УХВАЛА

29 липня 2024 року

м. Київ

справа № 522/23238/17

провадження № 61-2476 св 24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Коломієць Г. В.,

розглянув заяву суддів: Луспеника Дмитра Дмитровича, Гулька Бориса Івановича , Коломієць Ганни Василівни , про самовідвід у справі за позовом товариства

з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» до ОСОБА_3

про визнання недійсним договору за касаційною скаргою товариства

з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» на постанову Одеського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року у складі колегії суддів: Таварткіладзе О. М.,

Заїкіна А. П., Погорєлової С. О.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті»

(далі - ТОВ «Аверс-Сіті») звернулося до суду з позовом, який уточнювався,

до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2019 року позов ТОВ «Аверс-Сіті» задоволено. Визнано недійсним договір № 444-3 про зарахування зустрічних однорідних вимог від 06 грудня 2010 року, укладений між ТОВ «Аверс-Сіті» та ОСОБА_3 . Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Аверс-Сіті» суму сплаченого судового збору у розмірі 1 600,00 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Савелової Ю. М., задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позовні вимоги ТОВ «Аверс-Сіті» залишено без задоволення.

У лютому 2024 року ТОВ «Аверс-Сіті» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову апеляційного суду, у змісті якої просить оскаржуване судове рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: відсутній висновок щодо застосування норм права

у подібних правовідносинах; суд встановив обставини справи на підставі недопустимих доказів (пункти 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 20 лютого 2024 року справу призначено судді-доповідачеві: Луспенику Д. Д., судді, які входять до складу колегії: Гулько Б. І., Коломієць Г. В.

Ухвалою Верховного Суду від 15 березня 2024 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, після усунення недоліків касаційної скарги, вказаних в ухвалі Верховного Суду від 23 лютого 2024 року. Витребувано

із районного суду вищевказану цивільну справу. Надіслано іншим учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснено право подати відзив на касаційну скаргу, надано строк для його подання.

У квітні 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду

від 26 квітня 2024 року справу призначено судді-доповідачеві: Луспенику Д. Д., судді, які входять до складу колегії: Гулько Б. І., Коломієць Г. В.

У попередньому судому засіданні судді: Гулько Б. І., Луспеник Д. Д.,

Коломієць Г. В., заявили про самовідвід у справі з тих підстав, що вони брали участь у Верховному Суді у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Луспеника Д. Д., суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Кривцової (Коломієць) Г. В. , Лідовця Р. А., у розгляді справи № 367/2854/16-ц за позовом ТОВ «Аверс-Сіті» до ОСОБА_5

про розірвання договорів (провадження № 61-34399св18).

У вищевказаній справі надавалася правова оцінку укладеному між сторонами договору про зарахування зустрічних однорідних вимог й встановлені певні правові висновки, які є преюдиційними.

В оскаржуваній до Верховного Суду постанові суд апеляційної інстанції послався

на преюдиційні обставини, встановлені у справі № 367/2854/16-ц.

Вирішуючи питання про самовідвід суддів, Верховний Суд виходить з такого.

У пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом.

У світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того,

що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра,

яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

У рішенні від 09 листопада 2006 року в справі «Білуха проти України» ЄСПЛ

з посиланням на його усталену практику підкреслив, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним

та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться

до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед іншого, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (параграф 49). Стосовно об`єктивного критерію Суд зазначив, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те,

чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (параграф 52).

Крім того, пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статтях 36, 37 ЦПК України.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші, ніж перелічені

у пунктах 1-4 частини першої статті 36 ЦПК України, обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження

у справі.

На підставі пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України заяви суддів Верховного Суду: Луспеника Д. Д., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., про самовідвід, які належним чином обґрунтовані й мотивовані, підлягають задоволенню, а справа - передачі для повторного автоматизованого перерозподілу.

Керуючись пунктом 5 частини першої статті 36, статями 37, 39, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву суддів Верховного Суду: Луспеника Дмитра Дмитровича, Гулька Бориса Івановича , Коломієць Ганни Василівни , про самовідвід задовольнити.

Відвести суддів: Луспеника Дмитра Дмитровича, Гулька Бориса Івановича , Коломієць Ганну Василівну, за їх заявою від участі у розгляді справи

№ 522/23238/17 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору

за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті»

на постанову Одеського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року (провадження

№ 61-2476св24).

Справу передати для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць