ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 755/1637/23
провадження № 2/753/294/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року Дарницький районний суд міста Києва в складі: головуючого судді Котвицького В.Л., за участю секретаря судових засідань Овчар В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач у березні 2023 року звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 21.07.2017, згідно якої отримав кредит, який 13.01.2020 було збільшено до 200 00,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 26.12.2022 становить 256 467,43 грн.

Ухвалою судді від 23.03.2023 відкрито провадження у вказаній справі з проведенням розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у відповідності до ст. 274 ЦПК України.

За вказаною позовною заявою Дарницьким районним судом м. Києва 23.05.2023 було постановлено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.

Разом з тим, за заявою відповідача про скасування заочного рішення, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04.07.2023 вказане заочне рішення було скасовано, а справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

До суду 17.08.2023 від відповідача надійшов відзив, відповідно до якого відповідач зазначив, що позовні вимоги є незаконними та необґрунтованими, а отже не підлягають задоволенню, оскільки надані позивачем письмові докази не свідчать про те, що сторонами в належній формі було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо розміру процентів за користування кредитом. Наданий позивачем витяг з Тарифів не містить підпису відповідача, а роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки повністю залежить від волевиявлення позивача. Також, відповідач зазначив, що позивачем в односторонньому порядку списано з карткового рахунку відповідача 293 554,46 грн. Ці кошти списувались позивачем за наявності на картковому рахунку відповідача від`ємного сальдо, тобто, банк самостійно збільшив тіло кредиту на зазначену суму коштів.

До суду 07.09.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач зазначив, що сторонами про укладанні договору були обговорені усі істотні умови, відповідач був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг при підписанні анкети заяви, крім того вказані Умови та Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях та на офіційному сайті позивача.

У судове засідання сторони не з`явились, згідно позовних вимог та відповіді на відзив позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити; згідно відзиву на позов відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Судом встановлено, що 21.07.2017 відповідачем була підписана Заява № б/н на отримання кредиту, розмір якого 13.01.2020 було збільшено до 200 000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

14.06.2018 у зв`язку зі зміною типу акціонерного товариства змінено назву позивача - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».

Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 21.07.2017 загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 26.12.2022 становить 256 467,43 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту у сумі 214 477,06 грн., заборгованості за нарахованими відсотками у сумі 12 010,88 грн. та заборгованості за простроченими відсотками у сумі 29 979,49 грн.

Разом із тим, у матеріалах справи містяться витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, Visa Signature; Паспорт споживчого кредиту (тип кредитного продукту: Універсальна, Універсальна ГОЛД, картка Platinum, картка MC World BlackEdition, картка Visa Signature, картка MC WorldElite, картка Visa Infinite).

Довідкою банку підтверджуються обставини видачі відповідачу платіжних карток, термін дії останньої до вересня 2024 року. Також, довідкою банку підтверджується зміна умов кредитного ліміту.

До позовної заяви позивачем долучена виписка по рахунку відкритого на ім`я відповідача, з якої вбачаються обставини використання відповідачем платіжних карт, надання кредитних коштів, поповнення рахунку, списання процентів за користування кредитом та комісії, баланс по карті станом на 28.12.2022 - заборгованість 250 890,95 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно ч.1 ст. 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч.3 ст. 653 ЦК України в разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 11 цього Закону України «Про захист прав споживачів».

Договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Не вважається пропонуванням споживчого кредиту застереження про можливість надання його під час придбання продукції.

Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Кредитодавець не має права вимагати від споживача відомостей, які не стосуються визначення його платоспроможності та не є необхідними для надання споживчого кредиту.

Персональні дані, одержані від споживача або іншої особи у зв`язку з укладенням та виконанням договору про надання споживчого кредиту, можуть використовуватися виключно для оцінки фінансового стану споживача та його спроможності виконати зобов`язання за таким договором.

Не є порушенням положень абзацу другого цієї частини повідомлення кредитодавцем відомостей про споживача Бюро кредитних історій, яке займається збиранням, обробленням, зберіганням, захистом і використанням інформації відповідно до законодавства про формування і ведення кредитних історій.

Фінансові установи несуть відповідальність за порушення прав споживачів у сфері захисту персональних даних згідно із законом.

Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця.

Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються:1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством.

У договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

До договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими:

1) для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом;

2) споживач зобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача;

3) передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки;

4) встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №342/180/17 (провадження №14-131цс19) у постанові від 03 липня 2019 року з аналогічних правовідносин зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

У цій Постанові Велика Палата, скасовуючи рішення судів в частині стягнення процентів та пені і ухвалюючи нове рішення про відмову в позові в цій частині, вказала, що відсутність в анкеті-заяві домовленості про сплату процентів і неустойки не дає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 зроблений правий висновок, за яким без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Аналогічні висновки викладені, зокрема і в Постановах Верховного Суду від 21.09.2020 у справі № 207/2952/17, від 26.08.2020 у справі № 766/19614/18 та ін, що свідчить про усталену судову практику.

В силу ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 21.07.2017 відповідачем підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, в якій містяться відомості про його персональні дані, також ним була надана фотокопія паспорту. З копії анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та паспорту споживчого кредитування вбачається, що вона не містить будь-яких даних про суму кредиту чи встановлення кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії. Тобто вказана анкета-заява не містить ніяких даних щодо обрання відповідачем певних банківських послуг, крім особистих даних та підпису відповідача.

Слід також звернути увагу, що матеріали справи містять дані про видачу позивачем відповідачу банківського інструменту - кредитної картки лише у липні 2018 року, кредитна заборгованість також рахується з липня 2018 року, проте матеріали справи не містять даних про узгодження між сторонами інших ніж у 2017 році умов. А отже саме умови 2017 року можуть бути взяті до уваги суду.

Відповідно до даних, наведених позивачем у розрахунку, відповідач має заборгованість перед банком за кредитом в розмірі 256 467,43 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту у сумі 214 477,06 грн., заборгованості за нарахованими відсотками у сумі 12 010,88 грн. та заборгованості за простроченими відсотками у сумі 29 979,49 грн.

Позивач вказує, що відповідач зазначив про ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг, тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими у рекламному буклеті. Разом з тим, умов про суму, строк кредитування, відповідальність, розмір процентної ставки та інших обов`язків анкета-заява не містить. А витяг з визначенням умов кредитування не містить підпису відповідача.

Виходячи з наведених положень чинного законодавства договір про надання споживчого кредиту повинен укладатися у письмовій формі, в ньому мають бути визначені, зокрема, сума кредиту, детальний розпис сукупної вартості кредиту, річна відсоткова ставка за кредитом, дата видачі кредиту та ін. При цьому, забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем тексту умов кредитування.

Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. Відповідно, доведення до споживача всіх обов`язкових умов споживчого кредиту також покладається на кредитодавця.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з Тарифів та з Умов та Правил розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент їх підписання взагалі містили умови щодо отримання кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, інших нарахувань, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Окрім того, розміри процентної ставки, не визначені у підписаних відповідачем документах. А виходячи з чинних на час укладення договору положень Закону споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Відтак відсутні підстави вважати, що при укладенні договору банк дотримався вимог щодо повідомлення споживача про умови кредитування щодо визначення процентної ставки за користування кредитними коштами та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Отже, «Умови і Правила обслуговування фізичних осіб в ПриватБанку» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, не можуть бути застосовані для цілей вирішення цього спору.

Проаналізувавши виписку з рахунку, надану позивачем, перерахувавши всі суми грошових коштів, що були направлені банком на погашення процентів, комісій та інших банківських платежів та списані, судом встановлено, що позивачем в односторонньому порядку списано з карткового рахунку відповідача 293 554,46 грн. Ці кошти списувались позивачем за наявності на картковому рахунку відповідача від`ємного сальдо, тобто, банк самостійно збільшив тіло кредиту на зазначену суму коштів.

Крім цього, суму, яка підлягає списанню, банк визначав на основі процентної ставки, яка вказана у Витязі з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, WorldBlackEdition, WorldElite, Infinite, VISA Signature.

Досліджуючи обставини справи та умови договору суд дійшов висновку про те, що обумовлення сторонами зобов`язання по сплаті процентів та їх розмір є недоведеним, оскільки витяг з Тарифів, наявний в матеріалах справи, не містить підпису відповідача, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 21.07.2017 шляхом підписання анкети-заяви.

Таким чином, з урахуванням вказаних обставин та доводів, суд дійшов висновку, що позивачем протиправно, тобто, з порушенням умов договору та вимог законодавства, включено до заборгованості за тілом кредиту 293 554,46 грн.

Зазначено доводить те, що відповідачем у повному обсязі було погашено тіло кредиту, з огляду на наступний розрахунок: 1 544 203,36 грн. (усього витрат) - 293 554,46 грн. (неправомірно списані проценти позивачем з рахунку відповідача) = 1 250 648, 90 грн.

Після виключення неправомірно списаних процентів сальдо за рахунком матиме позитивне значення: 1 293 312,41 - 1 250 648,90 = 42 663,51 грн.

Виходячи з того, що всі грошові кошти, що були сплачені відповідачем і направлені позивачем в рахунок погашення процентів, неустойки, комісій - не могли йти в рахунок таких процентів, неустойки, комісій оскільки відповідач не підписував правила надання банківських послуг, де такі складові зобов`язання прописані, а відтак суд дійшов висновку про те, що відповідач не має заборгованості перед позивачем.

А отже в даній справі позивачем не надано доказів на підтвердження обставин узгодження з відповідачем у письмовому вигляді умов надання кредиту, відсутня, зокрема, сума кредитування, розмір процентів за користування ним, встановлення комісії, сукупної вартості таких банківських послуг.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, підстави для задоволення позову - відсутні.

Оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 207, 626, 628, 633, 634, 638, 1054, 1055 ЦК України, статтями 2, 10, 12, 13, 49, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 275, 279, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.Л. Котвицький