ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 639/6723/21
Номер провадження 22-ц/818/2325/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів Маміної О.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Березюк А.І.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2023 року в складі судді Янцовської Т.М. у справі № 639/6723/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

В жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просила стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики від 10 березня 2017 року у розмірі 320 400 грн, який складається з суми позики 162 200 грн та штрафу за неналежне виконання договору позики у розмірі 160 200 грн.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2023 року позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що належним чином повідомлена позивачка повторно не з`явилась в судове засідання, від неї надійшла заява про неможливість явки до суду з тієї причини, що вона потребує постійного нагляду, але доказів на підтвердження зазначеного факту суду не надано, тому суд першої інстанції визнав неявку позивачки в судове засідання такою, що відбулася без поважної причини, при цьому участь позивачки в судовому засіданні судом визнано обов`язковою.

01 травня 2024 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в оскаржуваній ухвалі, як і в ухвалі суду від 21 листопада 2023 року про визнання обов`язковою явки позивачки, судом першої інстанції не обґрунтовано яким чином нез`явлення позивача перешкоджає з`ясуванню судом обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та дослідженню доказів, якими обґрунтовуються ці позовні вимоги, тобто жодним чином не обґрунтовано як саме нез`явлення позивача перешкоджає справедливому, неупередженому та своєчасному розгляду справи.

Відповідач ухвалу суду першої інстанції не оскаржив, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_1 , який заперечував проти апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (пункт 6 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений позивач, явка якого в судове засідання визнана обов`язковою, повторно не з`явився в судове засідання Від неї надійшла заява про неможливість явки до суду з тієї причини, що вона потребує постійного нагляду, але доказів на підтвердження зазначеного факту суду не надано.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з частини 1 статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 42 ЦПК України, учасники справи мають право брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.

Статтею 223 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі, в тому числі позивача, зокрема частиною 5 цієї статті передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз змісту наведених норм процесуального закону свідчить, що обов`язковими умовами для застосування передбачених частиною 5 статті 223, пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про день, час та місце розгляду справи, а також відсутність заяви про розгляд справи за його відсутності.

Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами статей 223, 257 ЦПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто, право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності (до такого правового висновку дійшла об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постановах від 05 червня 2020 року у справі №910/16978/19 та від 16 жовтня 2020 року у справі №910/8816/19).

При цьому, саме у разі подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності і лише в тому разі, якщо його нез`явлення перешкоджає розгляду справи, суд може визнати явку позивача обов`язковою та викликати його у судове засідання.

Разом з тим, положення частини 5 статті 223, пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України не передбачають вимоги про те, що для залишення позову без розгляду позивач має не з`явитися у судове засідання саме у зв`язку з визнанням судом його явки обов`язковою та викликом до суду (дана правова позиція міститься у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 червня 2020 року у справі №910/16978/19).

Положення частини 5 статті 223, пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України не пов`язують залишення позовної заяви без розгляду з необхідністю надання судом оцінки можливості вирішення спору за відсутності представника позивача, який не з`явився на виклик суду, не повідомив про причини неявки, будучи належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду. Наведене, однак, не стосується випадків, коли позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Тобто, оцінка можливості вирішення спору по суті за відсутності представника позивача має обов`язково надаватись судами у разі, якщо позивач не з`явився на виклик суду, але звернувся із заявою про розгляд цієї справи за його відсутності.

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, в судові засідання, призначені на 03 жовтня 2023 року та 21 листопада 2023 року позивач ОСОБА_2 , належним чином повідомлена, про день, час та місце розгляду справи, не з`явилась, свого представника не направила.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач 01 грудня 2023 року звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі у зв`язку з тим, що вона є особою з інвалідністю та потребує постійного догляду у зв`язку з чим була вимушена виїхати з м. Харкова на постійне проживання. На підтвердження позивачем надано довідку від 15 листопада 2023 року № 6311- про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб виданої на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 146).

Крім того, ОСОБА_2 є особою з інвалідністю другої групи з 01 листопада 2008 року безстроково, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК Серія ХАР-07 № 022806 (а.с. 3).

Приймаючи рішення про обов`язкову участь позивачки в судовому засіданні, судом першої інстанції не наведе мотивів цього рішення, як не наведено обґрунтувань при ухваленні рішення про залишення позову без розгляду чому нез`явлення позивачки у судове засідання перешкоджає вирішенню спору.

Ураховуючи наведені обставини та положення закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про наявність підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, для залишення позову ОСОБА_2 без розгляду. Такий висновок суду першої інстанції суперечить вищенаведеним правовим позиціям Верховного Суду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвалу про залишення позову без розгляду судом постановлено з порушенням норм процесуального права.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, що ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду перешкоджає подальшому провадженню у справі, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до частини 6 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права (пункти 4 частини 1 статті 379 ЦПК України).

З огляду на викладене, ухвала Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2023 року підлягає скасуванню з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2023 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 22 липня 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина