Справа № 212/2990/24
У Х В А Л А

26 липня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Колочко О.В., за участю секретаря судового засідання Білої А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі за відсутності учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувальних технічних засобів, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради, виконавчий комітет Покровської районної в місті ради, Департамент адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради, про визначення місця проживання дитини, надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька,

В С Т А Н О В И В:

21 березня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який у подальшому змінила, збільшивши позовні вимоги (в ред. від 05.06.2024), до відповідача ОСОБА_2 , у якому просить суд визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; надати дозвіл на реєстрацію місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 без згоди батька дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

06 травня 2024 року від представника третьої особи виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради надійшло повідомлення, що відповідно до п. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою. Оскільки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є неповнолітнім, він має право самостійно визначати своє місце проживання з одним із батьків. Зважаючи на вищевказане, у третьої особи відсутні правові підстави для надання висновку про визначення місця проживання неповнолітнього.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з`явився, належним чином повідомлявся про розгляд справи, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзив не надав.

Від представників третіх осіб - виконавчих комітетів Металургійної районної у місті ради та Покровської районної у місті ради надійшли заяви про проведення судового розгляду за їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині позовних вимог з таких підстав.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року (справа № 456/647/18, провадження №61-2018св19) та був підтриманий у постанові від Верховного Суду від 13.05.2020 у справі №686/20582/19-ц.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 8).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Підчас вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

За змістом частин 2, 3 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Статтею 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Отже на теперішній час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг 17 років і є неповнолітньою, а не малолітньою дитиною, а тому наділений правом самостійно обирати свої місце проживання.

В свою чергу за приписами статей 160, 161 СК України та 29 ЦК України не передбачено вирішення у судовому порядку питання щодо місця проживання неповнолітньої дитини, яка досягла 14 річного віку, оскільки юрисдикція суду поширюється лише на спори між батьками щодо місця проживання малолітніх дітей.

З урахуванням викладеного, в даному випадку відсутній предмет спору у даному провадженні.

Враховуючи наведене, провадження у справі підлягає закриттю через відсутність предмета спору.

Керуючись ст. 255 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради, виконавчий комітет Покровської районної в місті ради, Департамент адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради, про визначення місця проживання дитини, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Роз`яснити позивачу, що у зв`язку з закриттям провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала не проголошувалася відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Повний текст ухвали складений відповідно до вимог ч. 5, 9 ст. 268 ЦПК України 26 липня 2024 року.

Суддя О. В. Колочко