Провадження № 2/752/2667/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.06.2024 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі: головуючого по справі судді - Мазура Ю.Ю.,

за участю секретаря - Беляєвої К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Васьківська Вікторія Станіславівна про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2023 року позивач ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Васьківська Вікторія Станіславівна про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на майно померлої - транспортний засіб марки TOYOTA модель AVENSIS, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Транспортний засіб був придбаний ОСОБА_4 в 2006 році. 20 травня 2011 року ОСОБА_4 повторно уклала шлюб з громадянином Республіки Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_2 були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , проте в 2021 році ОСОБА_2 виїхав за межі України, з того часу з ОСОБА_4 сумісно не проживав та не спілкувався. Після смерті матері позивач ( ОСОБА_1 ) звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васьківської В.С. із заявою про прийняття спадщини та 05.10.2023 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на частки в праві власності на транспортний засіб. У свідоцтві про право на спадщину від 05.10.2023 зазначено, що спадкоємцями майна гр. ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є її син - ОСОБА_1 (позивач) та чоловік - ОСОБА_2 (відповідач) по частки в праві власності на транспортний засіб. В свідоцтві про право на спадщину також зазначено, що свідоцтво на другу частки в праві власності на транспортний засіб не видавалось. Позивач зазначає, що Відповідач ОСОБА_2 на момент смерті ОСОБА_4 та на час відкриття спадщини з останньою постійно не проживав.

Враховуючи викладене, позивач просить встановити факт, що особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , станом на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , та не прийняв спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ; визнати право власності на транспортний засіб марки TOYOTA модель AVENSIS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , колір сірий, кузов № НОМЕР_2 , тип легковий седан, зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 12.12.2006 року, в цілому за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.12.2023 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Васьківська Вікторія Станіславівна про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.02.2024 було витребувано документи від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васьківської Вікторії Станіславівни.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Васьківська Вікторія Станіславівна про визнання права власності на спадкове майно, до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, будь-яких заяв та клопотань до суду не надав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, будь-яких заяв та клопотань до суду не надав.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Васьківська Вікторія Станіславівна в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, будь-яких заяв та клопотань до суду не надала.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини.

Статтею 41 Конституції України, визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 народився ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданий м. Бендери Молдавської РСР 28.03.1967. Батьками у вказаному свідоцтві зазначені: батько - ОСОБА_7 , мати - ОСОБА_4 .

Між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 06.11.1969 розірвано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 , виданим РАЦС в м. Бендери Молдовської РСР 17.06.1982, про що зроблено відповідний актовий запис № 371. Після розірвання шлюбу присвоєні прізвища: йому - ОСОБА_7 , їй - ОСОБА_4 .

20.05.2011 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві 20.05.2011, про що зроблено відповідний актовий запис № 312. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - ОСОБА_2 , дружини - ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 05.05.2023, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено відповідний актовий запис № 8450.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на майно померлої - транспортний засіб марки TOYOTA модель AVENSIS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , колір сірий, кузов № НОМЕР_2 , тип легковий седан (далі - «Транспортний засіб»), зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 12.12.2006 року, який належав їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 , виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 12.12.2006 року.

Транспортний засіб був придбаний ОСОБА_4 в 2006 році, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 , виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 12.12.2006 року.

Після смерті матері позивач ( ОСОБА_1 ) звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васьківської В.С. із заявою про прийняття спадщини та 05.10.2023р. отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на частки в праві власності на транспортний засіб.

У свідоцтві про право на спадщину від 05.10.2023 зазначено, що спадкоємцями майна гр. ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є її син - ОСОБА_1 (позивач) та чоловік - ОСОБА_2 (відповідач) по частки в праві власності на транспортний засіб. В свідоцтві про право на спадщину також зазначено, що свідоцтво на другу частки в праві власності на транспортний засіб не видавалось.

Позивач зазначив, що Відповідач ОСОБА_2 на момент смерті ОСОБА_4 та на час відкриття спадщини з ОСОБА_4 постійно не проживав. У 2021 році ОСОБА_2 , будучі громадянином Республіки Молдова, виїхав за межі України та з тих пір до країни не повертався. ОСОБА_2 не подав заяву до нотаріальної контори в порядку ст.1272 ЦК України, не вчиняв жодних активних дій та належним чином не реалізував своє право на прийняття спадщини. Зазначені вище твердження позивача відповідачем не спростовано.

Для підтвердження обставин, що ОСОБА_2 в 2021 році виїхав за межі України, адвокатом Мацак О.Ю. було направлено адвокатський запит № 01/09-11/23 від 09 листопада 2023 до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби.

Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби за вих. № 91-55102/18/23 від 10.11.2023 було надано відповідь на адвокатський запит № 01/09-11/23 від 09 листопада 2023р., та зазначено, що запитувана інформація, щодо перетинання державного кордону України у період з січня 2021 року по теперішній час стосовно громадянина Республіки Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не може бути надана без особистої письмової згоди ОСОБА_2 , та буде надана на виконання відповідного судового рішення про витребування зазначеної інформації з усіма обов`язковим реквізитами про особу.

За нормою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Спадкуванням за ст.1216 ЦК України є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).

Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України).

За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.

Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Державна реєстрація ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_3 , сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті ОСОБА_4 за цією адресою реєстрації. Місце реєстрації та місце проживання не є тотожними поняттями, тому сама по собі реєстрація місця проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не свідчить відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини. Частина 3 статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 21.10.2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) та від 28.04.2021 року, справа № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20).

Враховуючі, що ОСОБА_2 фактично постійно не проживав у квартирі АДРЕСА_3 із спадкодавцем ( ОСОБА_4 ) на час відкриття спадщини, не подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, як це передбачено ст.1272 ЦК України, не вчиняв жодних активних дій та не реалізував своє право на прийняття спадщини вважаємо, що він не мав права на спадкування за законом, та не може вважатися таким, що прийняв спадщину після ОСОБА_4 .

Разом з цим, позивач ОСОБА_1 не може реалізувати своє право власності на транспортний засіб марки TOYOTA модель AVENSIS, кузов № НОМЕР_2 , провести державну реєстрацію (перереєстрацію) транспортного засобу в установленому чинним законодавством порядку, отримати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та користуватись ним.

Транспортний засіб є неподільною річчю, та для реєстрації права власності на нього, необхідним є здійснення спільних дій співвласниками на проведення державної реєстрації набутих прав спільної часткової власності. Відповідно допункту 6 Постанови КМУ від 07.09.1998 року №1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на асі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» транспортні засоби, що належать декільком фізичним особам (співвласникам), за їх письмовою заявою реєструються за однією з таких осіб.

Враховуючі, що у свідоцтві про право на спадщину від 05.10.2023 зазначені спадкоємцями майна гр. ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є її син - ОСОБА_1 та чоловік - ОСОБА_2 по частки в праві власності на транспортний засіб, фактично ОСОБА_1 позбавлений можливості реалізувати своє право власності на транспортний засіб, здійснити державну реєстрацію (перереєстрації) та користуватися ним.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 у справі «Пайн Веллі Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно, в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставини, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи та наданих в їх обґрунтування доказів, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у справі, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивачем за змістом заявленого позову доведено та відповідачем в силу принципу змагальності сторін не спростовано обґрунтованості позовних вимог, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи те, що позивач в нотаріальному порядку не має можливості оформити право власності на спадкове майно у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, відповідач в судове засідання не з`явився та не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Васьківська Вікторія Станіславівна про визнання права власності на спадкове майно- задовольнити.

Встановити факт, що особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , станом на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , та не прийняв спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати право власності на транспортний засіб марки TOYOTA модель AVENSIS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , колір сірий, кузов № НОМЕР_2 , тип легковий седан, зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 12.12.2006 року, в цілому за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_8 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 1717 (одна тисяча сімсот сімнадцять) грн. 76 коп.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Ю. Мазур