Березівський районний суд Одеської області
23.07.2024
Справа № 494/1478/18
Провадження № 2/494/6/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2024 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

судді - Римаря І.А.,

за участю: секретаря судового засідання - Козубенко О.О.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу №494/1478/18 за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

До Березівського районного суду Одеської області звернулось з позовом Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії.

Справа перебувала упровадженні судді Лебединського С.Й. та після його відставки, на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначена судді Римар І.А.

Ухвалою суду від 17.10.2023 року справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання.

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Березівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Одеської області з 18.12.2017 року та отримує пенсію за віком. Після того, як відповідач звернувся до управління з питання призначення пенсії за віком, встановлено, що загальний стаж роботи складає 42 роки 8 місяців 16 днів, коефіцієнт страхового стажу становить 0.42667, заробітна плата з 01.07.2000 року по 30.11.2017 року складає 5953.17 грн., індивідуальний коефіцієнт заробітку становить 1.58144, розмір пенсії 3530.67 грн. На момент звернення за пенсією 18.12.2017 року ОСОБА_1 мав стаж роботи, який дає право на виплату одноразової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, таким чином управлінням виплачено одноразову допомогу в розмірі 35306.70 грн. Однак, на момент досягнення відповідачем пенсійного віку страховий стаж в галузі освіти складав 34 роки 11 місяців 18 днів, та був недостатній для призначення одноразової допомоги. Така ситуація утворилась через помилкове зарахування грудня 2017 року. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить стягнути з ОСОБА_1 переплату пенсії в сумі 35306.70 грн., що виникла внаслідок отримання коштів без достатньої підстави.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 11.08.2024 року.

Представник позивача у судове засідання 23.07.2024року не з`явилась, разом з тим на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.160).

Відповідач у судовому засіданні 23.07.2024 року позовні вимоги не визнав. Також, 18.02.2020 року відповідач на адресу суду надсилав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з 18.12.2017 року перебуває на обліку в Березівському об`єднаному управлінні пенсійного фонду України Одеської області та отримує пенсію за віком. Вказав, що при зверненні з заявою про призначення пенсії, надав всі необхідні документи, однак жодних недостовірних даних, які б могли вплинути на призначення та виплату одноразової допомоги та призначення пенсії не надавав. Проте, у липні та серпні 2018 року позивачем утримувались кошти з пенсії відповідача без його згоди, та за скаргою ОСОБА_1 кошти повернуто, зазначивши, що переплата виникла не з вини останнього, просив відмовити у задоволенні позову (а.с.53-54).

22.04.2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, зазначили, що під час обробки заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 сталася розрахункова помилка, яка пов`язана з тим, що на момент звернення за пенсією 18.12.2017 року, згідно трудової книжки, відповідач працював вчителем та мав стаж роботи в галузі народного господарства, який дає право на виплату одноразової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, який на момент звернення складав 35 років 0 місяців 6 днів. Однак на момент досягнення відповідачем пенсійного віку, а саме 09.12.2027 року, страховий стаж роботи в галузі освіти складав 34 роки 11 місяців 18 днів, тобто був недостатній для призначення вказаної виплати, таким чином управлінням помилково розраховано і виплачено

Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши матеріали справи, оцінивши і проаналізувавши докази, врахувавши заяву представника позивача про розгляд справи без її участі, пояснення відповідача щодо невизнання позову, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 13 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що 18.12.2017 року відповідач звернувся з заявою про призначенням пенсії за віком до Березівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (а.с.14).

Згідно п. 7-1 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Протоколом від 14.02.2018 року № ОР 115301 призначено пенсію за віком та одноразову виплату в розмірі 10 місячних пенсій в сумі 43962.54 грн. (а.с.17).

Рішенням Березівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 12.12.2018 року вирішено утримати з ОСОБА_1 надміру виплаченої суми пенсії у розмірі 35306.70 грн. (а.с.19).

Згідно рішення головного управління пенсійного фонду України в Одеській області про результати розгляду скарги ОСОБА_1 , стосовно правомірності дій Березівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області щодо утримання з пенсії переплати від 05.10.2018 року, вбачається, що переплата відповідачу пенсії виникла не з його вини, а утриману переплату вирішено повернути заявнику (а.с.55-56).

Так, Постановою Правління Пенсійного Фонду України від 21 березня 2003 року №6-4» був затверджений «Порядок повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення», відповідно до пункту 3 Порядку, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Частиною 2 статті 50 Закону України«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

В той же час, згідно статті 1212 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Разом з тим, стаття 1215 ЦК України, встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, закон встановлює два винятки з цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Умова повернення переплаченої суми коштів зазначена і в ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка передбачає, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Таким чином, з наведеного вбачається, що кошти підлягають поверненню у разі доведеності рахункової помилки або ж недобросовісності відповідача.

При цьому, спеціальною нормою (ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») взагалі не передбачено повернення надміру сплаченої пенсії через рахункову помилку.

Судом встановлено, що відповідачем не було допущено будь-якої недобросовісної поведінки, ОСОБА_1 не подавав до органів Пенсійного фонду України жодної інформації та не вчиняв жодних дій, які призвели або могли призвести до виникнення переплати пенсії.

Щодо рахункової помилки при призначенні пенсії слід зазначити, що в українському законодавстві відсутнє визначення поняття «рахункова помилка». Проте, у пункті 24 Постанови ПленумуВерховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про працю» надається роз`яснення поняттю лічильної (рахункової) помилки, зокрема, це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного суду від 03.05.2018 у справі № 473/2859/17.

Крім того, пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справах «Пінкова проти Чеської Республіки», «Гаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії».

Допущена позивачем помилка не може бути віднесена до рахункової помилки (тобто пов`язаної із арифметичними обчисленнями та підрахунками), оскільки помилка має характер людського фактору і допущена під час виконання працівником ГУ ПФУ в Одеській області своїх повноважень.

За таких обставин, оскільки позивачем не доведено факту що відповідач вчинив будь-які зловживання зі свого боку або подав позивачу недостовірні дані під час нарахування та виплати йому пенсії, тому стягнення надміру виплачених сум невірно нарахованої пенсії не допускається, за таких обставин суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 12, 13, 76-81, 83, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. М. Грушевського, 1, м. Березівка, Одеська область, ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 26.07.2024 року.

Суддя І.А. Римар