УХВАЛА

19 липня 2024 року

м. Київ

справа № 644/10756/21

провадження № 61-9346ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В., розглянувши питання про прийняття до розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 15 серпня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 16 травня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту народження, заінтересовані особи: Третій відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ОСОБА_1 надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Полтави від 15 серпня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 16 травня 2024 року.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху з огляду на такі обставини.

Відповідно до приписів пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Касаційна скарга не містить відомостей про наявність чи відсутність зареєстрованого електронного кабінету.

Згідно з приписами пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

За змістом частини другої статті 392 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на те, що суди попередніх інстанцій не дослідили докази у справі та відмовили у задоволенні клопотання про дослідження доказів, що відповідає підставі касаційного оскарження, визначеній пунктом 4 частини другої статті 392 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або

2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або

3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або

4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Посилаючись на недослідження судами попередніх доказів заявник не зазначає підстави касаційного оскарження, визначені пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України та їх нормативно-правове обґрунтування.

За таких обставин заявник не виконала у повному обсязі вимоги пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.

Для усунення зазначеного недоліку заявнику необхідно надати до суду виправлену касаційну скаргу та ї копії відповідно до кількості учасників справи, зазначивши підстави касаційного оскарження та їх нормативно-правове обґрунтування з врахуванням вимог цієї ухвали.

Також касаційна скарга подана поза межами стоку на касаційне оскарження.

Відповідно до приписів статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст оскаржуваної постанови складений 20 травня 2024 року. Останній день строку на касаційне оскарження припав на 19 червня 2024 року. Касаційну скаргу подано 29 червня 2024 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження.

Разом зі скаргою заявник надає заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, в обґрунтування якої посилається на те, що копію оскаржуваної постанови отримала 04 червня 2024 року, на підтвердження чого надає копію зворотного поштового повідомлення.

Відповідно до приписів статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

За приписами статей 77, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Подана заявником копія зворотного поштового повідомлення не дає беззаперечних підстав для висновку про адресата відправлення та вмісту поштового листа.

За таких обставин у суду відсутні достатні докази для перевірки поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Для усунення зазначеного недоліку заявнику необхідно надати до суду належні та достатні докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження або заяву про поновлення строку на касаційне оскарження з зазначенням інших причин пропуску строку, належним чином обґрунтованих доказами.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та в контексті вимог статті 393 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 15 серпня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 16 травня 2024 рокузалишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали до касаційних скарг застосовуються наслідки, передбачені цивільним процесуальним законодавством.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко