КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 940/2/24

15 липня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Кирилюк Г.М.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Боруха Сергія Володимировича на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 27 березня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Косович Т.П., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Тетіївська державна районна нотаріальна контора про визнання припиненим зобов`язання та усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном,-

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Тетіївська державна районна нотаріальна контора про визнання припиненим зобов`язання та усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 13 вересня 2006 року між ним та ЗАТ КБ «ПриватБанк», що змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк», було укладено кредитний договір № K2T1GL00260003, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 35 005,00 гривень строком до 14вересня 2026 року, зі сплатою відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом в обмін на зобов`язання відповідача щомісячно надавати банку кошти в сумі 432,82 гривень для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором 23 вересня 2006 року між ним та ЗАТ «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки № 25825, предметом якого є житловий будинок в АДРЕСА_1 , площею 67,6 кв.м.

У зв`язку з неналежним виконанням ним договірних зобов`язань рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 03 грудня 2013 року у справі № 380/1925/13-ц з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» достроково стягнуто заборгованість за кредитним договором № K2T1GL00260003 від 13 вересня 2006 року в сумі 32882,73 гривень.

У січні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» отримало виконавчий лист № 2/380/540, який пред`явило на виконання до Відділу державної виконавчої служби Тетіївського районного управління юстиції у Київській області. На виконання рішення суду він повністю сплатив присуджену судом кредитну заборгованість, в результаті чого 27серпня 2014 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 41419350 у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду.

Крім того, 12жовтня 2021 року Тетіївським районним судом Київської області ухвалено рішення у справі № 940/1229/20 про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № K2T1GL00260003 від 13вересня 2006 року.

12 липня 2022 року він звернувся із заявою до відповідача про зняття заборони на відчуження майна, зазначеного у договорі іпотеки від 23 вересня 2006 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк», і вилучення відомостей про обтяження предмету іпотеки, а саме: будинку АДРЕСА_1 з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого чайна та запису про іпотеку з Державного реєстру іпотек.

АТ КБ «ПриватБанк» листом від 15 серпня 2022 року №20.1.0.0.0./7- 220812/18935 відмовило йому у знятті заборони на відчуження та іпотеки із заставної нерухомості, посилаючись на те, що рішення суду про відмову у примусовому стягненні заборгованості за кредитним договором не є підставоюдля здійснення перерахунку або списання заборгованості та закриття кредиту. Такі дії АТ КБ «ПриватБанк»вважав протиправними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства.

Посилаючись на те, що він виконав свої зобов`язання за кредитним договором шляхом повного виконання судового рішення про дострокове стягнення з нього кредитної заборгованості, а тому зобов`язання за основним та іпотечним договорами є припиненими, однак банк не знімає заборону на відчуження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та не припиняє іпотеку, позивач ОСОБА_1 просив суд:

припинити зобов`язання за кредитним договором № K2T1GL00260003 від 13.09.2006 року, укладеним між ним та АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з його виконанням;

припинити іпотеку за договором іпотеки від 23 вересня 2006 року, зареєстрований приватним нотаріусом Тетіївського районного нотаріального округу Київської області Бурлаченко К.Ф. в реєстрі за № 2479, у зв`язку з припиненням основного зобов`язання;

усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні та ропорядженні майном шляхом внесення відомостей про припинення обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме: провести реєстрацію відомостей про припинення іпотеки та обтяження нерухомого майна за договором іпотеки від 23 вересня 2006 року,зареєстроваого приватним нотаріусом Тетіївського районного нотаріального округу Київської області Бурлаченко К.Ф. в реєстрі за № 2479, житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 27 березня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Тетіївська державна районна нотаріальна контора про визнання припиненим зобов`язання та усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Борух СергійВолодимирович подав апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного перегляду справи просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 про визнання припиненим зобов`язання та усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном.

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не оцінив і не з`ясував усіх обставин, на які сторона позивача посилалась в обгрунтування своїх вимог.

Зазначає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), а тому 27 серпня 2014 року (дата остаточного погашення заборгованості, стягнутої за судовим рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 03 грудня 2013 року у справі № 380/1925/13-ц) і є датою, коли зобов`язання позичальника ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» за Кредитним договором припинилося.

Вищенаведене узгоджується з правовим висновком, наведеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/ 16-ц (провадження № 14-254цс19).

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України "Про іпотеку").

Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

На підставі зазначеного, сторона позивача ввважає, що підлягають припиненню зобов`язання за Кредитним договором № K2T1GL00260003 від 13 вересня 2006 року у зв`язку з його виконанням, Іпотечний договір від 23 вересня 2006 року у зв`язку з припиненням основного зобов`язання та усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом внесення відомостей про припинення обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в судовому порядку.

У даній справі позовні вимоги про виключення з реєстру заборон та зняття заборони відчуження вищевказаного житлового будинку, а також щодо припинення обтяження цього будинку забороною та припинення іпотеки на зазначений житловий будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, мають розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав іпотекодержателем.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2021 року у справі № 303/7132/18 (провадження № 61-8487св20).

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» - Дурдинець Руслана Юріївна просить апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тетіївського районного суду Київської області від 27 березня 2024 року - без змін.

Зазначає, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 договірних зобов`язань за кредитним договором рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 03 грудня 2013 року у справі № 380/1925/13-ц з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» достроково стягнуто заборгованість за кредитним договором № K2T1GL00260003 від 13.09.2006 року в сумі 32882,73 гривень.

Станом на 22січня 2024 заборгованість ОСОБА_1 скаладає 40911,61 грн, що складається із 25 911,61 грн. заборгованості за відсотками;15 000,00 грн - заборгованості за пенею.

Також частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Підстави припинення іпотеки визначено статтею 17 Закону України «Про іпотеку».

Зокрема, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Таким чином, якщо договір іпотеки не припинено з визначених законом підстав, то усі права і обов`язки, набуті сторонами за цим правочином, повинні безперешкодно здійснюватися і є діючими до його повного виконання.

Крім того, сторона відповідача вказує, що способи захисту цивільних прав визначені частиною 2 ст. 16 ЦК України, серед яких є припинення правовідношення (п.7).

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.

Враховуючи те , що позивач ставить питання саме про визнання іпотеки такою, що припинена, а не про припинення правовідношення за договором, тому це свідчить про обрання ним неналежного способу захисту, що має наслідком відмови в задоволенні такої вимоги.

Сторона відповідача погоджується з висновоком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про визнання кредитного договору та договору іпотеки припиненими не підлягають задоволенню з тих підстав, що не передбачено такого способу захисту права та інтересу, як визнання договору припиненим.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду у постановах від 31 березня 2021 року у справі № 686/4303/18 (провадження № 61-2882св19), від 11 серпня 2021 року у справі № 363/3686/18 (провадження № 61-3946св21), від 03 серпня 2022 року у справі № 441/156/20 (провадження № 61-20666св21).

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Борух СергійВолодимирович підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Відповідач АТ КБ «ПриватБанк»участь свого представника в судове засідання не забезпечив.

Представник третьої особи Тетіївської державної районної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився.

Про день та час слухання справи зазначені учасники справи судом апеляційної інстанції повідомлялись у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог статті 128, 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності представників відповідача АТ КБ «ПриватБанк» та третьої особи Тетіївської державної районної нотаріальної контори.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., поясненння сторони позивача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено та учасниками справи не заперечувалось, що 13 вересня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», що змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № K2T1GL00260003, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 30 000,00 грн для купівлі житлового будинку та 5005,00 грн на сплату страхових платежів, строком до 14 вересня 2026 року, зі сплатою відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, а позичальник зобов`язувався щомісячно надавати банку кошти в сумі 432,82 гривень для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

Банк виконав свої зобов?язання, надавши позичальнику кредитні кошти в повному обсязі, які прийняті позичальником ОСОБА_1 від банку й використані за призначенням.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору № K2T1GL00260003 між ЗАТ КБ «ПриватБанк», що змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 23 вересня 2006 року укладено договір іпотеки, що посвідчений приватним нотаріусом Тетіївського районного нотаріального округуКиївської області, ОСОБА_8 , зареєстрований у реєстрі за № 2479, за яким ОСОБА_1 передав банку в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок в АДРЕСА_1 , площею 67,6 кв.м.

У зв`язку з порушенням позичальником строків повернення кредиту, що встановлені договором № K2T1GL00260003від 13 вересня 2006 року та виникненням заборгованості, кредитор АТ КБ «ПриватБанк»у листопаді 2013 року звернувся до суду з позовом до позичальника ОСОБА_1 , пред`явивши вимогу про дострокове стягнення кредиту.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 03 грудня 2013 року у справі № 380/1925/13-цпозов АТ КБ «ПриватБанк»задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № К2T1GL00260003 від 13вересня 2006 року в сумі 32882 (тридцять дві тисячі вісімсот вісімдесят два) гривень 73 копійок, судовий збір в сумі 328 (триста двадцять вісім) гривень 82 копійок.

Сторони у справі підтвердили, що рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 03грудня 2013 року у справі № 380/1925/13-ц достроково стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № K2T1GL00260003 від 13 вересня 2006 року в сумі 32882,73 гривень.

Судове рішення у справі № 380/1925/13-цнабрало законної сили, судом видані виконавчі листи 17 грудня 2013 року, які подані стягувачем АТ КБ «ПриватБанк»до органу, який здійснює примусове виконання рішень.

27 серпня 2014 року державним виконавцем ВДВС Тетіївського РУЮ було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 41419390 у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення Тетіївського районного суду Київської області у справі № 380/1925/13-ц (а.с. 31, 32).

Із судових рішень, що долучені позивачем до матеріалів позовної заяви, вбачається, що рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 18 грудня 2019 року у справі № 940/1233/19 задоволено частково позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Тетіївський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, зобов?язання вчинити реєстраційну дію та стягнення моральної шкоди.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 10 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за № 1605, про звернення стягнення на предмет іпотеки: нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 12 жовтня 2021 року у справі № 940/1229/20 відмовлено в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про стягнення заборгованості за кредитним договором № К2T1GL00260003 від 13вересня 2006 року, укладеним між ПриватБанк та ОСОБА_1 , в сумі 66 401,56 гривень, що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 27751,48 гривень та заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 38650,08 гривень.

12 липня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою до АТ КБ «ПриватБанк» про зняття заборони на відчуження майна, зазначеного удоговорі іпотеки від 23 вересня 2006 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк», і вилучення відомостей про обтяження предмету іпотеки, а саме будинку АДРЕСА_1 з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого чайна та запису про іпотеку з Державного реєстру іпотек.

У відзиві на позовну заяву відповідач АТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання припиненим зобов`язання та усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном не визнав та просив в їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором № K2T1GL00260003 від 13 вересня 2006 року не є припиненим, так як станом на 22 січня 2024 року позичальник має заборгованість за вказаним договором в сумі 40911,61 грн, що складається із 25 911,61 грн заборгованість за відсотками; 15 000,00 грн - заборгованість за пенею.Крім того, на думку сторони відповідача, позивачем обрано неправильний спосіб захисту свого права.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Тетіївська державна районна нотаріальна контора про визнання припиненим зобов`язання та усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим що, заявляючи позовні вимоги про припинення зобов`язання за кредитним договором № K2T1GL00260003 від 13 вересня 2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк», та за договором іпотеки від 23вересня 2006 року, позивачем обрано спосіб захисту, не передбачений законом.

Оскільки позовні вимоги про усунення ОСОБА_1 перешкод в користуванні та розпорядженні майном - житловим будинком в АДРЕСА_1 шляхом внесення відомостей про припинення обтяження до Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, є похідними від вимог про визнання зобов`язання за кредитним договором № K2T1GL00260003 від від 13 вересня 2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк», та за договором іпотеки від 23 вересня 2006 року припиненими, тому вони також задоволенню не підлягають.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає з наступних підстав.

Відповідно до положень статей 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, вказують на те, що між сторонами виникли кредитні правовідносини на підставі укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк», що змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 кредитного договору № K2T1GL00260003від 13 вересня 2006 року.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору № K2T1GL00260003 між ЗАТ КБ «ПриватБанк», що змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 23 вересня 2006 року укладено договір іпотеки, що посвідчений приватним нотаріусом Тетіївського районного нотаріального округуКиївської області, Бурлаченко К.Ф., зареєстрований у реєстрі за № 2479, за яким ОСОБА_1 передав банку в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок в АДРЕСА_1 , площею 67,6 кв.м.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору.

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що у зв`язку з порушенням позичальником строків повернення грошових коштів, що встановлені договором та виникненням заборгованості, кредитор АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду, пред?явивши вимогу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № K2T1GL00260003від 13 вересня 2006 року.

Заявлені вимоги стосувалися дострокового стягнення залишку тіла кредиту, нарахованих та несплачених встрок процентів за користування кредитом, заборгованості по комісії за користування кредитом та пені за несвоєчасне виконання зобов`язання.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 03 грудня 2013 року у справі № 380/1925/13-цпозов АТ КБ «ПриватБанк»задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № К2T1GL00260003 від 13вересня 2006 року в сумі 32882 (тридцять дві тисячі вісімсот вісімдесят два) гривень 73 копійок, судовий збір в сумі 328 (триста двадцять вісім) гривень 82 копійок.

Сторони у справі підтвердили, що рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 03грудня 2013 року у справі № 380/1925/13-ц достроково стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк»заборгованість за кредитним договором № K2T1GL00260003 від 13 вересня 2006 року в сумі 32882,73 гривень, із них: 28 724,43 грн - залишок за тілом кредиту; 4 158,30 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Отже, встановлені обставини у цивільній справі № 380/1925/13-ц вказують на те, що кредитор, пред`явивши вимогу про дострокове стягнення кредиту, такими діями на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором у справі № № 380/1925/13-ц засвідчує такі зміни.

Судове рішення Тетіївського районного суду Київської області від 03 грудня 2013 року у справі № 380/1925/13-ц учасниками справи не оскаржувалось, набрало законної сили.

З метою примусового виконання судового рішення у справі № 380/1925/13-ц стягувачем отримані виконавчі листи та пред`явлені до державної виконавчої служби - ВДВС Тетіївського РУЮ.

Постановою державного виконавця ВДВС Тетіївського РУЮ від 27 серпня 2014 рокувиконавче провадження ВП № 41419390 з примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Тетіївського районного суду Київської області від 03грудня 2013 року у справі № 380/1925/13-ц закінчено у зв`язку з його повним виконанням.

Із змісту мотивувальної частини постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 41419390 вбачається, що борг 32882,73 гривеньу повному обсязі стягнуто.

Отже, судове рішення Тетіївського районного суду Київської області від 03 грудня 2013 року у справі № 380/1925/13-ц виконано в повному обсязі.

Звертаючись до суду з позовом про визнання припиненим № K2T1GL00260003 від 13 вересня 2006 року, укладеним міжОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з його виконанням, у зв`язку з виконанням основного зобов`язання на підставі статті 599 ЦК України, позивач посилався на невизнання кредитором АТ КБ «ПриватБанк» зазначеного факту.

Вказані обставини знайшли своє підтвердження у ході розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій.

Так, відповідач АТ КБ «ПриватБанк», заперечуючи проти вимог позивача, у доводах відзиву на позовну заяву та апеляційну скаргу посилався на те, що позичальник має заборгованість за вказаним договором в сумі 40911,61 грн, що складається із 25 911,61 грн заборгованість за відсотками;15 000,00 грн - заборгованість за пенею.

Крім того, із судових рішень № 940/1233/19, № 940/1229/20, що долучені позивачем до матеріалів позовної заяви, вбачається, що після виконання позичальником у повному обсязі судового рішення Тетіївського районного суду Київської області від 03 грудня 2013 року у справі № 380/1925/13-цпро дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, за заявою кредитора АТ КБ «ПриватБанк»приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною вчинено 10 жовтня 2018 року виконавчий написпро звернення стягнення на предмет іпотеки: нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 18 грудня 2019 року у справі № 940/1233/19 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 10 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за № 1605, про звернення стягнення на предмет іпотеки: нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

У жовтні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про стягнення заборгованості за кредитним договором № К2T1GL00260003 від 13вересня 2006 року, укладеним між ПриватБанк та ОСОБА_1 , в сумі 66 401,56 гривень, що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 27751,48 гривень та заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 38650,08 гривень.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 12 жовтня 2021 року у справі № 940/1229/20 в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про стягнення заборгованості за кредитним договором№ К2T1GL00260003 від 13вересня 2006 рокувідмовлено.

Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі № 940/1229/20, свідчать про те, що заборгованість за кредитним договором № К2T1GL00260003 від 13 вересня 2006 року, укладеним між ПриватБанк та ОСОБА_1 та забезпеченим порукою ОСОБА_9 , ОСОБА_1 та ОСОБА_11 , вже стягнута в повному обсязі рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 03 грудня 2013 року у справі № 380/1925/13-ц, таке рішення саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору.

Згідно з пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків.

За положеннями частини першої статті 599 ЦК України припинення основного зобов`язання у разі належного його виконання презюмується.

Таким чином, звернення особи до суду з позовом про визнання кредитного зобов`язання таким, що припинено, на підставі 599 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору.

Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 ЦК України) слід дійти висновку про те, що в разі невизнання кредитором права позичальника, передбаченого статтею 599 ЦК України, на припинення зобов`язання таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України.

Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, судова колегія виходить з такого.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У статті 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частина друга статті 598 ЦК України).

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобов`язання буде вважатися виконане належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

За положеннями частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини третьої статті 1049 ЦК України грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця.

Аналіз змісту наведених норм права дає підстави для висновку, що з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики ці зобов`язання вважаються припиненими.

Встановлені колегією суддів фактичні обставини справи на підставі поданих та досліджених доказів свідчать про те, що рішення Тетіївського районного суду Київської області від 03грудня 2013 року у справі № 380/1925/13-ц про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором виконано боржником ОСОБА_1 у повному обсязі. Борг, стягнутий за судовим рішенням, перераховано стягувачу, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження ВП № 41419350 від 27 серпня 2014 року та не заперечується кредитором (відповідачем у справі) АТ КБ «ПриватБанк».

Документального підтвердження обґрунтованої заборгованості позичальника та судових вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості відповідачем (кредитором) АТ КБ «ПриватБанк» не надано та матеріали справи не містять.

Таким чином, у зв`язку з повним виконанням боржником (позичальником за договором) ОСОБА_1 судового рішення, зобов`язання останнього перед АТ КБ «ПриватБанк», за кредитним договором № K2T1GL00260003 від 13 вересня 2006 року в силу статті 599 ЦК України припинилось.

За таких обставин, вимога позивача про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором № K2T1GL00260003 від 13 вересня 2006 року, укладеним міжОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з його виконанням, є доведеною та підлягає задоволенню.

Доводи відповідача АТ КБ «ПриватБанк» про те, що станом на 22січня 2024 року за позичальником ОСОБА_13 обліковується заборгованість в сумі 40 911,61 грн, що складається із 25 911,61 грн заборгованість за відсотками;15 000,00 грн - заборгованість за пенеюне узгоджуються з обставинами, встановленими рішенням у цивільній справі № 380/1925/13-ц, які вказують на те, що кредитор, пред`явивши вимогу про дострокове стягнення кредиту, такими діями на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. На час звернення з таким позовом (листопада 2013 року) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 03 грудня 2013 року у справі № 380/1925/13-цзасвідчує такі зміни.

Після зміни строку виконання зобов`язання право кредитора нараховувати передбачені договором проценти, пеню припиняється. Кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів і пені.

Вказаний висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.

Посилання відповідача на те, що позичальник, який своєчасно не повернув суму позики, зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦПК України ґрунтується на припущеннях, оскільки доказів пред`явлення кредитором таких вимог до боржника матеріали справи не містять. На припущеннях суду заборонено ухвалювати судове рішення (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Надаючи оцінку зібраним у справі доказам в частині вимог позивача щодо припинення іпотеки за договором іпотеки від 23 вересня 2006 року, зареєстрованим приватним нотаріусом Тетіївського районного нотаріального округу Київської області Бурлаченко К.Ф. в реєстрі за № 2479, у зв`язку з припиненням основного зобов`язання, та виключення (внесення) відомостей про припинення обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою є вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Підстави припинення іпотеки визначено статтею 17 Закону України «Про іпотеку». Зокрема, іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

У частині першій статті 598 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

За положеннями частини першої статті 559, частини першої статті 593 ЦК України припинення права іпотеки у разі належного виконання основного зобов`язання, презюмується.

В разі невизнання кредитором права іпотекодавця передбачених частиною першою статті 559, частиною першою статті 593 ЦК України, на припинення зобов`язання таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі п. 1 частини другої статті 16 ЦК України.

Установивши, що забезпечені іпотекою зобов`язання за договором кредиту № K2T1GL00260003 від 13вересня 2006 року, укладеном між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк», виконано в повному обсязі, томузобов`язання за договором іпотеки від 23 вересня 2006 року, які є похідними від кредитного договору, припиняються, але цей факт не визнає кредитор АТ КБ «ПриватБанк», колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що права іпотекодавця ОСОБА_1 підлягають судовому захисту шляхом задоволення його позовної вимоги про припинення іпотеки за договором іпотеки від 23 вересня 2006 року, зареєстрованим приватним нотаріусом Тетіївського районного нотаріального округу Київської області Бурлаченко К.Ф. в реєстрі за № 2479, у зв`язку з припиненням основного зобов`язання.

Порядок внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомостей про виникнення, зміну та припинення обтяжень регламентується Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 року № 830 (далі - Порядок) та Інструкцією про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 29 липня 2004 року № 73/5.

Відповідно до частини п`ятої статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Згідно з частиною третьою статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частина третя статті 17 Закону України «Про іпотеку»).

Пунктом 25 Порядку визначено, що реєстратор вносить до Реєстру відомості про припинення обтяження в день прийняття заяви.

У справі, яка переглядається, встановлено, що кредитор (відповідач) АТ КБ «ПриватБанк» не визнає право позичальника, іпотекодавця ОСОБА_1 , передбачене частиною першою статті 559, частиною першою статті 593 ЦК України, на припинення зобов`язання, тому позовні вимоги про внесення відомостей про припинення обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за договором іпотеки від 23 вересня 2006 року, зареєстрованим приватним нотаріусом Тетіївського районного нотаріального округу Київської області Бурлаченко К.Ф. в реєстрі за № 2479, щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , мають розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав іпотекодержателем.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2021 року у справі № 303/7132/18 (провадження № 61-8487св20).

Правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених обставин, якими підтверджується, що позивачем ОСОБА_1 виконані зобов`язання за кредитним договором № K2T1GL00260003 від 13 вересня 2006 року шляхом повного виконання судового рішення про дострокове стягнення з нього всієї суми заборгованості за цим договором, тому зобов`язання останнього перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором в силу статті 599 ЦК України припинилось, що зумовлює припинення іпотеки з огляду на її похідний характер, тоді як кредитор АТ КБ «ПриватБанк» не визнає право позичальника (іпотекодавця) ОСОБА_1 , передбачених частиною першою статті 559, частиною першою статті 593 ЦК України, на припинення зобов`язання, у своїй сукупності дозволяють колегії суддів апеляційного суду зробити висновок про порушення прав позивача ОСОБА_1 та про наявність підстав для задоволення його позову про визнання припиненим зобов`язання та усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном.

Отже, доводи позивача, наведені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження.

Вирішуючи спір у справі, яка переглядається, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення учасників справи, іншим фактичним даним, які випливають із встановлених обставин, а тому висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 без оцінки вказаних обставин у сукупності не може вважатись обґрунтованим і таким, що відповідає положенням статей 76, 81, 89 ЦПК України.

Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи, а це відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення, ухваленого у цій справі, та прийняття нового судового рішення по суті заявлених вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк», третя особа: Тетіївська державна районна нотаріальна контора, про визнання припиненим зобов`язання та усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, які з установлених колегією суддів апеляційного суду обставин справи та наведених мотивів в редакції даної постанови підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - частина 2 статті 141 ЦПК України.

Таким чином, понесені позивачем та документально підтвердженні судові витрати (судовий збір)за подання позовної заявита апеляційної скарги, що складає розмір 6 534,80 грн (1703,60 грн+4831,20 грн) слід покласти на відповідача АТ КБ «ПриватБанк».

Керуючись ст.ст. 15, 16, 509, 526, 559, 593, 598, 599, 625, 626, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 17 Закону України « Про іпотеку, ст. 43, 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.ст. 4, 5, 756, 81, 89, 141, 263, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Боруха Сергія Володимировича задовольнити.

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 27 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк», третя особа: Тетіївська державна районна нотаріальна контора, про визнання припиненим зобов`язання та усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майномзадовольнити.

Припинити зобов`язання за кредитним договором № K2T1GL00260003 від 13 вересня 2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з його виконанням.

Припинити іпотеку за договором іпотеки від 23 вересня 2006 року, зареєстрованим приватним нотаріусом Тетіївського районного нотаріального округу Київської області Бурлаченко К.Ф. в реєстрі за № 2479, у зв`язку з припиненням основного зобов`язання.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні та ропорядженні майном шляхом внесення відомостей про припинення обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме: провести реєстрацію відомостей про припинення іпотеки та обтяження нерухомого майна за договором іпотеки від 23 вересня 2006 року,зареєстрованим приватним нотаріусом Тетіївського районного нотаріального округу Київської області Бурлаченко К.Ф. в реєстрі за № 2479, щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 ) у відшкодування судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 6 534,80 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий Судді: