ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року м. Київ

Справа № 381/92/24

Провадження № 22-ц/824/10659/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А. М.,

суддів: Поливач Л. Д., Шкоріної О. І.,

учасники справи: позивач - Акціонерне товариство «Універсал Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 лютого 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 20202 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк»; Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що в жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустило новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом.

Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

30 версеня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Банку з метою отримання банківських послугу зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку. На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг.

Підписавши анкету-заяву відповідачка підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.

За умовами кредитного договору від 30 вересня 2020 року б/н ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 14 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме: надало відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Разом з тим, відповідачка всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на неї обов`язки перед банком не виконала, порушила умови кредитного договору у зв`язку з чим станом на 07 листопада 2023 року за відповідачкою утворилась заборгованість у розмірі 18 368,77 грн, в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 18 368,77 грн.

АТ «Універсал Банк» просило стягнути із ОСОБА_1 на свою користь

заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 30 вересня 2020 року у розмірі 18 368,77 грн.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 січня

2024 року відкрито провадження у справі за позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У справі призначено судове засідання.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 лютого 2024 року в задоволенні позову АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що надані позивачем до позовної заяви матеріали не підтверджують факт отримання відповідачкою коштів на підставі анкети-заяви та наявності у відповідачки заборгованості перед позивачем, оскільки анкета-заява від 30 вересня 2020 року містить лише анкетні дані відповідачки, її контактну інформацію, відомості про майновий стан. Вказана анкета не містить даних про розмір кредитних коштів. В анкеті-заяві не зазначена погоджена сума/ліміт кредиту, про отримання якого сторони дійшли згоди, відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 отримала платіжну картку, строк дії цієї картки та що на її ім`я відкрито поточний рахунок. Крім того, матеріали справи не містять доказів, яке рішення було прийнято банком за заявою відповідача, яка картка їй була видана. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. АТ «Універсал Банк» не додало деталізованої виписки по картковому рахунку. Крім того, із долучених позивачем до позову Умов обслуговування рахунків фізичної особи та додатки до них не підтверджують, що саме ці Умови діяли на момент підписання відповідачем анкети-заяви, з якими вона погодилася, підписуючи анкету-заяву. Суд вважав, що роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни

в умови та правила споживчого кредитування, що неодноразово було підтверджено

у чисельних постановах Верховного Суду і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

08 квітня 2024 року АТ «Універсал Банк» подало до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 лютого 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки не відповідають обставинам справи, оскільки між сторонами було погоджено у визначеній законом формі істотні умови договору, адже боржник підписуючи анкету-заяву погодився й був ознайомлений з умовами та тарифами. Укладений між банком та боржником договорів про надання кредиту в електронній формі, відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію». Позивачем надано належні та допустимі докази надання відповідачу кредитних коштів. Суд не дослідив механізму отримання банківських послуг проєкту «Monobank», а також процедуру ознайомлення споживача з умовами, правилами обслуговування, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту. Заявник також вказує, що відповідачка будучи повідомленою про час і місце розгляду справи, не надала суду контррозрахунок суми заборгованості, чи інший доказ про невірність наданого банком розрахунку, а тому відсутні підстави для того, щоб піддавати сумніву нараховану позивачем суму боргу.

Рух апеляційної скарги та матеріалів справи

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 11 квітня 2024 року апеляційну скаргу передано судді-доповідачу.

Листом Київського апеляційного суд увід 15 квітня 2024 року витребувнао

з Фастівського міськрайонного суду Київської області матеріали справи № 381/92/24 за позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

22 квітня 2024 року матеріали справи № 381/92/24 за позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року клопотання

АТ «Універсал Банк» про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 лютого 2024 року задоволено та поновлено його.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Універсал Банк» на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 лютого 2024 року у справі за позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 травня 2024 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Доводи інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Позиція Київського апеляційного суду

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Фактичні обставини справи

Установлено, що 30 вересня 2020 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг Мonobank. В анкеті-заяві вказано, що відповідач погоджується з тим, що ця анкета-заява з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, примірники яких були отримані нею у мобільному додатку. Також ОСОБА_1 погодилася з тим, що банк має право в односторонньому порядку змінювати розмір кредитного ліміту, про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту банк повідомляє її шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

У пункті 6 анкети - заяви до договору про надання банківських послуг Monobank відповідачка надала згоду вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті ОСОБА_1 в Банку. Відповідачка засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка використовуватиметься для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення дій ОСОБА_1 згідно

з договором.

Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблицю обчислення вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту були надані банком ОСОБА_1 через мобільний додаток.

За умовами укладеного між АТ «Універсал Банк» і ОСОБА_1 договору про надання банківських послуг Мonobank від 30 вересня 2020 року, банк відкрив картковий рахунок та надав позичальнику ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Пільгова процентна ставка за користування кредитом становила 0,00001 % річних, базова - 3,1 % річних на місяць, а збільшена - 6,2 % річних на місяць. Повернення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячного мінімального платежу в розмірі та в термін, зазначені в мобільному додатку.

Кредитні кошти були надані АТ «Універсал Банк» відповідачці

ОСОБА_1 , чого остання не заперечувала.

Однак ОСОБА_1 систематично не виконувала взяті на себе за договором про надання банківських послуг Мonobank від 30 вересня 2020 року зобов`язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування, станом на 07 листопада 2023 року допустила заборгованість за тілом кредиту у сумі

18 368,77 грн.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми матеріального права

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або

в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений

у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня

2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18,

від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 та від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як убачається з матеріалів справи, кредитний договір між АТ «Універсал Банк»

і ОСОБА_1 , у тому числі анкету-заяву разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані Банком позичальниці ОСОБА_1 через мобільний додаток, було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису позичальника

У підписаній анкеті-заяві відповідачка визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.

Отже, між сторонами було укладено кредитний договір, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом

у передбачених цим Кодексом випадках.

У позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача 18 368,77 грн в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) -

18 368,77 грн.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною першою статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики

є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З наданих позивачем до позовної заяви документів, наявні підстави вважати, що між сторонами справи укладений договір про надання банківських послуг Monobank від 30 вересня 2020 року, який за своєю природою є змішаним договором та містить елементи різних договорів, зокрема, договорів банківського рахунку та договору про споживчий кредит, банк і позичальник досягли згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Крім того, слід зазначити, що банк свої зобов`язання за договором виконав, емітував та видав відповідачці платіжну картку, відкрив картковий рахунок та надав позичальниці ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Проте, відповідачка належним чином не виконувала взяті на себе за договором зобов`язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка складається із суми кредиту

в розмірі 18 368,77 грн.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 свої зобов`язання щодо сплати щомісячного обов`язкового платежу систематично не виконує, у зв`язку з чим має заборгованість, наявні підстави для висновку про те, що вимоги кредитора про дострокове стягнення всієї заборгованості є обґрунтованими.

Висновки за результатом розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Зважаючи на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 лютого 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення у справі нового судового рішення про задоволення позовних вимог, судові витрати понесені АТ «Універсал Банк»

в сумі 6 710,00 грн (2 684,00 грн за подання позову + 4 026,00 грн за подання апеляційної скарги) підлягають стягненню із ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк».

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 390 ЦПК України, Київський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 лютого

2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (адреса місця знаходження: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, ) заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 30 вересня 2020 року в сумі 18 368,77 грн, з яких: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) - 18 368,77 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (адреса місця знаходження: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, ) судовий збір в сумі 6 710,00 грн.

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна