КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/4147/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Власов Транс» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 5 вересня 2023 року (суддя Мазур Ю.Ю.) у цивільній справі позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Власов Транс», треті особи: ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Просто Страхування» про стягнення майнової і моральної шкоди,

встановив:

у листопаді 2022 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з ТОВ «Власов Транс» майнову шкоду у розмірі 46 117,60грн, витрати на проведення незалежної авто-товарознавчої експертизи у розмірі 2 500грн та судовий збір у сумі 992грн 40коп.

Мотивуючи позовні вимоги, позивачка зазначала, що 24 грудня 2021 року у місті Києві по вул. Новопирогівській, 64-А, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Renault Midlum 180.12», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ «Власов Транс», не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпеченого бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Kia Sorento», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить їй.

Позивачка стверджувала, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 був працівником ТОВ «Власов Транс» і виконував трудові обов`язки, а постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Позивачка посилалась на те, що її автомобіль «Kia Sorento», д.н.з. НОМЕР_2 , отримав значні механічні ушкодження, згідно висновку ТОВ «Агенція «експертиза та оцінка», вартість відновлювального ремонту автомобіля без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу і податку на додану вартість становить 82 310,59грн. 14 листопада 2022 року страховик відповідача - АТ «Просто страхування» здійснило їй виплату страхового відшкодування у розмірі 36 192,99грн з вирахуванням суми податку на додану вартість та значення коефіцієнта фізичного зносу.

Позивачка вважала, що відповідач повинен відшкодувати їй різницю між фактичним розміром завданої їй шкоди та здійсненою страховиком відповідача страховою виплатою, а також відшкодувати витрати на проведення автотоварознавчої експертизи та судові витрати.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 5 вересня 2023 року позов задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Власов Транс» на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток, завданий внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 24 грудня 2021 року, у розмірі 46 117,60грн; витрати на проведення експертного дослідження транспортного засобу та складання висновку

експерта № 5 від 23 травня 2022 року з автотоварознавчого дослідження в розмірі 2500грн; судовий збір у розмірі 992,40грн.

У поданій апеляційній скарзі представник ТОВ «Власов Транс» - адвокат Юрченко В.О. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, не доведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав доведеними.

Представник відповідача зазначає, що позивачкою не надано доказів проведення ремонту у платника ПДВ, крім того вартість ПДВ повинна відшкодовувати саме страхова компанія, а не винуватець ДТП.

Також представник відповідача вважає, що висновок суду першої інстанції стосовно того, що вартість матеріального збитку без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу і податку на додану вартість становить 82 310,59грн, не відповідає дійсності, оскільки, відповідно до наданого позивачкою та покладеного судом в основу свого рішення автотоварознавчого дослідження, вказана сума обрахована із включенням ПДВ у вартість матеріалів.

Крім цього, представник відповідача зазначає, що ним до суду першої інстанції подавалося клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи з метою встановлення вартості матеріального збитку, що підлягає відшкодуванню, однак воно не було задоволене судом першої інстанції без достатнього обґрунтування та аналізу його доводів.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Кравцов В.Ю. просить залишити її без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на те, що твердження представника відповідача стосовно того, що податок на додану вартість має відшкодовувати виключно страховик, не ґрунтується на вимогах закону, оскільки у разі недостатності страхової виплати, особа, що завдала шкоди, має сплатити потерпілій особі різницю між фактичним розміром шкоди та сплаченою страховою виплатою.

Також представник позивачки зазначає, що клопотання представника відповідача про призначення автотоварозначої експертизи, заявлене у суді першої інстанції, було необґрунтованим, оскільки ним не надано будь-яких змістовних заперечень стосовно висновку експерта наданого позивачкою, крім посилання на наявність в останньому орфографічних помилок.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 24 грудня 2021 року у місті Києві по вул. Новопирогівській, 64-А, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault Midlum 180.12», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , власником якого є ТОВ «Власов Транс», та автомобіля «Kia Sorento», д.н.з. НОМЕР_2 ., який належить позивачці.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу (с.с.4).

Відповідно до висновку експерта № 5 від 23 травня 2022 року, складеного ТОВ «Агенція «Експертиза та оцінка», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Kia Sorento», д.н.з. НОМЕР_2 , без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу становить 82 310,59грн, а розмір матеріального збитку з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 43 111,08грн (с.с.5-28).

14 листопада 2022 року АТ «Просто Страхування» здійснило перерахування на картковий рахунок позивачки страхове відшкодування у розмірі 36 192,99грн (с.с.30).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх правомірності та доведеності.

Проте повністю погодитися з висновком суду першої інстанції колегія суддів не можне з нступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача не заперечував, що автомобіль, яким керував ОСОБА_2 у момент ДТП, належить ТОВ «Власов Транс», а на момент ДТП ОСОБА_2 виконував свої трудові обов`язки.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що відповідно до ст. 1172 ЦК України відповідальність за шкоду, заподіяну з вини ОСОБА_2 , повинен нести його роботодавець - відповідач по справі.

Згідно статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Частиною першою статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено,

що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства ПДВ. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, за змістом вказаної статті вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, можуть бути заявлені у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначав, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля, яким керував ОСОБА_2 , на час ДТП була застрахована відповідно до полісу № АР2415993, виданого АТ «Просто-страхування», з лімітом відповідальності 130 000грн.

Разом з цим, ні суду першої інстанці, ні до апеляційної скарги поліс страхування представником відповідача наданий не був.

За матеріалами даної справи, 14 листопада 2022 року АТ «Просто Страхування» здійснило перерахування на картковий рахунок позивачки страхове відшкодування у розмірі 36 192,99грн.

У підтвердження своїх вимог про розмір заподіяних збитків, позивачкою суду був наданий висновок експерта від 23 травня 2022 року з автотоварознавчого дослідження.

Доводи апеляційної скарги, що матеріали справи не містять висновку експерта у розумінні ст. 102 ЦПК України, а надане позивачкою дослідження здійснено станом на 21 грудня 2021 року, тоді як ДТП відбулося 24 грудня 2021 року, містить відомості зовсім іншого транспортного засобу, який належить іншому власнику та вказані пошкодження отриманні при настанні іншої ДТП, колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять

інформацію щодо предмета доказування.

Зі змісту висновку експерта № 5 від 23 травня 2022 року вбачається, що предметом технічного огляду був автомобіль «Kia Sorento», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , описані пошкодження відповідають переліку пошкоджень, зазначених у схемі ДТП від 24 грудня 2021 року, а відтак допущені експертом помилки у даті ДТП та номері автомобіля у вступній частині висновку, не можуть свідчить про неналежність наданого позивачкою висновку, як доказу у підтвердження її позовних вимог.

При цьому, в апеляційній скарзі не обґрунтовані доводи, що перелік пошкоджень, зазначений у протоколі огляду колісного транспортного засобу від 17 травня 2022 року, та перелік ремонтних робіт, зазначений у ремонтній калькуляції, не відповідають пошкодженням, які були завдані автомобілю позивачки у результаті дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_2 .

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що звіт, наданий позивачкою, є належним доказом у підтвердження розміру шкоди, заподіяної пошкодженням її автомобіля.

Доводи апеляційної скарги про необхідність призначення у даній справі судової автотоварознавчої експертизи на стадії апеляційного розгляду, належним чином не обґрунтовані, тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення зазначеного клопотання.

Згідно висновку експерта матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Kia Sorento», д.н.з. НОМЕР_2 , склав 43 111,08грн з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу.

Страхове відшкодування виплачено у розмірі 36 1922грн 99коп., відповідно до вимог статтей 29 та 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За змістом вказаної норми у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає податок на додану вартість, в межах суми страхового відшкодування.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

У постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Згідно висновку експерта № 5 від 23 травня 2022 року вартість відновлювального ремонту автомобіля без врахування значення коефіцієнту фізичного зносу становить 82 310грн 59коп.

Згідно ремонтної калькуляції № 04_22, доданої до висновку експерта № 5 від 23 травня 2022 року, загальна сума вартості робіт становить 10 140грн, додаткові витрати - 180грн, загальна сума фарбування 15 991,30грн, яка складається з вартості робіт - 5 160грн та вартості матеріалів - 10 831грн 30коп., вартість запасних частин - 55 999,29грн

(с.с.22).

Із приміток до даної калькуляції вбачається, що у розмір вартості матеріалів та запчастин закладено суму податку на додану вартість (+ 20%).

Представник позивача у відповіді на відзив на позовну заяву зазначив, що позивачкою відновлювальний ремонт автомобіля проведений не був.

Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).

За змістом статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ.

Таким чином, у разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, позивач має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії, якщо понесення витрат зі сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги про безпідставність стягнення судом з відповідача матеріального збитку з врахуванням ПДВ є правомірними.

За таких обставин, рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Враховуючи, що ПДВ враховано у цінах на лакофарбові матеріали та на запасні частини, саме вартість цих матеріалів підлягає зменшенню на 20%.

Так, вартість матеріалів, необхідних для пофарбування автомобіля становить 10 831,30грн - 20% = 8665,04грн, вартість запасних частин, які підлягають заміні, становить 55 999,29грн - 20% = 44 799,43грн.

Отже, загальний розмір відновлювального ремонту автомобіля позивачки без врахування ПДВ становить 68 944грн 47коп.

Оскільки позивачці виплачено страхове відшкодування у розмірі 36 192,99грн, з ТОВ «Власов Транс» на її користь підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля, без врахування податку на додану вартість, та страховим відшкодуванням, яка становить 32 751,48грн.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, тому рішення суду підлягає зміні.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційним судом змінюється рішення суду першої інстанції шляхом зменшення суми, яка підлягає стягненню з відповідача, то наявні підстави для зміни розподілу судових витрат, а саме: витрат на автотоварознавче дослідження у розмірі 2 500грн та судовий збір у сумі 992,40коп.

Враховуючи, що за наслідком апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що з відповідача підлягає стягненню 32 751грн 48коп., що складає 71% від загального розміру

заявлених вимог, то з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати на автотоварознавче дослідження у сумі 1 775грн та судовий збір у сумі 704грн 32коп., а всього 2 479грн 32коп.

За подання апеляційної скарги відповідачем сплачений судовий збір у сумі 1488,60грн, вимоги апеляційної скарги задоволені на 29%, тому за рахунок позивачки відповідачу підлягає відшкодуванню судовий збір у сумі 431грн 69коп.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 381- 383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Власов Транс» задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 5 вересня 2023 року в частині стягнення матеріальної шкоди і судових витрат змінити, стягнувши з Товариства з обмеженою відповідальністю «Власов Транс» на користь ОСОБА_1 32 751грн 48коп. на відшкодування матеріальної шкоди та судові витрати у розмірі 2 479грн 32коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Власов Транс» судові витрати у сумі 431грн 69коп.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук