Справа № 569/7605/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

секретар судового засідання Корпесьо В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження позов Акціонерного товариства «РВС Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2024 року АТ «РВС БАНК» звернулося до Рівненського міського суду рівненської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 74 655 грн. 60 коп. та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог щодо заяви договору №0035239 представник позивача посилається на те, що 09 липня 2019 між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «РВС БАНК» було укладено Заява-Договір № 0035239 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції Акціонерного товариства «РВС Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Підписанням вищезазначеної Заяви-Договору ОСОБА_1 акцептувала Публічну пропозицію Банку щодо укладення договору (оферту) та уклала, таким чином, з АТ «РВС Банк» Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, зміст якого викладений у Заяві-Договорі, Публічній пропозиції АТ «РВС Банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Тарифах Банку, що розміщені на сайті Банку. Крім того, підписанням Заяви-Договору ОСОБА_1 надала підтвердження, що ознайомлена з інформацією, що міститься в Тарифах Банку та Правилах користування платіжними картками АТ «РВС Банк», що є складовою частиною Публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Відповідно до Договору про комплексне обслуговування фізичних осіб, сума кредиту становить 30 769, 23 грн. строком на 24 місяці. Процентна ставка за користування кредитом становить 18% річних. Тип процентної ставки фіксована. Разова комісія при видачі кредиту: 2,5% від суми кредиту. Щомісячна комісія за супроводження кредиту: 3,00% від суми кредиту. Заборгованість за Договором погашається Позичальником щомісячно, у вигляді обов`язкового платежу шляхом зарахування коштів на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я Позичальника в Банку. ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим,у неї виникла заборгованість перед АТ «РВС БАНК», яка становить у розмірі 35 216, 65 грн.

Щодо заяви договору №1035239 представник позивача посилається на те, що 19 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «РВС БАНК» було укладено Заява-Договір №1035239 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції Акціонерного товариства «РВС Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Відповідно до Договору про комплексне обслуговування фізичних осіб, сума кредиту становить 25 641,03 грн. строком на 24 місяці. Процентна ставка за користування кредитом становить 18% річних. Тип процентної ставки фіксована. Разова комісія при видачі кредиту: 2,5% від суми кредиту. Щомісячна комісія за супроводження кредиту: 3,00% від суми кредиту. Заборгованість за Договором погашається Позичальником щомісячно, у вигляді обов`язкового платежу шляхом зарахування коштів на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий на ім`я Позичальника в Банку. ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим,у неї виникла заборгованість перед АТ «РВС БАНК», яка становить у розмірі 39 438,95 грн.

Ухвалою суду від 02 травня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

Відзив відповідач не подавала, разом з тим 08 липня 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 подала заяву про визнання позову в частині стягнення 26 637, 35 грн. Вказала, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Так, 19 липня 2019 року ОСОБА_1 підписала заяву-договір №0035239 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції Акціонерного товариства «РВС Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

За умовами вказаного договору ОСОБА_1 отримала споживчий кредит в сумі 30769,23 грн. (тридцять тисяч сімсот шістдесят дев`ять гривень двадцять три копійки) строком на 24 місяця та сплатою 18 % річних за користування кредитними коштами.

Таким чином останнім днем нарахування процентів за договором №0035239 від 19.07.2019 року є 19.07.2021 року.

Проте, проценти за користування кредитними коштами за договором №0035239 від 19.07.2019 року Позивачем були нараховані за період з 19.07.2019 року по 31.01.2022 року, тобто за 41 місяць, що виходить за межі строку кредитування.

-19 грудня 2019 року ОСОБА_1 підписала заяву-договір №1035239 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції Акціонерного товариства «РВС Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

За умовами вказаного договору ОСОБА_1 отримала споживчий кредит в сумі 25641,03 грн. (двадцять п`ять тисячшістсот сорок одна гривня три копійки) строком на 24 місяця та сплатою 18 % річних за користування кредитними коштами.

Таким чином останнім днем нарахування процентів за договором №1035239 від 19.12.2019 року є 19.12.2021 року.

Проте, проценти за користування кредитними коштами за договором №1035239 від 19.12.2019 року Позивачем були нараховані за період з 19.12.2019 року по 31.01.2022 року, тобто за 36 місяців, що виходить за межі строку кредитування.

Щодо вимоги позивача про стягнення комісії зазначає, що таке суперечить Закону України «Про споживче кредитування» .

Заявляючи вимогу про стягнення заборгованості за комісією, позивач зазначає, що сплата такого платежу передбачена умовами заяви-договору №0035239 від 19 липня 2019 року та №1035239 від 19.12.2019 року зокрема, щомісячна комісія за супроводження кредиту встановлена у розмірі 3 % від суми наданого кредиту.

При цьому, в самому кредитному договорі (заяві-договорі) не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються Відповідачці, та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).

За таких обставин, пункти договору кредиту про сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту є нікчемними.

Зважаючи на викладене вище, станом на сьогоднішній день заборгованість ОСОБА_1 за кредитними договорами становить 26 637,35 грн., яка складається з заборгованості:

- за договором №0035239 про надання банківської послуги (Платіжна картка «Простір») від 09.07.019 року в сумі 7607,99 грн. в тому числі:

6797,27 грн. сума заборгованості по кредиту;

810,72 грн. сума заборгованості за процентами;

- за договором №1035239 про надання банківської послуги (Платіжна картка «Простір») від 09.12.019 року в сумі 19029,36 грн. в тому числі:

16591,14 грн. сума заборгованості по кредиту;

2438,22 грн. сума заборгованості за процентами;

Враховуючи викладене вище, представник відповідача зазначає, що її довірителька визнає позовні вимоги Акціонерного товариства «РВС Банк» в частині стягнення з неї 26 637,35 грн. в решті позовні вимоги вважає безпідставними.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, зазначивши в позовній заяві, що розгляд справи проводити без його участі за наявними матеріалами позовної заяви.

Представник відповідача подала заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов до таких висновків.

Судом було встановлено, що 09 липня 2019 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «РВС БАНК» було укладено Заява-Договір №0035239 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції Акціонерного товариства «РВС Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Підписанням вищезазначеної Заяви-Договору ОСОБА_1 акцептувала Публічну пропозицію Банку щодо укладення договору (оферту) та уклала, таким чином, з АТ «РВС Банк» Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, зміст якого викладений у Заяві-Договорі, Публічній пропозиції АТ «РВС Банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Тарифах Банку, що розміщені на сайті Банку.

Крім того, підписанням Заяви-Договору ОСОБА_1 надала підтвердження, що ознайомлена з інформацією, що міститься в Тарифах Банку та Правилах користування платіжними картками АТ «РВС Банк», що є складовою частиною Публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6, 10 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

Як вбачається з Паспорту споживчого кредиту від 09.07.2019 року, своїм підписом ОСОБА_1 письмово підтвердила: отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надану, виходячи з обраних умов кредитування; отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити чи адаптовано Договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема, шляхом роз`яснення наведеної ситуації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі в разі невиконання ним зобов`язань за Договором.

Відповідно до Договору про комплексне обслуговування фізичних осіб, сума кредиту становить 30 769,23 грн. строком на 24 місяці. Процентна ставка за користування кредитом становить 18% річних. Тип процентної ставки фіксована. Разова комісія при видачі кредиту: 2,5% від суми кредиту. Щомісячна комісія за супроводження кредиту: 3,00% від суми кредиту.

Заборгованість за Договором погашається Позичальником щомісячно, у вигляді обов`язкового платежу шляхом зарахування коштів на рахунок № НОМЕР_3 , відкритий на ім`я Позичальника в Банку.

Кредит надається Клієнту на споживчі потреби, спосіб видачі переказ на картковий рахунок Клієнта № НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим,у неї виникла заборгованість перед АТ «РВС БАНК», яка становить у розмірі 35216,65 грн. в тому числі:

21215,44 грн. сума заборгованості по кредиту;

4810,67 грн. сума заборгованості за процентами;

9190,54 грн. сума заборгованості по комісії.

Щодо заяви договору №1035239 представник позивача посилається на те, що 19 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «РВС БАНК» було укладено Заява-Договір №1035239 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції Акціонерного товариства «РВС Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Відповідно до Договору про комплексне обслуговування фізичних осіб, сума кредиту становить 25 641,03 грн. строком на 24 місяці. Процентна ставка за користування кредитом становить 18% річних. Тип процентної ставки фіксована. Разова комісія при видачі кредиту: 2,5% від суми кредиту. Щомісячна комісія за супроводження кредиту: 3,00% від суми кредиту.

Заборгованість за Договором погашається Позичальником щомісячно, у вигляді обов`язкового платежу шляхом зарахування коштів на рахунок № НОМЕР_4 , відкритий на ім`я Позичальника в Банку.

Кредит надається Клієнту на споживчі потреби, спосіб видачі переказ на картковий рахунок Клієнта № НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим, у неї виникла заборгованість перед АТ «РВС БАНК», яка становить у розмірі 39438,95 грн. в тому числі:

21809,52 грн. сума заборгованості по кредиту;

3771,45 грн. сума заборгованості за процентами;

13857,98 грн. сума заборгованості по комісії.

Відповідно до ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

У відповідності до ст. 611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. 626-628 Цивільного кодексу України,договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

З наданого розрахунку заборгованості, де відображено рух коштів з використанням кредиту та його погашенням вбачається, що відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконує, у результаті чого станом на 18.03.2024 року виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі 21 215, 44 грн. (за кредитним договором № 0035239 від 09.07.2019 року) та 21 809,52 грн. (за кредитним договором № 0035239 від 19.12.2019 року).

Оскільки в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт порушення відповідачем своїх зобов`язань щодо сплати боргу за кредитним договором, а також факт наявності заборгованості за тілом кредиту в розмірі 21 215,44 грн (за договором № 0035239 від 09.07.2019 року) та 21 809,52 грн. (за кредитним договором № 0035239 від 19.12.2019 року), то вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту по договорам є доведеними та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача комісії суд зазначає, що згідно графіку платежів та послуг за договором про надання банківської послуги встановлена разова комісія при видачі кредиту, яка сплачена та щомісячна комісія за супроводження кредиту в сумі 923,08 грн. (за договором № 0035239 від 09.07.2019 року) та 769,23 грн. (за договором № 1035239 від 09.12.2019 року).

За приписами ст.1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит від кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит)грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця ( у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит.

Відповідно до положень ст. ст. 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», передбачена така форма витрат, як плата за обслуговування кредиту, яка визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Постановою Національного банку України від 8 червня 2017 року № 49затверджені Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, які розроблені відповідно до Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про Національний банк України», «Про споживче кредитування встановлюють порядок та методику розрахунку загальної вартості кредиту для споживача.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач відповідно до договору повинен сплачувати щомісячно за договором № 0035239 від 09.07.2019 року - 923,08 грн. за супроводження кредиту та за договором № 1035239 від 09.12.2019 року - 769,23 грн.

За змістом ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечитьЗакону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Отже, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Відповідно до статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (частини перша та друга статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»).

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, що 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до вимог частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

Надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено.

Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата у наведеному вище рішенні дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору, щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Судом встановлено, що у кредитних договорах не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за супроводження кредиту. При цьому до таких послуг не може бути віднесена комісія за супроводження кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваних кредитних договорів.

За таких обставин положення щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати комісію за супроводження кредиту у розмірі 923,08 грн (договір № 0035239 від 09.07.2019 року) та 769, 23 грн. (договір № 1035239 від 19.12.2019 року) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», а тому вимоги в частині стягнення 9 190, 54 грн (договір № 0035239 від 09.07.2019 року) та 13 857,98 грн. (договір № 1035239 від 19.12.2019 року) заборгованості за комісією не підлягають до задоволення.

Водночас, щодо нарахованої заборгованості відповідачу за відсотками за договорами позики № 0035239 від 09.07.2019 та № 1035239 від 19.12.2019, слід зазначити таке.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, постанова Верховного Суду від 06.11.2019 р. у справі № 359/2703/15ц).

Так, 19 липня 2019 року ОСОБА_1 підписала заяву-договір №0035239 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції Акціонерного товариства «РВС Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

За умовами вказаного договору ОСОБА_1 отримала споживчий кредит в сумі 30769,23 грн. (тридцять тисяч сімсот шістдесят дев`ять гривень двадцять три копійки) строком на 24 місяця та сплатою 18 % річних за користування кредитними коштами.

Таким чином останнім днем нарахування процентів за договором №0035239 від 19.07.2019 року є 19.07.2021 року.

Проте, проценти за користування кредитними коштами за договором №0035239 від 19.07.2019 року Позивачем були нараховані за період з 19.07.2019 року по 31.01.2022 року, тобто за 41 місяць, що виходить за межі строку кредитування.

19 грудня 2019 року ОСОБА_1 підписала заяву-договір №1035239 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції Акціонерного товариства «РВС Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

За умовами вказаного договору ОСОБА_1 отримала споживчий кредит в сумі 25641,03 грн. (двадцять п`ять тисячшістсот сорок одна гривня три копійки) строком на 24 місяця та сплатою 18 % річних за користування кредитними коштами.

Таким чином останнім днем нарахування процентів за договором №1035239 від 19.12.2019 року є 19.12.2021 року.

Проте, проценти за користування кредитними коштами за договором №1035239 від 19.12.2019 року Позивачем були нараховані за період з 19.12.2019 року по 31.01.2022 року, тобто за 36 місяців, що виходить за межі строку кредитування.

Позивач в письмових пояснення, поданих до суду 12 липня 2024 року стосовно нарахування відсотків вказав, що вказаними договорами передбачено зобов`язання відповідача сплачувати відсотки на рівні процентної ставки за користування кредитними коштами і після спливу строку кредитування відповідно до ч. 2 ст. 2 ст. 625 ЦК України.

При цьому, як встановлено судом, крім підписаних відповідачем заяв - договорів № 0035239 від 09.07.2019 та № 1035239 від 19.12.2019, позивачем додано до позову роздруківку Публічну пропозицію АТ «РВС Банк» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до позовної заяви Публічну пропозицію АТ «РВС Банк» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи договори про комплексне обслуговування фізичних осіб № 0035239 від 09.07.2019 та № 1035239 від 19.12.2019, а також підтверджень того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо нарахування відсотків.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони позикодавця, яка може вносити і вносить відповідні зміни у зазначену Пропозицію.

У зв`язку з цим, Публічну пропозицію АТ «РВС Банк» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка наявна у матеріалах справи не містять підпису відповідача, а тому її не можна розцінювати, як частину договорів про комплексне обслуговування фізичних осіб, укладених між сторонами 09.07.2019 року та 19.12.2019. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді обов`язок нарахування відсотків поза межами строку користування кредитом.

Інший висновок не відповідав би принципам справедливості, добросовісності, розумності та уможливив би покладення на слабшу сторону - споживача, невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Схожий правий висновок сформовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у цивільній справі №342/180/17.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що нарахована позивачем заборгованість за відсотками за договором №0035239 на загальну суму 4 810,67 грн. та за договором №1035239 на загальну суму 3 771,45 грн не відповідає вимогам ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки така не обумовлена підписаними відповідачем умовами, а тому не підлягає задоволенню судом.

Крім того, судом враховується, що позивачем не заявлено до стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми, в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, а тому суд не в праві виходити за межі заявлених позивачем вимог.

Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути проценти за користування кредитом за договором позики № 0035239 від 09.07.2019 в розмірі 18% річних користування позикою в межах строку кредитування в сумі 810 грн. 72 коп. та за договором № 1035239 від 19.12.2019 в розмірі - 2 438 грн. 22 коп.

За таких обставин позов підлягає до задоволення в частині стягнення заборгованості за кредитними договорами в сумі 46 273 грн. 90 коп., в тому числі 43 024 грн. 96 коп. (21 215,44 грн. (за кредитним договором № 1035239 від 09.07.2019 року ) та 21 809,52 грн. (за кредитним договором № 0035239 від 19.12.2019 року)) - заборгованість за тілом кредиту; 3 248 грн. 94 коп. (810 грн. 72 коп. (за кредитним договором № 0035239 від 09.07.2019 року) та за договором № 1035239 від 19.12.2019 в розмірі - 2 438 грн. 22 коп.) - 18% річних користування позикою в межах строку кредитування.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1 501 грн. 48 коп. (46 273,90 грн. х 2 422,40 грн /74 655,60 грн).

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 48, 76-81, 141, 247, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 207, 525, 526, 530, 610, 611, 626-629, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «РВС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «РВС БАНК» заборгованість в розмірі 46 273 (сорок шість тисяч двісті сімдесят три) грн. 90 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «РВС БАНК» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 501 (одна тисяча п"ятсот одна) грн. 48 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: Акціонерне товариство «РВС БАНК», місцезнаходження: 03187, м. Київ, проспект Глушкова Академія, буд. 55, кв. 110, ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складене та підписане 26 липня 2024 року.

Суддя Н.Г. Кучина