Справа № 638/3960/24
Провадження № 2/638/3322/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого Аркатової К.В.,

за участі секретаря судового засідання Шевченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів на утримання доньки,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів, в якому просить суд звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по сплаті аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються відповідно до рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 08 жовтня 2016 року по справі № 619/2958/16-ц.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 13 серпня 2004 року.

Від шлюбу сторони мають дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає, що просила колишнього чоловіка зареєструвати місце проживання дитини у місті Харкові за місцем реєстрації відповідача.

Надалі, відповідач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з позивача аліментів на утримання дочки та про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним ОСОБА_2 .

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 08 листопада 2016 року по справі № 619/2958/16-ц позов ОСОБА_2 (відповідача) задоволено повністю: визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , стягнуто з ОСОБА_1 (позивача), ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття, починаючи з 23 серпня 2016 року.

Позивач акцентує увагу, що фактично дитина з відповідачем не проживала, а знаходилася на повному її утриманні. Надалі, в результаті недобросовісних дій колишнього чоловіка у ОСОБА_1 утворилася заборгованість, в результаті чого виконавча служба наклала арешт на грошові кошти та майно позивача.

ОСОБА_1 вказує, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вже є повнолітньою, проживає окремо та не потребує матеріального утримання (аліментів) від своїх батьків.

Наведені вище обставини стали підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав шляхом звільнення від сплати заборгованості по аліментах на утримання дочки.

Ухвалою суду від 18 березня 2024 року позовну заяву залишено без руху з підстав невідповідності позову положенням статті 175 ЦПК України.

Ухвалою суду від 30 травня 2024 року провадження по справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження.

14 червня 2024 року представник відповідача адвокат Ейбатов З.М., з використанням засобів електронного листування, направив до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача аргументував свою позицію стосовно предмета спору наступним чином.

Адвокат Ейбатов З.М. вказує на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 08 листопада 2016 року по справі № 619/2958/16-ц, відповідно до якого позов ОСОБА_2 задоволено повністю: визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , стягнуто з ОСОБА_1 (позивача), ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття, починаючи з 23 серпня 2016 року. Вказане не заперечується у позовній заяві ОСОБА_1 .

За текстом зазначеного вище рішення вбачається, що відповідач ОСОБА_1 (позивач у поточній справі) позов визнала повністю.

Крім того, відповідно до висновку Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 21 жовтня 2016 року за № 01-62/4193 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 встановлено, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 фактично мешкає разом зі своїм батьком - ОСОБА_2 . На засіданні комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації були присутні ОСОБА_2 та його неповнолітня донька ОСОБА_3 . Дівчинка висловила бажання мешкати разом з батьком, оскільки її матір останнім часом взагалі не приділяє їй увагу, фактично дитина знаходилася на вихованні бабусі з боку матері. Зі слів дитини мати мешкає окремо від неї з новим чоловіком.

Представник відповідача акцентує увагу, що із зазначених вище обставин, встановлених Дергачівським районним судом Харківської області при розгляді справи № 619/2958/16-ц, вбачається, що на момент прийняття зазначеного рішення суду дитина проживала з батьком та бажала проживати з батьком, мати проживала від дитини окремо. До того, як батько визначив місце проживання дитини разом з собою, дитина дійсно проживала з матір`ю ОСОБА_1 , але сама ОСОБА_1 проживала окремо та дитиною не займалася. Це і слугувало підставою для звернення ОСОБА_2 до суду з позовом про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Більше того, повністю визначала позовну заяву, не заперечувала жодних із зазначених вище обставин, апеляційну скаргу на рішення суду не подавала. Вказані відомості у своїй сукупності свідчать про достовірність встановленого Дергачівським районним судом Харківської області при розгляді справи № 619/2958/16-ц факту, що дитина фактично проживала саме з батьком.

Адвокат зазначає, що посилання позивачки в тексті своєї позовної заяви на те, що дитина ніколи з батьком не проживала не відповідають дійсності та спростовуються, зокрема рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 08 листопада 2016 року по справі № 619/2958/16-ц.

У відзиві представником відповідача зазначено, що виконавче провадження щодо стягнення з позивача на користь відповідача аліментів відкрито у 2016 році. За цей період (з серпня 2016 року по травень 2020 року) у ОСОБА_1 сформувалася заборгованість в розмірі 70892 грн. 91 коп., адже позивач лише одного разу (у лютому 2017 року) сплатила 2000 гри. аліментів. Зазначений розмір боргу наявний і зараз, адже розрахований виконавчою службою під час повернення виконавчою документа стягувачу у зв`язку з досягненням дитиною повноліття, тому наявність низки накладених на позивача обмежень (арешту на рахунках, тощо) є законним та правомірним.

Стосовно наданих позивачем додатків до позову у вигляді копій платіжних інструкцій, на доведеність фактів сплати ОСОБА_1 аліментів, представник відповідача вказав на нечитабельність долучених доказів через погану якість друку, крім того, акцентував увагу суду на відсутності за текстом позовної заяви будь-яких посилань на долучені докази, у зв`язку з чим порушив питання про їх належність.

Позивач ОСОБА_1 до суду не прибула, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Представник відповідача до суду не прибув, засобами електронного зв`язку надав суду заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, просив справу розглянути за наявними матеріалами справи та доказами, проти задоволення позову заперечував в повному обсязі.

Позивач відповідача на відзив на позовну заяву не подавала.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, врахувавши позиції сторін, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 13 серпня 2004 року.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 05 липня 2002 року Малоданилівською селищною радою Дергачівського району Харківської області.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з позивача ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки, та про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 08 листопада 2016 року по справі № 619/2958/16-ц позов ОСОБА_2 (відповідача) задоволено повністю: визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , стягнуто з ОСОБА_1 (позивача), ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття, починаючи з 23 серпня 2016 року.

На підставі вказаного вище рішення суду відкрито виконавче провадження № 52983090.

В результаті несплати позивачем аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , у ОСОБА_1 , відповідно до розрахунку боргу по аліментах, виконаного старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Головіною Л.О., виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 70892 грн. 91 коп., адже позивач лише в лютому 2017 року, одноразово, сплати аліменти за рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 08 листопада 2016 року.

Суд не приймає надані позивачем копії платіжних інструкції, оскільки, враховуючи незадовільну якість наданих суду копії, не вбачається можливим встановити належність доказів предмету спору по даній справі.

Згідно ч. 3 ст. 195 Сімейного кодексу України (СК України) розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Частиною другою статті 197 СК України встановлено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення, при цьому Сімейний кодекс не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення.

У позові підставою для звільнення від сплати заборгованості по аліментах позивач зазначає факт досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

За змістом ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Тобто саме на виконавця покладено обов`язок щомісячно обчислювати як розмір аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), так і заборгованість.

Відповідно до розрахунку боргу по аліментах, виконаного старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Головіною Л.О., у ОСОБА_1 наявна заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 70892 грн. 91 коп. З наданого суду доказу вбачається, що позивач лише в лютому 2017 року, одноразово, сплати аліменти за рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 08 листопада 2016 року.

Обчислення розміру заборгованості по аліментах в період з серпня 2016 року по травень 2020 року.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Згідно з ст. 83 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 . XII віл 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами; за Позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Із зазначеної вище норми чітко вбачається, що законодавець імперативно закріпив виключні підстави для звільнення боржника від сплати заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини. Зазначені підстав звільнення від сплати заборгованості є предметом доказування позивача.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Сулу України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам.

З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, шо має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Викладене повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові № 343/860/17 від 21.11.2018 року та № 344/12158/16-ц від 01.08.2018 року.

Статтями 76, 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, вирішуючи спір по суті, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність інших обставин, що мають істотне значення для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах в розумінні ч. 2 ст. 197 СК України. Тобто позивач знала та розуміла свій обов`язок по виконанню рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 08 листопада 2016 року про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Суд акцентує увагу, що досягнення ОСОБА_3 повноліття не є підставою для звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів на утримання останньої, обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 досягненням ОСОБА_3 повноліття не ґрунтуються на законі.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує у порядку статті 141 ЦПК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обставини, на які позивач посилається як на підставу звільнення її від сплати заборгованості по аліментах, не є обґрунтованими, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 9, 150, 180, 181, 197 СК України, ст.ст. 1, 4, 12, 13, 76-80, 89, 137, 141, 259, 263-265, 273, 275, 279, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів на утримання доньки відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 25 липня 2024 року.

Головуючий