"31" липня 2024 р.
Справа № 642/2661/24
Провадження № 2/642/1001/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Бородіної О.В.,

за участю секретаря Брус М.М.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС», треті особи: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадим Вікторович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС», треті особи: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадим Вікторович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, 11.06.2021 року та зареєстрований в реєстрі за № 65756 про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» загальної суми заборгованості в розмірі 23 274,00 грн., таким що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача понесення судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у кінці травня 2023 року йому стало відомо, після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження його представником, що 13.01.2022 року Приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Подолянком Іваном Андрійовичем, відкрито виконавче провадження №68147750 та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису №65756 виданого 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, за яким стягнуто з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» заборгованість.

На даний час виконавче провадження № 68147750 перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В.

ТОВ «ФК АЙКОНС» не повідомляло, що до нього перейшло право вимоги за Кредитним Договором, а також не надавали її договору факторингу, відповідно до якого таке право до них перейшло. Будь яких листів від ТОВ «ФК АЙКОНС», та приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни не отримував.

Позивач зазначає, що саме з матеріалів виконавчого провадження №68147750 йому стало відомо про виконавчий напис №65756 від 11.06.221 року здійснений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною.

Так, виконавчий напис про стягнення заборгованості вчинений з порушенням вимогу Закону України « Про нотаріат». Крім цього позивач зазначає, що він не був ознайомлений з умовами договору, а також не отримував повного розрахунку боргу, йому не було відомо, про відступлення права вимоги товариства ТОВ «Брайт Інвестмент», так само як йому не було відомо про існування щодо нього виконавчого провадження, відкритого за виконавчим написом, який він вважає, таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника і таким, що вчинений нотаріусом поза межами свого нотаріального округу.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 20.05.2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 17.05.2024 року, було зупинено виконання ВП №68147750, що перебуває на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадима Вікторовича на підставі виконавчого напису № 65756 виданого 11.06.2021 року вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» загальної суми заборгованості в розмірі 23 274 грн.

Відповідачем в установлений ч. 7 ст.178ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, вчинено виконавчий напис який зареєстрований в реєстрі за № 65756 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» загальної суми заборгованості в розмірі 23 274,00 грн.

Виконавчий напис було вчинено за заявою Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК АЙКОНС", який є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія"Сіті Фінанс Груп" на підставі Договору відступлення прав вимоги № 1-26/04/2021 від 26 квітня 2021 року, який на підставі Договору відступлення прав вимоги був правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна».

26.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК Айконс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія"Сіті Фінанс Груп" було укладено Договір №1-26/04/2021 про відступлення прав вимоги від 26.04.2021 року.

За умовами даного договору ТОВ "Фінансова Компанія"Сіті Фінанс Груп" набуло право вимоги за кредитним договором №970354 від 17.08.2020 року укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Лінеура Україна».

Зі змісту виконавчого напису вбачається, що його було вчинено за кредитним договором № 970354 від 17.08.2020.

На підставі вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною виконавчого напису №65756 від 11.06.2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Подолянко Іваном Андрійовичем було відкрито виконавче провадження №68147750, яке 21.04.2023 року було передано в провадження приватного виконавця Нордіо Вадима Вікторовича.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів.

Аналогічний правовий висновок було викладено Великою Палатою Верховного Суду в Постанові 21 вересня 2021 року по справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

Не зважаючи на це, приватний нотаріус Грисюк Олена Аасилівна вчинила спірний виконавчий напис на кредитному договорі № 9703545 від 17.08.2020 року, який нотаріально не посвідчений.

Окрім того, як зазначалось вище безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат»).

Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19).

У разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватись таким, що не підлягає виконанню, (п. 10 Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову у їх вчиненні, пленум ВССУ від 07.02.2014).

Судом встановлено, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Айконс" (), який є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Сіті Фінанс Груп»» на підставі Договору відступлення прав вимоги 1-26/04/2021 від 26 квітня 2021 року.

Суд зазначає, що відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Айконс» не скористалось своїм правом на подання відзиву на позов, та не подало своїх доказів щодо правомірності вчинення нотаріусом виконавчого напису.

В свою чергу, позивач ОСОБА_1 не погоджується із вказаною заборгованістю, вважає її спірною, а також зазначає, що нотаріусом було порушено порядок вчинення виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19).

У разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватись таким, що не підлягає виконанню, (п. 10 Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову у їх вчиненні, пленум ВССУ від 07.02.2014).

Наявність на час вчинення виконавчого напису спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором не свідчить про безспірність такої заборгованості (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 квітня 2020 року у справі № 755/1960/18, провадження № 61-46254св18 (ЄДРСРУ № 88880656).

Матеріали справи не містять відомостей, що приватним нотаріусом Грисюк Оленою Василівною вчинялися будь-які дії щодо отримання достовірних даних на підтвердження безспірності заборгованості.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу в сумі 14 000грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві заявлено орієнтований розрахунок суми судових витрат які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, та які складаються зі сплати судового збору у розмірі 1 211,20 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 14 000 грн.

Згідно укладеного договору від 26.04.2024 року про надання правничої допомоги між ОСОБА_1 та Центром правової допомоги Вказаний договір містить ціну договору (гонорару) 14 000 грн.

Також матеріали справи містять акт виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги від 26.04.2024.

Згідно частин 1, 2 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно пункту 1 частини 3статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI).

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом встановлено, що позивач поніс витрати у вигляді оплати правової допомоги в сумі 14 000,00 грн, що підтверджується матеріалами справи, сума гонорару визначена у договорі.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, судом враховуються положення правового висновку, викладеного в Постанові Великої палати Верховного Суду від 03.10.2019 року в справі № 922/445/19.

Враховуючи викладене та задоволення позову, суд приходить до висновку про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 14 000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Айконс» слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 141, 259, 265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги - задовольнити.

Визнати виконавчий напис № 65756 виданий 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» суми заборгованості за кредитним договором № 970354 від 17.08.2020 року, в тому числі витрат, пов`язаних з вчиненням цього виконавчого напису, в загальній сумі 23 274 грн., таким що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» (02132, м. Київ, вул. Зарічна, буд. 1-Б, оф. 236, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (і.н. НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 1816,80 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять грн. 80 коп.) та витрати на правову допомогу у розмірі 14000 (чотирнадцять тисяч) грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга через Ленінський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 31.07.2024 року.

Суддя О.В. Бородіна