1989 по 04.07.1990 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною до виповнення їй півтора року; з 108.09.1990 р. по 23.07.1993 р. перебувала у відпустці по догляду за дитиною до виповнення 3 років (а.с.9).

Відповідно до довідки ДП «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща водиця» № 60/1-01-13 від 15.02.2024 року про перейменування радгоспу - комбінату «Пуща-водиця»; наказом Радгоспу-комбінату «Пуща-водиця» № 18-о від 24.03.1989 року про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення їй півтора року ОСОБА_3 з 01.03.1989 по 04.07.1990 року (а.с.9 зворот).

Згідно з довідкою Дібрівського старостинського округу виконкому Малинської міської ради від 11.01.2024 року № 7, згідно записами погосподарських книг за 1986-1990 р.р ОСОБА_1 дійсно проживала в селі Діброва Малинського району Житомирської області з 26.04.1986 по 01.11.1987 року (а.с.13).

Відповідно до довідки Дібрівського старостинського округу виконкому Малинської міської ради від 14.02.2024 року № 40 ОСОБА_1 постійно проживала без реєстрації в селі Діброва Малинського району Житомирської області з 01.03.1989 по 13.04.1990 року (а. с. 13 зворот).

Згідно з довідкою сектору ведення реєстру Малинської міської територіальної громади № 328 від 15.01.2024 року ОСОБА_1 постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 з 13.04.1990 по 06.02.1995 року (а.с.15).

06.03.2024 заявниця звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з метою призначення їй пенсії згідно зі ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку.

Заявнику було відмовлено у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку з не підтвердженням факту проживання (роботи) у зоні посиленого радіологічного контролю.

У зв`язку з чим, ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання в зоні посиленого радіологічного контролю в період з 01.03.1989 року по 13.04.1990 року.

Факт постійного проживання в зоні посиленого радіологічного контролю в період 01.03.1989 року по 13.04.1990 року підтверджують в письмових поясненнях свідки, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.46,47,48).

Вказані обставини встановлені матеріалами справи, які досліджені судом.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно із ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз наведених норм процесуального права дає підстави зробити висновок про те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Приписами ст. 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення місця постійного проживання за відповідною адресою заявника необхідно для призначення пенсії, після отримання якої у нього виникнуть права передбачені для пенсіонерів.

Згідно з п. 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Постановою Кабінету Міністрів України №51 від 20.01.1997 р. посвідчення потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи видаються особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Дослідивши надані докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.33,55,124 Конституції України, ст.ст.4,10,12,30,76,81,259,263-265,268,293-294,315-319,365 ЦПК України,ст. 29 ЦК України,ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити юридичний факт постійного проживання в зоні посиленого радіологічного контролю в с. Діброва Малинського району Житомирської області в період з 01.03.1989 року по 13.04.1990 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя: О. М. Саланда