22.07.2024 Єдиний унікальний номер 205/7506/24
Єдиний унікальний номер 205/7506/24
Провадження № 2/205/3222/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Юніт Капітал» 06 червня 2024 року через систему «Електронний суд» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який було зареєстровано судом 07 червня 2024 року.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2024 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач у своєму позові, відповіді на відзив та додаткових поясненнях посилався на те, що 26 жовтня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і відповідачем було укладено кредитний договір № 823956612 шляхом реєстрації відповідача на інтернет-сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і виконанням ним певних дій, які свідчать про укладення договору, відповідно до умов якого позичальник надав відповідачеві кредит у загальному розмірі 20 700 грн. строком на 30 днів до 25 листопада 2021 року зі сплатою 0,51 % на день від суми кредиту у межах дії договору та 1,71 % на день у разі продовження дії договору. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01, за умовами якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги зазначені в реєстрах, а фактор зобов`язався їх прийняти. 06 березня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 06/03/24, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 823956612 від 26 жовтня 2021 року. Право вимоги за кредитним договором перейшло до позивача на підставі договору факторингу № 28/1118-01 та підписання реєстру прав вимоги № 170. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, чим порушив умови договору. Таким чином, сума заборгованості станом на 08 травня 2024 року становить 79 132 грн. 80 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 20 699 грн. 10 коп. та заборгованості за процентами у розмірі 58 433 грн. 70 коп. Просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 79 132 грн. 80 коп., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. Представник позивача просила розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у своєму відзиві та запереченні на відповідь на відзив зазначив, що нарахування відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 58 433 грн. 70 коп. здійснені безпідставно, оскільки кредитний договір було укладено строком на 30 днів по 25 листопада 2021 року. Доказів тому, що кредитний договір було укладено на строк, довший ніж по 25 листопада 2021 року, позивачем не надано. 25 листопада 2021 року ним було частково сплачено заборгованість у розмірі 3 168 грн. Позивачем не долучено обґрунтованого розрахунку сум заборгованості. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з нього відсотків за користування кредитом у розмірі 58 433 грн. 70 коп., судові витрати зменшити пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 823956612 (а.с. 18-21). Договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на інтернет-сайті позивача, виконанням певних дій, що свідчать про укладення договору. Відповідно до умов договору відповідачеві було надано грошові кошти у загальному розмірі 20 700 грн. строком на 30 днів до 25 листопада 2021 року зі сплатою 0,51 % на день від суми кредиту в меж дії умов договору.

Пунктом 1.7 кредитного договору № 823956612 від 26 жовтня 2021 року встановлено, що строк, на який надається позика за цим договором, становить 30 днів.

Також п. 1.9.2 кредитного договору № 823956612 від 26 жовтня 2021 року передбачено, що у разі користування боржником кредитними коштами понад строк, визначений п. 1.7 договору, за умови продовження строку дисконтного періоду, становить 1,71 % на день від суми кредиту.

Пунктом 1.12.2 кредитного договору № 823956612 від 26 жовтня 2021 року визначено, що з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю відсотки у розмірі 2,98 % щоденно від суми кредиту.

Згідно з умовами п. 1.14.2 кредитного договору № 823956612 від 26 жовтня 2021 року у разі користування кредитними коштами без належної сплати відсотків, розмір відсотків за користування кредитними коштами складатиме 12 295 грн. 80 коп.

Правовідносини, що виникли між сторонами урегульовано ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про електронну комерцію», ЦК України.

Частиною 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 ЗУ «Про споживче кредитування» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом MNV64А4V (а.с. 21), який зазначений у тексті договору у розділі «Реквізити сторін» (а.с. 22).

Таким чином, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги (а.с. 49-51).

31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (а.с. 56-59), відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 823956612 від 26 жовтня 2021 року.

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01-01 (а.с. 44-50), за умовами якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги зазначені в реєстрах, а фактор зобов`язався їх прийняти. У подальшому, строк дії договору факторингу було продовжено до 30 грудня 2024 року.

06 березня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 06/03/24, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 823956612 від 26 жовтня 2021 року (а.с. 37-39).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач перед позивачем свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконала, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики.

Як вбачається з розрахунку заборгованості ОСОБА_1 , його відзиву та не заперечувалося позивачем, боржником 25 листопада 2021 року було частково сплачено заборгованість у розмірі 3 168 грн., з яких 3 167 грн. 10 коп. зараховано на оплату відсотків, 0 грн. 10 коп. тіла кредиту (а.с. 33).

У зв`язку з тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, відповідач свої зобов`язання не виконує, то позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 823956612 від 26 жовтня 2021 року у розмірі 29 827 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 20 699 грн. 10 коп. та заборгованості за процентами у розмірі 9 127 грн. 90 коп.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, нарахованих поза межами дії кредитного договору № 823956612 від 26 жовтня 2021 року, суд приходить до висновку, що вони задоволенню не підлягають за наступних підстав.

Як вбачається з наданих позивачем доказів вбачається, що договір між сторонами було укладено на строк від дати отримання кредиту на 30 днів, а саме до 25 листопада 2021 року (п. 1.7 договору).

Таким чином, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку позики. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Оскільки зі спливом строку, на який був наданий кредит, припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитним договором, то після 25 листопада 2021 року позивач не має законних підстав нараховувати відсотки, передбачені кредитним договором № 823956612 від 26 жовтня 2021 року. Належних доказів продовження строку дії договору позивачем не надано, зазначення у розрахунку заборгованості за відсотками поза межами дії кредитного договору не може бути оцінене судом як належний і допустимий доказ волевиявлення позичальника щодо продовження строку дії кредитного договору.

Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 390/1875/16-ц (провадження № 61-19255св18). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача було надано договір надання правничої допомоги № 22/02/24-02 від 22 лютого 2024 року, протокол погодження вартості послуг до договору, додаткову угоду від 06 березня 2024 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Тараненка А.І., ордер та довіреність.

При цьому, стороною позивача не надано до матеріалів справи доказів сплати позивачем 5 000 грн. за надання правової допомоги, тому суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають, оскільки їх понесення не доведено доказами.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір.

Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. (а.с. 1).

З урахуванням того, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 913 грн. 06 коп. (29 827 грн. х 2 422 грн. 40 коп. : 79 132 грн. 80 коп. = 913 грн. 06 коп.).

Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» складає 30 740 грн. 06 коп. (29 827 грн. + 913 грн. 05 коп. = 30 740 грн. 06 коп.).

На підставі викладеного, керуючись п. 12 ч. 1 ст. 3, ст. 12, ч. 1 ст. 13 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування», ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», ст. ст. 525, 526, ст. 610, ч. 1 ст. 612, ч. 1 ст. 1048 ЦК України, ст. 133, ч. 1 ст. 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (, юридична адреса: 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4, літ. А, офіс 10) заборгованість за кредитним № 823956612 від 26 жовтня 2021 року у розмірі 29 827 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот двадцять сім) гривень, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 20 699 (двадцять тисяч шістсот дев`яносто дев`ять) гривень 10 коп. та заборгованості за процентами у розмірі 9 127 (дев`ять тисяч сто двадцять сім) гривень 90 коп., а також судовий збір у розмірі 913 (дев`ятсот тринадцять) гривень 06 коп., а всього 30 740 (тридцять тисяч сімсот сорок) грвень 06 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: