Справа № 646/1560/23
№ провадження 2/646/2581/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2024 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харків у складі: головуючого - судді Демченко І.М., за участю секретаря Разєнкової Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за участю представника відповідача Войтович Л.В.

В С Т А Н О В И В :

09.04.2023 АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 підписала заяву б/н від 07.02.2011. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердила свою згоду, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privat.ua, складають укладений договір про надання банківських послуг. Відповідач при підписанні цієї анкети ознайомлений із умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання. Позивач зазначає, що, підписавши заяву, між сторонами у відповідності до ст. 634 ЦК України був укладений договір про надання банківських послуг шляхом приєднання відповідача до договору на запропонованих банком умовах.

Банком на підставі цього договору відкрито відповідачеві картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а відповідачу надано у користування кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки). У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 47 000,00 грн.

За умовами цього договору власник картрахунку, тобто відповідач, надав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, його зміну за рішенням та ініціативою банку та зобов`язався слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, яким визнається короткостроковий кредит, що надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування.

Сторони погодили, що в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти.

Посилаючись на те, що АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надавши можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідач у свою чергу не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, що відображено у складеному АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунку заборгованості, просить суд стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилася станом на 26.03.2023 у розмірі 56 496, 35 грн, з яких : 46 202, 78 грн - заборгованість за тілом кредита; 10 293,57 грн. - заборгованість за користування кредитом. Крім того, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить суд стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684, 00 грн.

Ухвалою суду від 21.04.2023 справу прийнято до провадження суддею Червонозаводського районного суду м.Харкова Демченко І.М., провадження у справі відкрито та призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження.

13.06.2023 у справі ухвалено заочне рішення, яке ухвалою від 12.06.2024 скасовано та справу призначено до розгляду по суті.

20.06.2024 представником відповідача до суду подано відзив, у якому вказав, що банком незаконно нараховані відсотки на тіло кредиту. За період з 07.02.2011 по 29.03.2023 відповідачем витрачено коштів з кредитної карти на суму 450 240, 80 грн., за цей же період ОСОБА_1 було внесено 431 988, 80 грн., отже заборгованість має становити 18 252, 00 грн. Зазначає, що підписання відповідачем анкети-заяви та паспорту споживчого кредиту, а також ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг не є укладенням кредитного договору, оскільки вони мають мінливий характер та їх роздруківка з сайту позивача повністю залежить від волевиявлення та дій банку, який може вносити туди зміни, отже вони не можуть бути належними доказами укладення кредитного договору. Паспорт споживчого кредиту також вважає неналежним та допустимим доказом, оскільки його підписання не означає укладення кредитного договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Також представник відповідача зазначає, що розмір і порядок сплати процентів за користування кредитом нічим не встановлювався, відповідач ніколи не ознайомлювався із внутрішніми правилами надання послуг банку, крім того, неможливо встановити, що саме ці правила діяли в момент їх підписання відповідачем. Умови кредитного договору є несправедливими та мають ознаки нечесної підприємницької діяльності.

01.07.2024 представником позивача до суду подано заяву про зменшення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 23 964, 85 грн., яка складається із суми простроченого тіла кредиту.

03.07.2024 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач повторно виклав обставини укладення кредитного договору з ОСОБА_1 , які зазначені у позовній заяві, та щодо нечесної підприємницької діяльності вказав, що сторони погодили положення кредитного договору в межах, які сторони бажали викласти у самому договорі. Звинувачення у несправедливих умовах є безпідставними, оскільки сторони досягли згоди щодо всіх умов кредитування, що засвідчили власними підписами. Доказів того, що відповідач не мала можливості прочитати договір перед його укладенням суду не надано. Крім того, відповідач протягом тривалого часу належним чином виконувала зобов`язання за кредитним договором, що свідчить про згоду з вказаними умовами.

05.07.2024 представником відповідача до суду подано клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору, яке обґрунтовано такими обставинами. Оскільки позов подано 03.04.2023, то за даним позовом, з урахуванням строку

позовної давності, може бути стягнуто заборгованість лише за 3 роки, що передували даті звернення до суду, тобто з 03.04.2020 по 03.04.2023. Так, якщо додати суму витрачених відповідачем коштів з кредитної картки за період з 03.04.2020 по 29.03.2023, то відповідачем витрачено коштів з кредитної картки на суму 91 482, 36 грн. За цей же період часу відповідачем було внесено коштів на карту в розмірі 115 329, 10 грн., тобто, відповідач повернув банку більше коштів, ніж отримав, а отже не лише відповідачка не має боргу перед позивачем, а ще й позивач має борг перед відповідачкою у розмірі 23 846, 74 грн. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем відсутня, а отже і відсутній предмет позову, отже провадження у справі має бути закрито на підставі п 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

При вирішенні цього клопотання суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду у справі 638/3792/20, провадження 61-3438ск21 від 20.09.2021, відповідно до якої суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Враховуючи, що представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог, на думку суду, це свідчить про наявність неврегульованих питань між сторонами, та перевірка обставин, на які посилається представник відповідача - відсутність суми боргу можлива лише шляхом дослідження та перевірки доказів.

Суд, з`ясувавши доводи сторін, вивчивши письмові докази, встановив фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, що виникли між сторонами.

Встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , підписала 07.02.2011 анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у «Приватбанк» та виявила бажання оформити на своє ім`я кредитну картку «Універсальна» зі встановленим кредитним лімітом 4000 грн. (а.с.19).

Cвоїм підписом у заяві підтвердила, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.uaскладає договір про надання банківських послуг. Також відповідач зобов`язалася зі змінами знайомитися самостійно на офіційному сайті.

14.08.2018 ОСОБА_1 актуалізувала свої дані у АТ КБ «Приватбанк», надавши копію паспорта та засвідчивши її особистим підписом. Згідно з довідкою банку ОСОБА_1 видано карти Універсальну GOLD зі строком дії до 11/14, 02/17, 07/17, 07/21, 05/25.

Крім того, 17.06.2021 ОСОБА_1 ознайомилася з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, підтвердила, що отримала всі пояснення, необхідні для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вино можуть мати, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за таким договором.

Згідно з паспортом споживчого кредиту - визначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача: тип кредиту - відновлювана кредитна лінія, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці; строк договору 12 місяців з пролонгацією, процентна ставка - 40,08%. Крім того, сторонами погоджено порядок повернення кредиту: шляхом внесення клієнтом коштів в розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту; визначено розмір мінімального обов`язкового платежу - 5% від заборгованості, але не менше 100 грн щомісяця.

З виписки за договором за період з 07.02.2011 по 29.03.2023 встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є активним користувачем банківських послуг, про що свідчать транзакції з переказу коштів з використанням кредитної карти та додатку Приват24, що свідчить про те, що вона, діючи розумно і з належною обачливістю, мала достатньо часу та можливостей ознайомитися з умовами кредитування.

Згідно наданого позивачем уточненого (після зменшення позовних вимог) розрахунку та виписки (а.с. 198-202) станом на 01.07.2024 ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 23 964, 85 грн, яка складається із простроченого тіла кредита.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Уточнені позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не містять вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконав, не забезпечив своєчасне повернення позивачеві запозичених коштів. Такі дії порушують права та законні інтереси позивача, правовими наслідками чого є стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 23 964,85 грн.

Отже, оскільки, фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, виходячи із частини другої статті 530 ЦК України, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитом в сумі 23 964,85 грн, оскільки позивачем доведено використання позичальником кредитних коштів та невиконання обов`язку щодо їх повернення кредитору.

Щодо доводів відповідача неправомірного нарахування та списання відсотків протягом всього строку користування кредитними коштами, суд зазначає, що при підписанні анкети-заяви ОСОБА_1 особисто виявила бажання оформити саме кредитну карту «Універсальна», банком була надана інформація про умови кредитування з використанням такого типу карти, яка містить підпис відповідача, в якій визначені умови договору, зокрема і інформація щодо базової відсоткової ставки.

Отже, банк погодив з відповідачем умови договору кредиту в частині нарахування та списання відсотків.

Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1, п.1 ч. 2 ст.7 6, ч. 1, 2 ст.77, ч. 2 ст. 78 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наданий представником відповідача розрахунок витрат ОСОБА_1 за період з 07.02.2011 по 29.03.2023, який здійснений на підставі Виписки за договором за цей же період, який міститься в матеріалах справи на а.с.171-175, не може бути взятий судом до уваги, оскільки при перевірці його шляхом порівняння з випискою, яка надана позивачем разом з позовною заявою та знаходиться в матеріалах справи на а.с. 60-72, встановлено розбіжності у сумах. Так, лише за період з 11.02.2011 по 28.04.2011 ОСОБА_1 скористалася кредитними коштами у сумі 3500 грн. , 3640 грн., 3800 грн., 3952 грн., 10, 00 грн., 3800, 00 грн., у той час як математичний розрахунок відповідача містить зовсім інші доданки, а саме: 3500, 00 грн., 3800,00 грн., 3800 грн., 3800, 00 грн. 178, 66 грн., 1000,00 грн.

Крім того, суд зазначає, що протягом тривалого строку користування кредитними коштами періодично відповідачкою повністю виконувалися зобов`язання за договором та тіло кредиту становило 0,00 грн. - 18.05.2015, 18.10.2015, 06.08.2016, 17.10.2017. Станом на 30.06.2019 заборгованість за наданим кредитом становила 306, 68 грн., 30.10.2019 - 0, 00грн., що свідчить про помилковість доводів представника позивача про необхідність обрахунку заборгованості шляхом простої математичної дії шляхом віднімання від загальної суми витрачених коштів - загальної суми внесених на рахунок банку коштів, оскільки ці платежі стосуються різних періодів та умов кредитування.

Зважаючи на те, що позивачем зменшено позовні вимоги на різницю між попередньо заявленою банком сумою заборгованості за кредитом та сумою нарахованих банком відсотків, які були погашені за рахунок кредитних коштів та коштів внесених позичальником на погашення кредиту, суд дійшов висновку про задоволення уточнених позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки уточнені позовні вимоги банку задовольняються у повному обсязі, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 2 684,00 грн (а.с.1) підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 598, 599, 610, 625, ч. 2 ст. 1050, 1054 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Уточнену позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК", юридична адреса якого: місто Київ, вулиця Грушевського, 1Д, , заборгованість у розмірі 23 964,85 грн (двадцять три тисячі дев`ятсот шістдесят чотири гривні 85 копійок), а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29.07.2024.

Головуючий : І.М.Демченко