Справа № 449/350/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2024 р. м. Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді: Гуняк О.Я.,

за участю секретаря судових засідань: Тивонюк С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, -

встановив:

ОСОБА_1 , звернулася до Перемишлянського районного суду Львівської області із позовною заявою, в якій просить: стягнути з відповідача ОСОБА_2 , в її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , в розмірі 25 % від всіх видів доходів щомісячно, починаючи стягнення з дня подання даної заяви і до повноліття дитини.

Заяву мотивує тим, що 24 травня 2022 року шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано. Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 з часу розлучення із нею по теперішній час самоусунувся від утримання дитини - ОСОБА_4 , бо за вказаний період добровільно не дав і не дає їй достатньо коштів на її утримання для належного забезпечення харчування, яка потребує для повноцінного розвитку і виховання багато додаткових витрат. Стверджує, що утримувати дитину їй самій вкрай важко. Наголошує, що в червні 2022 р. вона вже зверталася до Перемишлянського районного суду про стягнення аліментів на утримання дитини і таким було прийнято рішення від 01 липня 2022 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів в сумі 2000.00 гривень щомісячно, але відповідач ОСОБА_2 постійно ухиляється від регулярної сплати аліментів. Зауважує, що враховуючи те, що дочка ОСОБА_4 вже достатньо велика (закінчила 1-й клас), витрати на її утримання збільшилися і аліментів їй не вистачає, тому вважає, що відповідач ОСОБА_2 має сплачувати більший розмір аліментів. Звертає увагу, що відповідач ОСОБА_2 має постійне місце праці, його зарплата складає більше 15.000.00 гривень в місяць, а тому вважає, що з відповідача ОСОБА_2 необхідно стягувати аліменти на утримання їхньої малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 25% всіх видів доходів щомісячно, аж до настання нею повноліття. Наголошує, що у неї немає постійного місця роботи, має лише тимчасові заробітки і допомагають їй її батьки, а тому потребує утримання їхньої дитини ОСОБА_4 з боку відповідача ОСОБА_2 , який постійно ухиляється від утримання їхньої дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає взагалі з квітня 2022 року, а також не цікавиться розвитком та вихованням дитини, бо його спілкування і виховання з дитиною зводиться лише до телефонних розмов. А тому бажає стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 25% від всіх видів доходів щомісячно і до настання її повноліття.

В судове засідання позивач не з`явилася, проте від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній стверджує, що розмір заробітної плати зазначений відповідачем у відзиві на позовну заяву без надання письмових доказів є нелогічним. Додатково наголошує, що вибір способів захисту майнових і немайнових прав щодо утримання дитини є суто індивідуальним для кожного.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, однак від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, вякому представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 зауважує, що середньомісячний дохід відповідача становить приблизно 8000 грн на місяць і з врахуванням того, що позивачка просить стягнути з нього 25% від його середньомісячного доходу розмір аліментів і так буде складати 2000 грн, як визначено судовим рішенням. Стверджує, що позовна заява фактично містить вимогу про зміну способу стягнення аліментів з стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на стягнення аліментів в частці від доходу, однак така вимога на його думку не заявлена. Вважають, що вимоги зазначені представником позивачки не є ефективним способом вирішення судового спору, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши обставини справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07.06.2016 р., батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 24.05.2022 р., шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 01.07.2022 р., позов ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 2000 грн, щомісячно на дитину, починаючи з 03.06.2022 року і до досягнення її повноліття.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року в справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За приписами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни від15травня 2006року №3«Про застосуваннясудами окремихнорм Сімейногокодексу Українипри розглядісправ щодобатьківства,материнства тастягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Крім цього, суд враховує, що в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналогічна позиція, також відображена в Постанові КЦС ВП від 19.03.2018 року у справі №638/7075/16-ц.

Разом з тим, суд враховує, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно зі ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Разом з тим, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» передбачено, що для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум становить 3196 гривень.

Разом з тим, згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з того, що обов`язком щодо утримання дитини є рівною мірою як матері, так і батька, враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, матеріальне становище та стан здоров`я дитини, на утримання якої підлягають стягненню аліменти, та інші обставини, визначені ст. 182 СК України, що мають значення для справи, а також покращення матеріального стану відповідача.

Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь держави 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити.

Змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 01.07.2022 року, у справі № 449/492/22 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , на користь матері ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 2000 грн. щомісячно на дитину, починаючи з 03.06.2022 року і до її повноліття..

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у частці від його заробітку (доходу) у розмірі , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя О. Я. Гуняк