Справа № 567/385/24
Провадження № 2/159/791/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Панасюка С.Л.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Ковелі справу за позовом Національної академії Служби безпеки України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за освітні послуги та пені за контрактом про військову підготовку,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача.

Позов обґрунтований тим що наказом Національної академії Служби безпеки України від 17.05.2021 № 240 ОСОБА_1 було зараховано на навчання. 25.06.2021 між сторонами укладено Контракт № 460 про військову підготовку ОСОБА_1 за програмою підготовки офіцерів запасу, відповідно до якого період навчання відповідача складав два роки. Відповідачем було порушено умови Контракту, останній не прибув на навчальний збір та не повідомив про поважність причин неприбуття, не виконав навчальний план та допустив заборгованості за освітні послуги. Наказом НА СБУ від 26.07.2023 № 77-ос відповідача відраховано з навчання за програмою підготовки офіцерів запасу з 20.07.2023 у зв`язку з порушенням умов Контракту. Вартість навчання за Контрактом становила 27510 грн., а саме: вартість навчання за перший та другий семестри навчання складала по 6550 грн., за третій та четвертий з урахуванням інфляції по 7205 грн. Відповідач здійснив оплату послуг лише за два семестри, тобто сплатив 13100 грн. Станом на 16.01.2024 за відповідачем рахується заборгованість за освітні послуги на суму 19604,83 грн. (14410 грн. заборгованість за 3 та 4 семестр, 5194,83 грн. пеня, відповідно до п.3.3. Контракту), яку позивач просить стягнути в його користь.

Заперечення відповідача.

Відповідач у відзиві зазначив, що з 01 по 25 вересня 2022 року він не проводив оплату за навчання, не здавав іспитів та в усній формі повідомив деканат що продовжувати навчання не буде. А отже, відповідно умов Контракту він мав бути відрахований з навчального закладу з 25.10.2022, зокрема за несплату. Йому у 2022 та у 2023 роках освітні послуги не надавались, а тому у нього не виник обов`язок їх оплачувати. Просить в позові відмовити.

Мотивувальна частина рішення.

25.06.2021 між Національною академією Служби безпеки України та ОСОБА_1 було укладено Контракт № 460 про військову підготовку останнього у Національній академії Служби безпеки України за програмою підготовки офіцерів запасу, відповідно до якого період навчання відповідача складав два роки.

Наказом ректора НА СБУ № 240 від 17.09.2021, ОСОБА_1 зараховано до НА СБУ для проходження військової підготовки за програмою офіцерів запасу за військово-обліковою спеціальністю 150200 «Організація та ведення інформаційної боротьби».

Наказом НА СБУ від 26.07.2023 №77-ос ОСОБА_1 відраховано з навчання за програмою підготовки офіцерів запасу НА СБУ з 20.07.2023 за порушення умов контракту.

На адресу ОСОБА_1 було надіслано вимогу про сплату заборгованості за освітні послуги від 01.02.2024 № 29/5/1-878/ві, яку відповідач не отримав і її було повернуто НА СБУ.

Відповідно до розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 сплатив 13100 грн. за два семестри (6550 грн. за перший семестр та 6550 грн. за другий семестр).

Відповідно до п.3.3. Контракту, за несвоєчасну оплату освітніх послуг громадянин сплачує закладу пеню в розмірі 0,1% несплаченої суми за кожний день прострочення, а в разі несплати за навчання протягом одного місяця він відраховується з військового навчального підрозділу закладу за порушення умов контракту.

Станом на 16.01.2024 за відповідачем рахується заборгованість за освітні послуги на суму 19604,83 грн. (14410 грн. заборгованість за 3 та 4 семестр, 5194,83 грн. пеня).

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання.

Заперечення відповідача ґрунтується на тому, що позивач зобов`язаний був відрахувати його з навчання ще 25 жовтня 2022 року, відповідно до згаданого вище п.3.3. Контракту (в разі несплати за навчання протягом одного місяця громадянин відраховується з військового навчального підрозділу закладу за порушення умов контракту). 25 жовтня 2022 року минув місяць несплати і, на думку відповідача, позивач зобов`язаний був його відрахувати. Проте, згаданий пункт, як і весь Контракт, не передбачає обов`язку позивача відраховувати відповідача у такій ситуації. Згаданий пункт передбачає право позивача відрахувати відповідача, а не обов`язок це зробити.

Відповідач у разі небажання продовжувати навчання мав можливість розірвати Контракт, попередивши позивача не пізніше ніж за місяць до здійснення своїх намірів, відповідно до п.4.2 Контракту, однак такою можливістю не скористався.

Позивач не визнає твердження відповідача про те, що влітку 2022 року він усно повідомив деканат про небажання продовжувати навчання. Отже, ця обставина відповідачем не доведена.

Інше заперечення відповідача ґрунтується на тому, що він не відвідував заняття, не виконував навчальну програму, а отже освітні послуги йому не надавалися і оплачувати немає що. Однак, позивач не міг знати про наміри відповідача щодо навчання і добросовісно виконував свої обов`язки за Контрактом, зокрема, оплачував працю викладачів, забезпечував дистанційне навчання, розробляв програми навчання, тощо. Вся ця робота позивача, спрямована на виконання умов Контракту, була розрахована в тому числі і на відповідача. Відповідач мав діяти добросовісно: або у встановленому порядку розірвати контракт, або оплачувати навчання. У випадку розірвання контракту, позивач міг розпорядитись місцем, яке звільнилося, з тим щоб, наприклад, отримати за нього оплату від особи, яка бажає навчатися. Припинення навчання без розірвання Контракту є недобросовісною поведінкою відповідача і не звільняє його від обов`язку оплатити навчання.

Згідно з ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Зобов`язання здійснити оплату наданих послуг визначено ч.1 ст.903 ЦК України.

Позов слід задовольнити.

Керуючись ст.12, 81, 82, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, на підставі ст.525, 526, 549, 611, 629, 901 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Національної академії Служби безпеки України заборгованість за надані освітні послуги в розмірі 19604 (дев`ятнадцять тисяч шістсот чотири) гривні 83 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Національної академії Служби безпеки України понесені судові витрати в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на його апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий:С. Л. ПАНАСЮК