Справа № 945/1830/23
Номер провадження 2/482/311/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Сергієнка С.А., за участю секретаря судового засідання Шведової Я.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в м. Нова Одеса суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

21.08.2023 року представник позивача звернувся з позовом ОСОБА_1 про відшкодування шкоди (витрат по виплаті страхового відшкодування).

На обґрунтування своїх позову посилався на те, що 16 грудня 2022 року Приватне акціонерне товариство „ПРОСТО-страхування" та ОСОБА_1 уклали Поліс № ЕР212516455 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу „Volkswagen Caddy", реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі - забезпечений транспортний засіб).

06 травня 2023 року в місті Миколаєві на вулиці Рюміна відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль „Opel Astra", реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 ; та забезпечений транспортний засіб „Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 . Відповідно до Постанови Заводського районного суду міста Миколаєва від 01 червня 2023 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 .

08 травня 2023 року до АТ «ПРОСТО-страхування» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку, звернувся ОСОБА_2 , та повідомив, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб „Opel Astra, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить йому на праві власності.

Відповідно до Звіту № 033/05-23 від 17 травня 2023 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу „Opel Astra, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 31 315,47 гривень.

14 червня 2023 року до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся ОСОБА_2 . За результатами розгляду матеріалів страхової справи AT «ПРОСТО-страхування» прийняло рішення про визнання дорожньо-транспортної пригоди від 06 травня 2023 року страховим випадком, про що 15 червня 2023 року складено страховий акт № 163955, відповідно до якого страхове відшкодування, що належить до виплати ОСОБА_2 , становить 24 052,37 гривень. Відповідно до платіжної інструкції № 3295 від 16 червня 2023 року AT «ПРОСТО-страхування» виплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу „Opel Astra, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в розмірі 24 052,37 гривень.

Таким чином, фактичні витрати AT «ПРОСТО-страхування», пов`язані з цим страховим випадком складають 24 052,37 гривень.

Відповідно до ч. 2 от. 1187 ЦК України: „Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За cт. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п. 13.2 cт. 13 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів: «Розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, інвалід II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до І або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу».

Згідно із cт. 38-1.1 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів: „У разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи водієм, водійський стаж якого є меншим ніж визначено умовами договору страхування, то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 % виплаченого страхового відшкодування.

При укладенні Полісу № ЕР212516455 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів було застосовано знижку 50 відсотків від базового коефіцієнту, оскільки ОСОБА_1 є пенсіонером.

Однак, в даному випадку відповідачем - ОСОБА_1 було порушено умови, на яких було укладено договір страхування та п. 13.2. ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», адже договір страхування № ЕР212516455 був укладений на пільгових умовах за умови належності (права власності) автомобіля „Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1 , пенсіонеру ОСОБА_1 . Але, як з`ясувалося, автомобіль „Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить іншій особі - ОСОБА_3 .

Таким чином, ОСОБА_1 зобов`язаний компенсувати AT «ПРОСТО- страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі: 24 052,37 грн. - 50 % = 12 026,19 грн.

Посилаючись на вищевикладене представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати по виплаті страхового відшкодування в сумі 12 026,19 грн., а також судові витрати.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі та надіслав письмові заперечення на позов у якому вказував наступне.

16 лютого 2024 року йому зателефонував представник ПАТ «Просто страхування» і запропонував укласти договір страхування автоцивілки на автомобіль Фольксваген каді - реєстраційний номер НОМЕР_3 , але відповідач відмовився від пропозиції через високу суму страхового платежу.

На що представник страховика запевнив його, що він як пенсіонер має право на пільгові умови страхування, для цього треба надати додатково копію пенсійного посвідчення. Коли відповідач надіслав копію пенсійного посвідчення, йому надали рахунок який він сплатив страховий платіж і одержав страховий Поліс ЕР 212516455.

Таким чином страховик надав йому пільгові умови страхування, не зважаючи на те, що він не є власником транспортного засобу, це видно з наданих копій документів. При цьому Страховиком порушені вимоги пункту 13.2 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, згідно з яким пільга надається пенсіонеру, якщо транспортний засіб належить йому на правах власності.

Крім того при складанні договору страховиком порушені вимоги пункту 17.1 Закону України, згідно з яким страховик зобов`язаний укладати договори обов`язкового страхування відповідно до вимог цього Закону.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

16 грудня 2022 року Приватне акціонерне товариство „ПРОСТО-страхування" та ОСОБА_1 уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу „Volkswagen Caddy", реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується Полісом № НОМЕР_4 .

Згідно полісу вищевказаний договір страхування було укладено з пільгою страхового платежу 50%, поліс також містить посилання на пенсійне посвідчення ОСОБА_1 НОМЕР_5 від 17.10.2011 року.

06 травня 2023 року в місті Миколаєві на вулиці Рюміна відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль „Opel Astra", реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 ; та забезпечений транспортний засіб „Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 . Відповідно до Постанови Заводського районного суду міста Миколаєва №487/2807/23 від 01 червня 2023 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 .

Власником транспортного засобу „Volkswagen Caddy", реєстраційний номер НОМЕР_1 на час укладення договору страхування та ДТП був ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 22.12.2012 року.

08 травня 2023 року до АТ «ПРОСТО-страхування» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку, звернувся ОСОБА_2 , та повідомив, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб „Opel Astra, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить йому на праві власності.

Відповідно до Звіту № 033/05-23 від 17 травня 2023 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу „Opel Astra, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 31 315,47 гривень.

14 червня 2023 року до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся ОСОБА_2 . За результатами розгляду матеріалів страхової справи AT «ПРОСТО-страхування» прийняло рішення про визнання дорожньо-транспортної пригоди від 06 травня 2023 року страховим випадком, про що 15 червня 2023 року складено страховий акт № 163955, відповідно до якого страхове відшкодування, що належить до виплати ОСОБА_2 , становить 24 052,37 гривень.

Відповідно до платіжної інструкції № 3295 від 16 червня 2023 року AT «ПРОСТО-страхування» виплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу „Opel Astra, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в розмірі 24 052,37 гривень.

Таким чином, фактичні витрати AT «ПРОСТО-страхування», пов`язані з цим страховим випадком складають 24 052,37 гривень.

29 грудня 2023 року було внесено зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо відомостей Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування», та змінено назву Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» на Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО».

Надаючи оцінку доводам позивача та відповідача суд виходить із наступного.

Згідно до ст. 7 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі Закон), розмір страхового платежу (внеску, премії) встановлюється страховиком самостійно шляхом добутку розміру базового страхового платежу та значень відповідних коригуючих коефіцієнтів, що затверджуються відповідно до пункту 7.2 цієї статті, а також з урахуванням положень пункту 13.2 статті 13 цього Закону. Страховику забороняється встановлювати або пропонувати встановити розмір страхового платежу, розрахований в інший спосіб.

Відповідно до п. 13.2 cт. 13 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.

Згідно до п.17.1 ст. 17 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір "Зелена картка") відповідно до цього Закону та чинного законодавства України.

Відповідно до розділу ІІІ Положення про особливості укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів затвердженого розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 27.10.2011 № 673, для укладення внутрішнього електронного договору страхування власник транспортного засобу через ІТС виражає намір укласти договір страхування та вносить відомості, необхідні для укладення такого договору, що є заявою на страхування. Перелік відомостей, необхідних для укладення внутрішнього електронного договору страхування, визначається МТСБУ та оприлюднюється на веб-сайті (веб-сторінці) МТСБУ.

Страховик на підставі отриманої через ІТС заяви на страхування формує пропозицію укласти внутрішній електронний договір страхування у формі проекту страхового поліса, що реєструється в єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Пропозиція укласти внутрішній електронний договір страхування направляється страховиком власнику транспортного засобу через ІТС і є чинною до закінчення доби, в якій її було сформовано.

Перелік відомостей, які повинні міститися у пропозиції укласти внутрішній електронний договір страхування, затверджується МТСБУ та оприлюднюється на веб-сайті (веб-сторінці) МТСБУ.

Згідно Переліку відомостей, необхідних для укладання внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого протоколом Президії МТСБУ від 25.05.17 № 401/2017, який міститься на офіційному веб-сайті МТСБУ за посиланням https://тtsbu.ua/storage/app/тedia/uploaded-files/Perelik_v_28_04_17.pdf, для укладання внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик повинен мати наступні відомості: 1) відомості про страхувальника; 2) відомості про транспортний засіб (ТЗ), щодо якого укладається договір страхування: - тип ТЗ; - державний номерний знак; - марка, модель; - рік випуску; - ідентифікаційний номер VIN (сімнадцятизначний) ТЗ або у разі відсутності в технічному паспорті відомостей про ідентифікаційний номер VIN, номер кузова (шасі, рами) транспортного засобу - відображається б/н. - номер кузова (шасі, рами); - населений пункт місця реєстрації ТЗ; 3) особливі умови використання забезпеченого ТЗ; 4) інші відомості, необхідні страховику для оцінки ризику.

Відомості, зазначені в п.п.1-4 страховик повинен отримати від страхувальника, але має право перевірити їх достовірність шляхом звірки з наявними даними у власних інформаційних реєстрах та з даними державних інформаційних ресурсів.

Із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що страховику забороняється укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір "Зелена картка") в супереч положенням Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та чинного законодавства України.

Розмір страхового платежу (внеску, премії) встановлюється страховиком самостійно шляхом добутку розміру базового страхового платежу та значень відповідних коригуючих коефіцієнтів, що затверджуються відповідно до пункту 7.2 цієї статті, а також з урахуванням положень пункту 13.2 статті 13 цього Закону.

Законом забороняється страховику встановлювати або пропонувати встановити розмір страхового платежу, розрахований в інший спосіб.

При цьому отримуючи відомості від страхувальника страховик має право перевірити їх достовірність шляхом звірки з наявними даними у власних інформаційних реєстрах та з даними державних інформаційних ресурсів.

Таким чином укладаючи договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів із застосуванням пільг передбачених пунктом13.2 статті 13 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик за законом зобов`язаний вжити дій для перевірки наявності підстав надання таких пільг перед ухваленням рішення про їх надання.

Проте у випадку, що є предметом розгляду у цій справі страховик проявив недбалість або навмисно запропонував відповідачу укладення договору страхування на умовах, що не відповідають вимогам закону та уклав договір на таких умовах і таким чином поставив страхувальника у вразливе становище у разі настання страхового випадку з вини страхувальника, а страховика у більш вигідне положення ніж обумовлене договором.

Згідно п.52 Закону України «Про страхування» страхова послуга - вид фінансової послуги, що надається страховиком для забезпечення потреби потенційного страхувальника у страховому захисті на підставі договору страхування.

Згідно преамбули та статті 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Статтею 19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняється нечесна підприємницька практика, а зокрема будь-яка діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації зокрема про: спосіб продажу, ціну або спосіб розрахунку ціни, наявність знижок або інших цінових переваг, небезпеку, що загрожує споживачу у зв`язку з покупкою та/або використанням продукції.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Підприємницька практика, яка істотно спотворює або може істотно спотворити економічну поведінку лише чітко визначеної (окремої) групи споживачів, особливо вразливих до такої діяльності через їх розумові або фізичні вади, вік чи довірливість, у разі якщо продавець мав об`єктивну можливість передбачити їх поведінку та особливості, має оцінюватися з точки зору середньостатистичного представника такої групи, а також з урахуванням припущення, що, зважаючи на викладені обставини, можливість здійснити свідомий і компетентний вибір відсутня і споживач помиляється при вчиненні правочину щодо обставин, які мають істотне значення. Зазначені умови не стосуються законної рекламної діяльності, у тому числі створення заяв або виразів, які не можуть бути сприйняті буквально.

Забороняються як такі дії , що вводять в оману, зокрема пропонування для реалізації продукції за визначеною ціною, якщо існують підстави вважати, що продавець або виконавець не зможе надати таку продукцію за такою ціною або у таких обсягах, що можна передбачити з огляду на пропоновану ціну та характеристики продукції;

Перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, не є вичерпним.

При цьому суд враховує, що відповідач належить до вразливої соціальної групи пенсіонерів, є особою похилого віку і погодився на укладення договору на умовах запропонованих позивачем керуючись запропонованою позивачем пільгою яка завідомо для позивача не мала законних підстав, що поставило ОСОБА_1 у вразливе становище.

У постанові від 18 січня 2023 року у справі №580/1300/22 Верховний Суд сформулював правовий висновок стосовно застосування принципу «легітимних очікувань», що, головним чином, походить від англійського терміну «legitimate expectations» як розумні, небезпідставні або обґрунтовані очікування. Зокрема, Суд зазначив, що принцип легітимних очікувань широко застосовується у судовій практиці та ґрунтується на низці конституційних положень, які гарантують захист права власності (стаття 41 Конституції України) та передбачуваність (прогнозованість) законодавства, яким визначаються обмежувальні заходи (статті 22, 57, 58, 94 та 152 Конституції України);

реалізація принципу легітимних очікувань полягає у досягненні бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки; втілення легітимних очікувань унеможливлюється, зокрема, у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни правової основи у такі строки, що не є розумними та обґрунтованими;

правовим підґрунтям (основою) для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норма права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору;

відсутність у законі безпосередніх приписів щодо певного права, яке, однак, слідує із загальних конституційних принципів або природного права, або відсутність закону, що визначає механізм реалізації такого права, самостійно не може свідчити про відсутність правового підґрунтя для виникнення в особи легітимного очікування щодо реалізації такого права.

І хоча Верховний Суд звернув увагу, що легітимні очікування не можна ототожнювати із сподіваннями, що виникають на підставі особистого сприйняття або помилкової оцінки певних обставин чи норм права (законодавства); не можуть виникати легітимні очікування, якщо існує реальний спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства; обов`язковою умовою, за наявності якої певне сподівання (вимога) особи набуває ознак легітимного очікування є те, що таке очікування (вимога) має належне правове підґрунтя, тобто наявне достатнє джерело для відповідного очікування (вимоги), проте суд вирішуючи спір у цій справі, приходить до висновку, що правовим підґрунтям (основою) для виникнення в особи легітимного очікування у цьому випадку є умови договору укладеного між сторонами.

На думку суду у відповідача на правовому підґрунті умов укладеного договору виникли легітимні очікування у зв`язку із укладенням договору із позивачем, який втім за законом не мав права встановлювати або пропонувати встановити розмір страхового платежу, розрахований у спосіб інший ніж встановлений Законом та укладати договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності у супереч Закону та чинного законодавства України, ставлячи страхувальника у вразливе становище, а страховика у більш вигідне положення ніж обумовлене договором у разі настання страхового випадку з вини страхувальника.

Таким чином суд приходить до висновку, що у даному випадку не може бути застосовано положення cт. 38-1.1 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки формальні умови застосування цього положення Закону виникли безальтернативно для страхувальника з вини страховика ще підчас укладення договору у наслідок порушення страховиком вимог Закону, а не у зв`язку із керуванням транспортним засобом іншою особою ніж страхувальник якому було надано пільгу.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

У разі відмови у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивачів (ст. 141 ЦПК України).

За таких обставин, керуючись ст. ст. 3,4,11-13, 19, 263, 265 , 279, 280-282 ЦПК України, на підставі ст. 7, 13, 17 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди відмовити повністю.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвали суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя : С.А.Сергієнко