справа № 945/312/24 провадження №2/489/1150/24
РІШЕННЯ

Іменем України

29 липня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» (далі АТ «Таскомбанк», Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

У лютому 2024 року АТ «Таскомбанк» звернулося до Миколаївського районного суду Миколаївської області, ухвалою якого від 22.02.2024 справу направлено за підсудністю до Ленінського районного суду міста Миколаєва, з позовом про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором № від 03.02.2021, яка станом на 31.01.2024 складає 55537,36 грн, а також понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що 03.02.0221 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ «ФК «ЦФР»), правонаступником якого є позивач, та відповідачем, був укладений кредитний договір № , відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредитні кошти у розмірі 35359,00 грн строком на 60 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитом 0,01% від суми боргу за договором та щомісячних процентів в розмірі 3% від суми кредиту.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем, станом на 31.01.2024 утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 55537,36 грн., з яких 34458,54 грн. заборгованість за тілом кредиту, 5,06 грн. річні проценти, 21073,96 грн. щомісячні проценти.

На підставі викладеного позивач просить стягнути вказану заборгованість з відповідача та судові витрати по справі.

У відзиві на позов від 15.06.2024 відповідач в задоволені вимог просить відмовити, так як позивач не надав належних доказі на підтвердження відступлення права вимоги за кредитним договором, твердження позивача не ґрунтуються на фактичних обставинних справи, не надано доказів отримання нею кредитних коштів, не погоджується із сумою заборгованості, а наданий позивачем розрахунок не дає можливості встановити яка заборгованість прострочена, а яка поточна.

У відповіді на відзив від 08.07.2024 № 182417/70 АТ «Таскомбанк» вказало на безпідставність доводів відповідача. Набуття АТ «Таскомбанк» права вимоги заборгованості по кредитному договору, позичальникам по якому є ОСОБА_1 , підтверджується матеріалами позову, а отримання останньою кредитних коштів від ТОВ «ФК «ЦФР» платіжними інструкціями, доданими до позову. У зв`язку із цим просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18.03.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Ухвалою суду від 30.05.2024 продовжено розгляд справи в зв`язку із повторним направленням відповідачу матеріалів позовної заяви та ухвали суду.

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне.

Матеріалами справи підтверджується та встановлено судом, що 03.02.2021 між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № .

Відповідно до пункту 1.1 кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Згідно з пунктом 1.3 кредитного договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених у Паспорті кредиту № 5219309, який є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору всі інші умови кредитного договору викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція 04.05.2020, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР», з якими позичальник ознайомилася до укладення цього договору та до яких позичальник приєднується підписавши цей договір.

Згідно з пункту 2.2 кредитного договору цей договір, Паспорт кредиту № 5219309 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 04.05.2020 складають єдиний кредитний договір, примірник якого позичальник отримав підписавши цей договір.

Відповідно до умов паспорту кредиту № 5219309 та кредитного договору № від 03.02.2021 позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 35359,00 грн., строк користування 60 місяців, річні проценти 0,01 % від суми боргу за договором, щомісячні проценти 3,00 % від суми кредиту.

Кредит надається безготівковим шляхом протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору (пункт 4 паспорта кредиту).

Позичальник підтвердив, що ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних позичальником умов кредитування.

Згідно пункту 1.4 кредитного договору, підписавши цей договір позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити, за рахунок отриманого кредиту, такі суми грошових коштів за наступними реквізитами:

-отримувач ОСОБА_1 , оплата за рахунок кредиту по кредитному договору № від 03.02.2021, 17000,00 грн.;

-отримувач ПАТ «Страхова компанія «ТАС», оплата страхового платежу за договором страхування № -С від 03.02.2021, 15300,00 грн.;

-отримувач ПАТ «Страхова компанія «ТАС», оплата страхового платежу за договором страхування № -KMZ від 03.02.2021, 650,00 грн.;

-отримувач ПАТ «Страхова компанія «ТАС», оплата страхового платежу за договором страхування № -ЛО від 03.02.2021, 1200,00 грн.;

-отримувач ТОВ ЦФР, оплата за електронний ключ до договору «SUPPORT.UA» від 03.02.2021, 300,00 грн.;

-отримувач ТОВ ЦФР, оплата за електронний ключ до договору «RADARSerena», пакет ЕКОНОМ, КД № від 03.02.2021, 399,00 грн.

Позичальник надав відповідачеві ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 35359,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями банку № ТС-217596 від 03.02.2021 на суму 17000,00 грн., витягом з реєстру оплачених страховок про оплату 03.02.2021 страхових сум та електронного ключа по кредитному договору № - 1200,00 грн., 15300,00 грн., 650,00 грн. 300,00 грн., 399,00 грн.

З отриманих кредитних коштів, як зазначає позивач у відповіді на відзив, ОСОБА_1 також було сплачено податковий процент (3%) за надання кредиту, який склав 510,00 грн. Переказ грошових коштів на оплату супутніх послуг здійснено за власним волевиявленням позичальника.

Рух коштів по рахунку позичальника ОСОБА_1 позивач підтвердив випискою по особовому рахунку за період з 03.02.2021 по 30.01.2024, яка відповідно до положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, є первинним документом, який підтверджує здійснені по банківському рахунку операції.

20.09.2021 між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» укладено договір факторингу №200921, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЦФР» передало (відступило) АТ «Таскомбанк» належні йому права вимоги до боржників, зокрема до ОСОБА_1 за Кредитним договором № від 03.02.2021.

Відповідно до умов п. 2.3. договору факторингу перехід від ТОВ «ФК «ЦФР» до АТ «Таскомбанк» відступлення права вимоги до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру прав вимог згідно додатку № 2 до цього договору, але не раніше оплати фактором суми зазначеної в п. 3.1. договору.

На дотримання наведеної вище умови договору факторингу 30.09.2021 між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» був підписаний акт прийому-передачі реєстра прав вимоги до договору факторингу № 200921 від 20 вересня 2021 року, відповідно до якого включено право вимоги за кредитним договором № від 03.02.2021.

Оплата АТ «Таскомбанк» коштів згідно договору факторингу №200921від 20.09.2021 підтверджується платіжною інструкцією №768960451 від 20.09.2021.

25.05 2023 за вих. № 148509/70.2.1 на адресу відповідача було надіслано повідомлення-вимогу про дострокове повернення кредиту, яка боржником не виконана.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога) (стаття 1078 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Відповідно до статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

З огляду на викладене, саме по собі неотримання повідомлення позичальника про відступлення права вимоги не припиняє зобов`язань сторін за договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості на користь нового кредитора.

Таким чином, позивач належними і допустимими доказами підтвердив набуття права вимоги заборгованості по кредитному договору № від 03.02.2021, що спростовує доводи відповідача про недоведеність позивачем набуття прави вимоги до неї.

За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України).

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 638 цього ж Кодексу, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частин першої третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Із умов кредитного договору вбачається, що у кредитному договорі визначено конкретний паспорт кредиту та конкретні умови кредитування, з якими відповідача було ознайомлено, про що свідчить її особистий підпис у договорі та паспорті кредиту.

Отже, зміст паспорта кредиту за конкретних обставин справи може бути доказом укладення договору і в разі доведеності укладення кредитного договору умови, які зазначені в ньому, містить умови кредитного договору у відповідній частині, яка акцептована споживачем.

Встановлення того, чи є паспорт кредитування складовою кредитного договору, залежить від фактичних обставин справи, зокрема від того, чи акцептував споживач пропозицію оферента, яка міститься в паспорті споживчого кредитування. У разі встановлення, що споживач прийняв позитивне рішення та погодився на укладення кредитного договору відповідно до запропонованих кредитором умов (або на умовах, індивідуально визначених/деталізованих сторонами), про що свідчать як письмові докази, так і дії споживача, тоді обґрунтованим є висновок про те, що паспорт споживчого кредитування є складовою договору кредиту.

Отже, паспорт споживчого кредиту з врахуванням обставин кожної судової справи може бути доказом на підтвердження погодження сторонами умов кредитування, а також містити умови кредитного договору в частині, яка схвалена позичальником.

Верховний Суд у постанові від 07.04.2021 у справі № 478/300/19 зауважив, що під схваленням правочину можуть розумітися будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, в тому числі, приймання майна для використання, реалізація інших прав та обов`язків відповідно до укладеного правочину.

Верховний Суд у своїй постанові від 12.04.2023 у справі № 569/15311/21 (провадження № 61-11750св22) наголосив на тому, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню.

Звертаючись до суду з позовом, АТ «Таскомбанк» обґрунтовувало свої вимоги наявністю заборгованості за кредитним договором в розмірі 55537,36 грн., яка складається із 34458,54 грн. заборгованість за тілом кредиту, 5,06 грн. річні проценти, 21073,96 грн. щомісячні проценти.

Оприбуткування на поза балансі зазначеної заборгованості після набуття прави її вимоги АТ «Таскомбанк» підтвердив виписками по особовому рахунку ОСОБА_1 та платіжними інструкціями банку від 20.09.2021, доданими до відповіді на відзив.

Отже, надані позивачем кредитний договір, паспорт кредиту, які підписано відповідачем власноручно, що останньою не оспорюється та додатково підтверджується наданими ОСОБА_1 при оформленні кредиту її паспорту серії НОМЕР_1 та картки платника податків НОМЕР_2 , а також розрахунок заборгованості та виписка з особового рахунку позичальника, є належними та допустимими доказами в справі, оскільки підтверджують наявність між сторонами кредитних відносин, отримання відповідачем кредиту, перерахування коштів якого здійснено за її власним волевиявленням, а також розмір заборгованості, право вимоги на яку набуто позивачем, як новим кредитором, та не погашено відповідачем.

Належних та допустимих доказів на спростування зазначеного банком розміру заборгованості та контррозрахунку відповідачем не надано.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).

За таких обставин, оцінивши наявні у справі докази та враховуючи доведення позивачем отримання кредитних коштів відповідачем та розмір заборгованості, який нічим не спростовано, суд приходить до висновку про правомірність позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі.

Так як позов задоволено, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3028,00 грн.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Таскомбанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № від 03.02.2021, яка станом на 31.01.2024 складає 55537,36 грн. (п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот тридцять сім гривень 36 коп.), а також судовий збір в сумі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства «Таскомбанк» відмовити.

Відомості про учасників справи:

позивач - Акціонерне товариство «Таскомбанк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. С.Петлюри,30;

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 29.07.2024.

Суддя І.В.Коваленко