Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 936/584/24
Провадження № 2/936/145/2024
25.07.2024 смт. Воловець
Воловецький районний районний суд Закарпатської області у складі судді Павлюка С.С. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у смт. Воловець цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Ухвалою Воловецького районного суду Закарпатської області від 30.05.2024 було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.
В судове засідання сторони та їх представники не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача у прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи без його участі.
Представник відповідача подав до суду письмові пояснення по справі в яких зазначає, що позовні вимоги відповідач визнає частково з врахуванням положень договору позики, норм цивільного законодавства та правових позиції ВС щодо застосування вказаних норм - право первісного кредитора на нарахування відсотків за договором позики №2826279 припинилось 26.08.2021, а відтак загальний розмір заборгованості відповідача за цим договором складає 19 164,00 грн, з яких 12 000,00 грн - основний борг та 7 164,00 грн - відсотки за користування кредитом.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.
Таким чином, ТОВ «Маніфою» належним чином виконав свої зобов`язання, надавши позичальнику кредитні кошти у зазначеному розмірі.
Підписання договору позики відповідач також підтвердив, що він повністю ознайомився з усіма його умовами, в тому числі з правилами, та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.
Однак, відповідач в свою чергу взяті на себе зобов`язання порушив, кредит своєчасно не повернув, що створило заборгованість за кредитним договором.
29.12.2021 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ ««Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №29/12-2021, відповідно до якого ТОВ «Маніфою» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги за договорами позики, у тому числі за договором позики №2826279 від 27.07.2021, що укладений між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1
ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023, в тому числі за договором позики №2826279 від 27.07.2021, що укладений між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 .
Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача.
Відповідно до ст.526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.
Згідно ст.599 ЦКУкраїни зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За нормою ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст.3 Закону України «Проелектронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 ст.11 ЗУ«Проелектронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст.629 ЦКУкраїни встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору.
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦКУкраїни боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України.
Згідно ст.ст. 512, 514 ЦКУкраїни кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
У ст.1077 ЦК України зазначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Набуття позивачем права вимоги до відповідача за кредитним договором, укладеним між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 підтверджується копією договору факторингу №29/12-2021 від 29.12.2021 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал», та копією договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023, укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та позивачем.
Відповідно до пункту 2.3.4 договору позики №2826279 первісним кредитором було надано відповідачу позику в сумі 12 000,00 грн на строк до 26.08.2021 на 30 днів під сплату 1,99% на добу від суми позики (п.2.4.2, 2.4.4. Договору). За вказаний період сума відсотків склала 7 164 грн (1,99% х 30 днів х 12 000,00 грн).
У зв`язку з наведеним, з врахуванням положень договору позики, норм цивільного законодавства та правових позиції ВС щодо застосування вказаних норм - право первісного кредитора на нарахування відсотків за договором позики №2826279 припинилось 26.08.2021, а відтак загальний розмір заборгованості відповідача за цим договором складає 19 164 грн, з яких 12 000 грн- основний борг та 7 164 грн - відсотки за користування кредитом.
29.12.2021 між ТОВ «Маніфою» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» було укладено договір факторингу №29/12-2021 за яким останнім, серед іншого, було відетуплено позивачу право вимоги до відповідача за договором позики №2826279.
Зі змісту положень 1077 та 1078 Цивільного кодексу України слідує, що відступленим може бути право вимоги, яка реально існує. Враховуючи викладені обставини ТОВ «Маніфою» могло відступити ТОВ «Вердикт капітал» право вимоги до відповідача на суму 19 164 грн, з яких 12 000 грн - основний борг та 7 164 грн - відсотки за користування кредитом.
ТОВ «Вердикт капітал» відступило право грошової вимоги до відповідача товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», відповідно до Договору відступлення вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023. З врахуванням положень 1077 та 1078 Цивільного кодексу України позивачу було відступлено право вимоги до відповідача на суму 19 164 грн, з яких 12 000 грн - основний борг та 7 164 грн - відсотки за користування кредитом.
Відтак вимоги щодо стягнення заборгованості за договором позики №2826279 можуть бути задоволені частково в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми 19 164 грн, з яких 12 000 грн - основний борг та 7 164 грн - відсотки за користування кредитом.
Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 31,65%, з урахуванням приписів п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме: 958,36 грн (3028 х 31,65 %).
Щодо позовних вимог про стягнення понесених позивачем та відповідачем судових витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.
Частиною першою ст.133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Згідно з ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до пунктів 1, 2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Водночас, суд зобо`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 в справі № 755/9215/15-ц.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З огляду на складність справи та виконані адвокатом роботи, ціну позову та розмір задоволених вимог, суд вважає, що заявлена до стягнення з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 17 000 грн не відповідає переліку/вартості виконаних робіт та критеріям розумності, справедливості та співмірності, а тому з огляду на зазначене вище та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про необхідність стягнення таких витрат у розмірі 5000 грн, що буде відповідати критеріям розумності, справедливості та співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Крім цього, щодо вимоги представника відповідача про стягнення понесених відповідачем витрат на правову допомогу, на підтвердження чого надано копію договору - доручення про надання правової допомоги від 13.06.2024, акт про прийняття - здавання наданих послуг від 25.07.2024, з огляду на складність справи, суд вважає, що заявлена до стягнення з позивача на користь відповідача сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 17 000 грн не відповідає переліку/вартості виконаних робіт та критеріям розумності, справедливості та співмірності, а тому з огляду на зазначене вище та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про необхідність стягнення таких витрат у розмірі 5000 грн, що буде відповідати критеріям розумності, справедливості та співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.512, 514, 526, 549, 610, 611, 615, 629, 1054, 1081, 1082 ЦК України, ст. ст.12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,
позов товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 958 /дев`ятсот п?ятдесят вісім/ грн 36 коп.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 /п?ять тисяч/ грн.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 /п?ять тисяч/ грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне найменування сторін:
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Суддя: Павлюк С.С.