Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді - Букіної О.М.,

за участю секретаря -Кавун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», ОСОБА_2 про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

09.10.2023 до Солом`янського районного суду м. Києва надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», ОСОБА_2 про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якій позивач просить суд:

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) невиплачену частину страхового відшкодування у розмірі 19 177 грн. 35 коп.;

- стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) матеріальну шкоду у розмірі 32 327 грн. 27 коп.;

- стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. 00 коп.;

- вирішити питання розподілу судових витрат.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», ОСОБА_2 про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач ОСОБА_1 посилається на наступне.

Так, 26.05.2023 о 18 год. 30 хв. по вул. Шевченка, с. Селище Вінницької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volkswagen р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та транспортного засобу Ssang Yong р/н НОМЕР_3 , під керуванням і належного на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 .

Постановою Літинського районного суду Вінницької області від 22.06.2023 року у справі №137/629/23, винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди було визнано водія транспортного засобу Volkswagen р/н PNT90415 ОСОБА_2 та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП.

Позивач вказує на те, що на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність відповідача-2, як водія транспортного засобу Volkswagen р/н НОМЕР_2 , було забезпечено за полісом ОСЦПВВНТЗ № 213120223, виданого ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» (відповідач-1).

Позивач, у зв`язку з пошкодженням належного йому транспортного засобу Ssang Yong р/н НОМЕР_3 , звернувся до відповідача-1, як страховика цивільно-правової відповідальності особи винної у заподіянні шкоди, з Заявою про виплату страхового відшкодування, надавши всі необхідні документи, визначені ст. 35 закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За результатами розгляду поданих документів відповідач-1 прийняв рішення про виплату страхового відшкодування і виплатив страхове відшкодування у розмірі 37 531 грн. 43 коп.

Не погоджуючись із розміром отриманого страхового відшкодування, позивач звернувся до СОД ФОП ОСОБА_3 з метою визначення об`єктивного розміру матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу Ssang Yong р/н НОМЕР_3 . За результатами незалежного автотоварознавчого дослідження було складено Висновок щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 379/06-23 від 21.06.2023. Вартість оцінки склала 4 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією.

Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №379/06-23 від 21.06.202, вартість матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу Ssang Yong р/н НОМЕР_3 , становить 56 708 грн. 78 коп.; вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Ssang Yong р/н НОМЕР_3 становить 89 036 грн. 05 коп.

Таким чином, позивач вважає, що з відповідача-1 підлягає стягненню невиплачена частина страхового відшкодування у розмірі 19 177 грн. 35 коп.:

56 708 грн. 78 коп. (вартість матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу Ssang Yong р/н НОМЕР_3 , згідно Висновку №379/06-23 від 21.06.2023) - 37 531 грн. 43 коп. (виплата страхового відшкодування здійснена Страховиком) = 19 177 грн. 35 коп. (невиплачена частина страхового відшкодування).

Окрім цього, відповідачем-2, як особою, відповідальною за заподіяння шкоди має бути відшкодована шкода, яка не покривається межами відповідальності Страховика і дорівнює 32 327 грн. 27 коп. (різниця між розміром матеріальної шкоди та розміром отриманого страхового відшкодування):

89 036 грн. 05 коп. (загальний розмір матеріальної шкоди) - 56 708 грн. 78 коп. (належний розмір страхового відшкодування за вирахуванням франшизи за Полісом) = 32 327 грн. 27 коп.

Крім того, на думку позивача, він має право на відшкодування моральної шкоди, завданої йому, внаслідок пошкодження належного йому автомобіля, що призвело до тривалих душевних хвилювань, вимагало додаткових зусиль та часу для захисту його прав.

Розмір завданої моральної шкоди позивач визначив в сумі 10 000,00 грн.

При визначенні розміру моральної шкоди позивач виходив із характеру та обсягу зазначених моральних (душевних) страждань та витрат немайнового характеру, їх тривалості, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану.

З огляду на викладені обставини, позивач просить позов задовольнити.

10.10.2023 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

Ухвалою суду від 12.10.2023, відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», ОСОБА_2 про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Визначено відповідачу/ам/ строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, - 15 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Позивачу роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст. 179 ЦПК України, протягом 15 днів з дня отримання відзиву відповідача на позов.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу та третій особі копію позовної заяви з додатками.

21.12.2023 до суду від відповідача-1 ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позовних вимог, вважає їх незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У поданому відзиві відповідач вказав на те, що 27.01.2023 між ПрАТ «СК «УСГ» та ОСОБА_2 був укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-213120223, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водіїв, що експлуатують автомобіль Volkswagen Transporter, державний реєстраційний № НОМЕР_2 .

Відповідно до постанови від 22.06.2023 Літинського районного суду Вінницької області 26 травня 2023 року об 18 год. 00 хв. в Вінницькому районі в с. Селище по вул. Шевченка трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volkswagen Transporter, д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу Ssang Yong, д.р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , в результаті чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

29 травня 2023 року на електронну адресу ПрАТ «СК «УСГ» звернувся позивач з повідомленням про ДТП від 13 липня 2023 року та надав пояснення про обставини настання ДТП від 27 травня 2023 року.

Представник відповідача-1 зазначає про те, що згідно п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

А тому, 01 червня 2023 року (на 3 (третій) робочий день) транспортний засіб Ssang Yong, д.р.н. НОМЕР_3 , було оглянуто.

Пошкодження були зафіксовані у присутності позивача, а сама потерпіла особа без жодних заперечень та зауважень підписала вказаний протокол технічного огляду КТЗ.

Враховуючи вищезазначене, ПрАТ «СК «УСГ» у передбачений Законом України строк направила свого представника на місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Представник відповідача-1 зазначає, що до ПрАТ «СК «УСГ» звернувся ОСОБА_1 та надав заяву про виплату страхового відшкодування від 20 липня 2023 року.

23 червня 2023 року ФОП ОСОБА_4 за замовленням ПрАТ «СК «УСГ» було складено Звіт про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу № 136473, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу, заподіяного власнику транспортного засобу Ssang Yong, д.р.н. НОМЕР_3 , станом на 26.05.2023 складає 41 088,69 грн. (в тому числі ПДВ 3 557,26 грн.) та 37 531,43 грн. (без ПДВ).

Представник відповідача-1 посилається на те, що відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Крім того, для відшкодування потерпілій особі податку на додану вартість - ремонт транспортного засобу повинен здійснюватися на підприємстві, яке є платником ПДВ.

Якщо придбання послуг по ремонту, заміненню, відтворенню застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту, здійснюється у неплатника податку на додану вартість, то розрахунок сум виплати здійснюється без урахування сум ПДВ.

При цьому, висновок незалежної оцінки вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу не є підставою для виникнення податкових зобов`язань, пов`язаних з наданням послуг щодо проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу. Зазначені зобов`язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови. Що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. Таким чином, у випадку не проведення фактичного ремонту транспортного засобу, або проведення його особою, яка не є платником ПДВ. Податкові зобов`язання не виникають.

Представника відповідача-1 звернув увагу суду на те, що позивачем не було надано до суду доказів оплати проведеного ремонту транспортного засобу Ssang Yong, д.р.н. НОМЕР_3 , у особи, яка є платником ПДВ, у зв`язку з чим у ПрАТ «СК «УСГ» не виникають обов`язки по відшкодуванню даного податку потерпілій особі.

26 липня 2023 року ПрАТ «СК «УСГ» направило на адресу позивача лист за вих. № ПССЦВ-2443/1, у якому повідомило. Що розмір суми страхового відшкодування становить 37 531,43 грн.

09 серпня 2023 року ПрАТ «СК «УСГ» склало розрахунок суми страхового відшкодування та страховий акт № ПССЦВ-2443 та виплатило позивачу 37 531,43 грн. на особистий рахунок ОСОБА_1 .

Отже, ПрАТ «СК «УСГ» виконало свої обов`язки в повному обсязі згідно з нормами діючого Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

При цьому, представник відповідача-1 зазначив про те, що долучений позивачем до позовної заяви Звіт № 379/06-23 від 21.06.2023 року, складений ФОП ОСОБА_3 на замовлення позивача, є недостовірним, необґрунтованим, незаконним та складеним з порушенням методології в оцінці розміру матеріального збитку та нормативно-правових актів, які регулюють оціночну діяльність, а тому вказаний звіт не можна брати до уваги як належний та допустимий доказ у справі.

Щодо стягнення 4 000,00 грн. витрат на проведення Звіту, представник відповідача-1 ПрАТ «СК «УСГ» вказав на безпідставність та незаконність таких вимог позивача, з огляду на те, що згідно п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 01.06.2023 року (на 3 (третій) робочий день) транспортний засіб Ssang Yong, д.р.н. НОМЕР_3 , було оглянуто, а тому ПрАТ «СК «УСГ» в повному обсязі виконало своє зобов`язання щодо огляду транспортного засобу, отже у Страховика немає жодного обов`язку щодо відшкодування витрат за проведення звіту.

З огляду на викладене, представник відповідача-1 ПрАТ «СК «УСГ» просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «УСГ`у повному обсязі.

Від позивача ОСОБА_1 відповіді на відзив до суду не надійшло.

Відповідачем-2 ОСОБА_5 копію ухвали суду від 12.10.2023 та копію позовної заяви з додатками не було отримано.

Вказані документи направлялися відповідачу за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Конверт з копією ухвали про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов, які направлялися відповідачу за адресою місця реєстрації, повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Станом на день ухвалення рішення відповідач-2 своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Жодних заяв, клопотань з процесуальних питань, пояснень з приводу позовних вимог або заперечень на позовні вимоги в будь-якій іншій формі від відповідача-2 ОСОБА_2 на адресу Солом`янського районного суду міста Києва не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити позицію відповідача-2 щодо предмету спору.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши подані докази, приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що 26.05.2023 о 18 год. 00 хв. в Вінницькому районі в с. Селище по вул. Шевченка трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу Ssang Yong, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 та який належить позивачу на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів.

Так, вбачається, що 26.05.2023 о 18 год. 00 хв. в Вінницькому районі в с. Селище по вул. Шевченка, водій ОСОБА_2 , керуючи т/з Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з автомобілем Ssang Yong, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 .

Зазначена ДТП мала місце з вини відповідача-2 ОСОБА_2 , що встановлено постановою Літинського районного суду Вінницької області від 22.06.2023 по справі № 137/629/23.

Вбачається, що в судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину за ст. 124 КУпАП визнав повністю та погодився із обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення.

Постановою Літинського районного суду Вінницької області від 22.06.2023 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Постанова не оскаржувалася і набрала законної сили.

У відповідності з ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Пунктом 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене та відповідно до положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України, суд не піддає сумніву та повторному встановленню і доказуванню обставини, які були встановлені постановою судді Літинського районного суду Вінницької області від 22.06.2023, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка не оскаржувалась та набрала законної сили, щодо обставин, місця та часу події вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 , якого визнано винним, зокрема у вчиненні ДТП.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав механічні пошкодження автомобіль Ssang Yong, д.н.з. НОМЕР_3 , який належить позивачу на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .

Судом встановлено, що на час ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача-2 ОСОБА_6 була застрахована у відповідача-1 ПрАТ «Страхова компанія «УСГ», згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 3 ЕР-213120223, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водіїв, що експлуатують автомобіль Volkswagen Transporter, державний реєстраційний № НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. 3 закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 травня 2023 року на електронну адресу ПрАТ «СК «УСГ» звернувся позивач з повідомленням про ДТП від 13 липня 2023 року та надав пояснення про обставини настання ДТП від 27 травня 2023 року.

Згідно п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Встановлено, що 01 червня 2023 року (на 3 (третій) робочий день) транспортний засіб Ssang Yong, д.р.н. НОМЕР_3 , було оглянуто, що підтверджується копією Акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 01.06.2023.

Пошкодження були зафіксовані у присутності позивача, а сама потерпіла особа (позивач) без жодних заперечень та зауважень підписала вказаний протокол технічного огляду КТЗ.

Таким чином, ПрАТ «СК «УСГ» у передбачений Законом України строк направила свого представника на місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

23 червня 2023 року ФОП ОСОБА_4 за замовленням ПрАТ «СК «УСГ» було складено Звіт про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу № 136473 від 23.06.2023, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу, заподіяного власнику транспортного засобу Ssang Yong, д.н.з. НОМЕР_3 , станом на 26.05.2023 складає 41 088,69 грн. (в тому числі ПДВ 3 557,26 грн.) та 37 531,43 грн. (без ПДВ).

26 липня 2023 року ПрАТ «СК «УСГ» направило на адресу позивача лист за вих. № ПССЦВ-2443/1, у якому повідомило, що розмір суми страхового відшкодування становить 37 531,43 грн.

09 серпня 2023 року ПрАТ «СК «УСГ» склало розрахунок суми страхового відшкодування та страховий акт № ПССЦВ-2443 та виплатило позивачу 37 531,43 грн. на особистий рахунок ОСОБА_1 .

Отримання даних коштів не заперечується позивачем та підтверджується доводами, викладеними у позовній заяві, а отже, не підлягає доказуванню в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України як обставини, що визнаються учасниками справи.

Судом встановлено, що не погоджуючись із розміром отриманого страхового відшкодування, позивач звернувся до СОД ФОП ОСОБА_3 з метою визначення об`єктивного розміру матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу Ssang Yong р/н НОМЕР_3 .

За результатами незалежного автотоварознавчого дослідження було складено Висновок щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 379/06-23 від 21.06.2023. Вартість оцінки склала 4 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією.

Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №379/06-23 від 21.06.2023, вартість матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу Ssang Yong р/н НОМЕР_3 , становить 56 708 грн. 78 коп.; вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Ssang Yong р/н НОМЕР_3 становить 89 036 грн. 05 коп.; значення фізичного зносу: 0,53; вартість придатних залишків не розраховувалась.

Таким чином, позивач вважає, що з відповідача-1 підлягає стягненню невиплачена частина страхового відшкодування у розмірі 19 177 грн. 35 коп.:56 708 грн. 78 коп. (вартість матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу Ssang Yong р/н НОМЕР_3 , згідно Висновку №379/06-23 від 21.06.2023) - 37 531 грн. 43 коп. (виплата страхового відшкодування здійснена Страховиком) = 19 177 грн. 35 коп. (невиплачена частина страхового відшкодування).

Окрім цього, відповідачем-2, як особою, відповідальною за заподіяння шкоди має бути відшкодована шкода, яка не покривається межами відповідальності Страховика і дорівнює 32 327 грн. 27 коп. (різниця між розміром матеріальної шкоди та розміром отриманого страхового відшкодування): 89 036 грн. 05 коп. (загальний розмір матеріальної шкоди) - 56 708 грн. 78 коп. (належний розмір страхового відшкодування за вирахуванням франшизи за Полісом) = 32 327 грн. 27 коп.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Приписами ст. 1188 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Положеннями ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Згідно із статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування при настанні страхового випадку за договорам (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначено Законом.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 37 531,43 грн. Предметом спору є відшкодування моральної шкоди та недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідачам, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19) підстав відступати від яких колегія суддів не вбачає.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як встановлено судом, 23 червня 2023 року ФОП ОСОБА_4 за замовленням ПрАТ «СК «УСГ» було складено Звіт про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу № 136473 від 23.06.2023, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу, заподіяного власнику транспортного засобу Ssang Yong, д.н.з. НОМЕР_3 , станом на 26.05.2023 р. складає 41 088,69 грн. (в тому числі ПДВ 3 557,26 грн.) та 37 531,43 грн. (без ПДВ).

26 липня 2023 року ПрАТ «СК «УСГ» направило на адресу позивача лист за вих. № ПССЦВ-2443/1, у якому повідомило, що розмір суми страхового відшкодування становить 37 531,43 грн.

09 серпня 2023 року ПрАТ «СК «УСГ» склало розрахунок суми страхового відшкодування та страховий акт № ПССЦВ-2443 та виплатило позивачу 37 531,43 грн. на особистий рахунок ОСОБА_1 .

Отримання даних коштів не заперечується позивачем та підтверджується доводами, викладеними у позовній заяві, а отже, не підлягає доказуванню в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України як обставини, що визнаються учасниками справи.

Згідно зі ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Положенням абзац 2 п.36.2 ст.36 Закону України «Про цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів» (далі Закон України № 1961-V встановлено, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Крім того, для відшкодування потерпілій особі податку на додану вартість - ремонт транспортного засобу повинен здійснюватися на підприємстві, яке є платником ПДВ.

Згідно з п. 196.1.3 ст. 196 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість операції з надання послуг із страхування. Співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов`язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів.

Відтак, всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов`язані з оплатою страхових послуг страхувальником на користь страховика та компенсацію останнім збитків. Понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування ПДВ, в зв`язку з чим, за загальним правилом, як при визначені розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, що підлягає до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі, податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таких операціях.

Таким чином, у разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілому (позивачу), а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей,які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах.

Разом з тим, якщо придбання послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту, здійснюється у неплатника податку на додану вартість, то розрахунок сум виплати здійснюється без урахування сум ПДВ.

При цьому, висновок незалежної оцінки вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу не є підставою для виникнення податкових зобов`язань, пов`язаних з наданням послуг щодо проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу. Зазначені зобов`язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. Таким чином, у випадку не проведення фактичного ремонту транспортного засобу, або проведення його особою, яка не є платником ПДВ, податкові зобов`язання не виникають.

Позивачем не надано до суду доказів оплати проведеного ремонту транспортного засобу Ssang Yong, д.р.н. НОМЕР_3 , у особи, яка є платником ПДВ, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що у ПрАТ «СК «УСГ» не виникають обов`язки по відшкодуванню даного податку потерпілій особі.

Відповідно до абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого манна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплати в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

У відповідності до правового висновку, сформованого Верховним Судом у постанові від 02.10.2019 року у справі №161/2017/16-ц, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).

Тобто, вартість ремонту автомобіля із врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після падання документів про такі витрати.

У разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, потерпілий має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії, якщо понесеним витрат із сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами.

Відтак, в силу приписів частини 2 статті 14 ЦК України страховик не може бути примушений до виплати ПДВ у складі суми страхового відшкодування за винятком випадку, коли сума ПДВ нарахована та сплачена на користь виконавця послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, який (виконавець), в свою чергу, має бути платником ПДВ.

Наведене випливає також з приписів частини 2 статті 1192 ЦК України, згідно якого розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі №826/7454/17, відповідно до якого, страховик не може бути примушений до виплати податку на додану вартість у складі суми страхового відшкодування за винятком випадку, коли сума податку нарахована та сплачена на користь виконавця послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, який (виконавець, в свою чергу має бути платником податку на додану вартість).

Як встановлено судом, позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження факту оплати проведеного ремонту автомобіля та сплати при ньому позивачем суми ПДВ, а тому сума розміру оціненої шкоди підлягає зменшенню на суму ПДВ.

Відтак, відповідно до Закону № 1961-IV та сталої судової практики, покладання на ПрАТ «СК «УСГ» обов`язку зі сплати ПДВ, без фактичного здійснення позивачеві відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та без надання доказів сплати позивачем податку на додану вартість на користь виконавця ремонту є необґрунтованим та безпідставним, а також суперечить вимогам абз.3 ч. 1 ст 988 ЦКУ, відповідно до якого страхова виплата за договором страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.

Зважаючи на викладене, суд прийшов до висновку, що ПрАТ «СК «УСГ» у повному обсязі виконало свої зобов`язання перед позивачем та сплатило позивачу страхове відшкодування у сумі, визначеної відповідно до законодавства.

Страховик виплачує потерпілій особі не вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, а страхове відшкодування, яке визначається відповідно до п.1 ст.22; ст.29, ст.36 Закону, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та за вирахуванням ПДВ та франшизи.

Отже, Страховик - ПрАТ «СК «УСГ», з урахуванням положень ст.12, ст.29, абз.2 ст.36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням Звіту про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу № 136473 від 23.06.2023, розрахунку суми страхового відшкодування та страхового Акту № ПССЦВ-2443, 09.08.2023 здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 37 531,43 грн. на особистий рахунок позивача.

Враховуючи навдене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог до відповідача-1 ПрАТ «СК «УСГ».

Положеннями ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Що стосується вимог про стягнення з відповідача-2 ОСОБА_2 на користь позивача різницю між фактично завданою шкодою та розміром страхового відшкодування у розмірі 32 327,27 грн., то слід зазначити наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за особою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного виплаває, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права.

ВС наголосив, що стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку, згідно зі статтею 1194 ЦК України, відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Приписами частин 1, 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України закріплює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

З системного аналізу наведених вище мотивів та положень законодавства вбачається, що у даній справі для вирішення питання про покладення відповідальності за наявну у позивача матеріальну шкоду на відповідача-2 ОСОБА_2 , як винуватця ДТП, у якій її було завдано, є необхідним надання позивачем суду доказів розміру цієї шкоди.

У даному випадку, розмір реальних збитків, понесених позивачем повинен визначатися шляхом належними доказами фактичних витрат, понесених позивачем в результаті робіт, придбання необхідних матеріалів та запчастин для відновлення автомобіля.

Як встановлено судом, не погоджуючись із розміром отриманого страхового відшкодування, позивач звернувся до СОД ФОП ОСОБА_3 з метою визначення об`єктивного розміру матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу Ssang Yong р/н НОМЕР_3 .

За результатами незалежного автотоварознавчого дослідження було складено Висновок щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 379/06-23 від 21.06.2023 року. Вартість оцінки склала 4 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією.

Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №379/06-23 від 21.06.2023 року, вартість матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу Ssang Yong р/н НОМЕР_3 , становить 56 708 грн. 78 коп.; вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Ssang Yong р/н НОМЕР_3 становить 89 036 грн. 05 коп.

Таким чином, позивач вважає, що з відповідача-1 підлягає стягненню невиплачена частина страхового відшкодування у розмірі 19 177 грн. 35 коп.: 56 708 грн. 78 коп. (вартість матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу Ssang Yong р/н НОМЕР_3 , згідно Висновку №379/06-23 від 21.06.2023) - 37 531 грн. 43 коп. (виплата страхового відшкодування здійснена Страховиком) = 19 177 грн. 35 коп. (невиплачена частина страхового відшкодування).

Окрім цього, відповідачем-2, як особою, відповідальною за заподіяння шкоди має бути відшкодована шкода, яка не покривається межами відповідальності Страховика і дорівнює 32 327 грн. 27 коп. (різниця між розміром матеріальної шкоди та розміром отриманого страхового відшкодування): 89 036 грн. 05 коп. (загальний розмір матеріальної шкоди) - 56 708 грн. 78 коп. (належний розмір страхового відшкодування за вирахуванням франшизи за Полісом) = 32 327 грн. 27 коп.

Оцінюючі наданий позивачем на підтвердження вартості відновлювального ремонту доказ, а саме Висновок щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №379/06-23 від 21.06.2023 року, складений СОД ФОП ОСОБА_3 на замовлення позивача, суд зазначає.

Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена 24.07.2009 р. за № 1335/5/1159 встановлюється порядок оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ.

Вимоги Методики, затвердженої спільним Наказом Міністерства юстиції України та фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 р. «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень (п. 1.3 Методики).

Відповідно до п. 1.4. вказаної Методики, вона застосовується з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ та визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ.

Згідно з пунктом 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами).

Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц (провадження № 61-28918св18) дійшов висновку, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами).

Суд звертає увагу на той факт, що у своєму Звіті № 379/06/23 від 21.06.2023, ФОП ОСОБА_3 невірно визначено дату виробництва ТЗ Ssang Yong р/н НОМЕР_3 , та зазначено, що рік виробництва КТЗ 2014, як те зазначено у свідоцтві про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 .

Однак, відповідно до п. 6.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна Ук4раїни від 24.07.2009 № 1335/5/1159) та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за № 1074/8395, визначення року виготовлення КТЗ здійснюється на підставі даних його виробника, які зазначаються у VIN-коді.

Згідно п.п. 6.3.3 методики, за рік виготовлення КТЗ приймається календарна дата його виготовлення з обов`язковим зазначенням при цьому дня та місяця цього року.

Якщо перевірити рік випуску транспортного засобу Ssang Yong р/н НОМЕР_3 , за номером шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , тобто VIN-кодом, то вбачається, що дата та рік випуску транспортного засобу Ssang Yong р/н НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 - це 12 грудня 2013 року.

Якщо подивитись у Бюлетень автотоварознавця випуск № 128, то вбачається, що ціна продажу транспортного засобу Ssang Yong д.р.н. НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 у комплектації RextonW 200 2/0D 155YP Prestige AT 2013 року випуску становить 439 560,00 грн., а от вже такий самий транспортний засіб 2014 року випуску коштує вже 484 530,00 грн.

Отже, ФОП ОСОБА_3 у Звіті № 379/06-23 від 21.06.2023 неправильно визначено коефіцієнт коригування вартості, який, в свою чергу, вплинув на ринкову вартість транспортного засобу та коефіцієнт зносу, які в свою чергу вплинули на розмір матеріального збитку.

Крім того, суд звертає увагу на те, що звіт № 379/06/23 від 21.06.2023, що наданий позивачем не містить фотографічних зображень пошкоджень деталей.

В той час, як відповідно до п.п. с) п. 4.4 р. 4 методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Затвердженої наказом міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 1335/5/1159 від 24 липня 2009 року, у звіті (акті) або висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку КТЗ зазначається додатки. Які становлять невід`ємну частину звіту (акта). Висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку і містять дані тоскно технічного стану КТЗ ( його складників), їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки. У додатках також може бути графічна розгортка побудови пошкодженого або розукомплектованого КТЗ з відображенням характеру пошкоджень або протокол технічного огляду з посиланням на характер і обсяг його пошкодження.

Таблиця фотографічних зображень, що є невід`ємним додатком до звіту № 379/06/23 не має ідентифікації запчастин, які зображені на даних фотографіях.

При цьому, відповідно до п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 1335/5/1159 від 24 липня 2009 року, у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телефонограмою з повідомленням про її вручення адресату.

У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку.

У поданому до суду відзиві представник відповідача-1 ПрАТ «СК «УСГ» звернув увагу суду на те, що позивачем порушено п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 1335/5/1159 від 24 липня 2009 року, оскільки не було запрошено на огляд транспортного засобу ПрАТ «СК «УСГ».

Зазначені обставини позивачем не спростовано.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оцінювачем при складанні Звіту № 379/06/23 від 21.06.2023, який виконаний на замовлення позивача, при проведенні оцінки щодо визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу Ssang Yong д.р.н. НОМЕР_3 , що покладений в основу обґрунтування заявлених вимог позивача, порушено Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 1335/5/1159 від 24 липня 2009 року, та нормативно-правові акти, які регулюють оціночну діяльність, а тому вказаний Звіт суд не приймає до уваги.

Стороною позивача не надано жодних доказів понесення витрат на ремонт автомобіля, як фактичні витрати.

Крім того, на час вирішення спору по суті позивачем не було надано підтверджень про сплату позивачем ремонту автомобіля, що унеможливлює однозначне визначення розміру збитків.

Таким чином, на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з відновленням транспортного засобу (реальних збитків) позивач, всупереч приписам ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 81, ч. 2 ст. 83 ЦПК України, при зверненні до суду разом з позовом, не надав належних доказів для документального підтвердження фактичного розміру понесених витрат на проведення відновлювального ремонту автомобіля марки Ssang Yong д.р.н. НОМЕР_3 , таких як рахунки-фактури на оплату, платіжні документи, акти приймання-передачі виконаних робіт чи інші первинні документи бухгалтерського обліку, що підтверджують реальність проведення відповідних господарських операції чи факту надання відповідних послуг, продажу товарів необхідних для відновлення автомобіля позивача.

З цього приводу, слід звернути увагу на правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові від 06 липня 2018 року у справі № 924/675/17, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування на якій проводився ремонт автомобіля (п. 4.36 Постанови). Верховний Суд дійшов висновку, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу (п. 4.42 Постанови). Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин:

1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт з ремонту автомобіля платником ПДВ (п. 4.37 Постанови).

Так, у відповідності до вимог Закону страховик виконав свої зобов`язання, забезпечивши у встановленому законом порядку та у встановлений термін проведення огляду, підготовку відповідного звіту, провівши розрахунок страхового відшкодування відповідно до положень чинного законодавства та виплативши його. При цьому, претензій чи зауважень до проведеного огляду пошкодженого автомобіля позивач не пред`являв.

З огляду на наведене, суд критично оцінює наданий позивачем до позовної заяви, висновок №379/06-23 від 21.06.2023 автотоварознавчого дослідження, оскільки такий не підтверджує проведення ремонту автомобіля позивача саме на таку суму, яка визначена у ньому.

Також, відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, висловлену а постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17, де Велика Палата в пунктах Постанови 55-61, 89-91 визначаючи засади цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну зіткненням транспортних засобів (взаємодії джерел підвищеної небезпеки) зазначила наступне:

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За змістом статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором та/або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Відповідно, у разі вчинення дій, які не врегульовані нормами цивільного законодавства, перед судом може постати завдання оцінки таких дій.

Виходячи з формулювання статті 11 ЦК України, можна зробити висновок, що такі дії повинні відповідати загальним засадам цивільного законодавства України, які закріплені в статті З ЦК України.

Отже, принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації своїх прав та передбаченого договором та/або законом виконання своїх зобов`язань.

Введення в цивільне законодавство принципу добросовісності як одного з найбільш загальних і важливих принципів цивільного права є заходом, спрямованим на зміцнення моральних засад цивільно-правового регулювання. Саме з позиції моральності слід підходити до оцінки поведінки суб`єкта права як добросовісного або недобросовісного.

Цивільний кодекс України також передбачає, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї, і особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частини друга та четверта статті 14 ЦК України)

Положення зазначених норм права свідчить про зобов`язання учасників цивільних правовідносин діяти в межах закону, не порушуючи права інших осіб у спосіб передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки.

Для доведення реального розміру збитків, яких зазнав позивач, останній повинен діяти не порушуючи права інших осіб у спосіб передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки.

При чому, доведенню підлягає саме розмір реальних збитків шляхом підтвердження реальних витрат, понесених позивачем у зв`язку з відновленням транспортного засобу, тому виходячи з принципами розумності, справедливості та співмірності, розмір відшкодування реальної майнової шкоди має бути не більшим, ніж той, який зазнав позивач і при цьому не повинен приводити до його безпідставного збагачення.

В даному випадку, позивач не надав доказів реального розміру матеріального збитку, що не відповідає законодавчим принципам відшкодування шкоди (реальних збитків).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача-2 ОСОБА_2 різниці між фактичною завданою шкодою та розміром страхового відшкодування в сумі 32 327,27 грн., оскільки такі вимоги необґрунтовані належними та допустимим доказами.

При цьому, оскільки при розгляді справи суд не прийняв до уваги висновок експерта №379/06-23 від 21.06.2023, наданий позивачем, витрати позивача на підготовку такого висновку відшкодуванню також не підлягають.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача-2 ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» згідно з загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995р. за № 4, суд при визначенні розміру завданої позивачці моральної шкоди враховує, що внаслідок скоєння відповідачкою адміністративного правопорушення позивачка, зазнала майнових втрат внаслідок пошкодження її автомобіля та душевних страждань, було змінено її звичайний спосіб життя.

З урахуванням викладеного, оцінюючи ДТП, яка мала місце 26.05.2023 року, вину відповідача-2 ОСОБА_2 у вказаній ситуації, ті обставини, що моральна шкода є пов`язаною з наслідками ДТП, наявність душевних страждань позивача, суд приходить до висновку, що з відповідача-2 підлягає стягненню моральна шкода.

Однак, сума 10 000,00 грн., яку просить стягнути позивач, є значно завищена ним, а тому з відповідача-2 на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в сумі 4 000,00 грн., яка відповідає вимогам розумності і справедливості.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат слід звернути увагу на положення до ч. 1 ст. 141 України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом).

Верховний Суд у своїй постанові від 28.11.2018 р. по справі № 761/11472/15ц (касаційне провадження N 61-23674св18) зазначив, що вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою і судовий збір підлягає сплаті, як за вимогою майнового характеру.

Позовні вимоги в частині моральної шкоди були задоволені частково ( 4 000,00 грн.), а саме у розмірі 26,84% (1073,60х100:4000,00). А тому судовий збір за розгляд справи у пропорційному розмірі - 288,15 грн. слід покласти на відповідача-2 ОСОБА_2 (1073,60:100х26,84%).

Що стосується витрат на правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн., то слід зазначити наступне.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат, зокрема: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В постанові Верховного Суду від 01.04.2020 (справа № 640/4013/17-ц) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін..), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Так, позивачем до суду для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу подано:

- копію договору про надання правової допомоги №32/07/23-ІОП/ІL, укладеного 31.07.2023 року між адвокатом Конюшко Д.Б. та ОСОБА_1 ;

- копію ордеру від 03.10.2023 серії АВ № 1095804;

- копію Акту виконаних робіт № 1 до Договору №32/07/23-ІОП/ІL від 29.09.2023.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01)).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Всупереч вищезазначеному, суду не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, Акту приймання-передачі виконаних робіт, що містить детальний опис робіт та їх детальний розрахунок.

Неподання розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу, що є підставою для відмови в стягненні витрат на правову допомогу.

Вказана позиція відповідає висновкам, викладеним в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20).

За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку про часткове задоволенняі позовних вимог.

Керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995р. за № 4, ст.ст. 11. 15, 16, 22, 23, 979, 1166, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-266, 268, 274, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», ОСОБА_2 про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстації: АДРЕСА_2 ) моральну шкоду у розмірі 4 000,00 грн.

В іншій частині позову, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстації: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 288,15 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 24.07.2024.

Суддя О.М. Букіна