Справа №474/504/24
Провадження № 2/474/172/24
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

22.07.24р. с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Багрін Н.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Аланд, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степан Вікторович, про стягнення безпідставно набутих коштів та збитків, -

встановив:

02.05.2024р. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Аланд (далі - відповідач, ТОВ ФК Аланд2), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 43 063 грн. 64 коп. та збитки у розмірі 4 806 грн. 36 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 24.06.2020р. приватним виконавцем Булахевічем С.В. щодо позивача було відкрито виконавче провадження ВП № 62410082 з виконання виконавчого напису № 10405 виданого 13.03.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з позивача на користь ТОВ ФК Аланд, заборгованості в розмірі 72 530 грн. 16 коп.

У грудні 2023р. рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі 757/53013/23-ц, виконавчий напис, вчинений 13.03.2020р. приватним нотаріусом Харою Н.С., зареєстрований у реєстрі за № 10405, про стягнення із позивача на користь відповідача грошових коштів в сумі 72 530 грн. 16 коп. визнано таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили.

Згідно з постановою про закінчення виконавчого провадження від 15.04.2024р. воно закінчене на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України Про виконавче провадження, - рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21.12.2023р. по справі №757/53013/23-ц виконавчий документ визнано таким, що не підлягає виконанню.

Під час здійснення приватним виконавцем примусового виконання рішення, з позивача було стягнуто грошові кошти в загальному розмірі 47 870,00 грн., з яких: стягувачу ТОВ ФК Аланд по виконавчому провадженню було перераховано 43 063 грн. 64 коп.; 500 грн. 00 коп. - витрати виконавчого провадження та 4 306 грн. 36 коп. - основна винагорода приватного виконавця.

У зв`язку із визнанням виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підстава набуття відповідачем грошових коштів відпала. Крім того, позивач з вини відповідача поніс збитки у вигляді стягнутих з позивача коштів як витрати виконавчого провадження та основної винагороди приватного виконавця.

Тож позивач, посилаючись на приписи ст.ст. 15, 16, 22, 1192, 1212 ЦК України, вважає, що оскільки підстава набуття відповідачем грошових коштів відпала у зв`язку із визнанням виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 43 063 грн. 64 коп. та збитки в розмірі 4 806 грн. 36 коп., стягнуті за виконавчим провадження № 62410082.

Також, просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Позивач та його представник ОСОБА_2 в судові засідання призначені на 12.06.2024р., 03.07.2024р., 22.07.2024р. не з`явилися, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлені про час, дату і місце судового розгляду. Водночас, у клопотанні поданому разом з позовною заявою представник позивача ОСОБА_2 просив розглядати справу у його та позивача відсутність, позов задовольнити повністю, дав згоду на заочний розгляд справи.

Представник відповідача в судові засідання призначені на 12.06.2024р., 03.07.2024р. та 22.07.2024р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду шляхом направлення судових повісток на офіційну електронну адресу, а також через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, а також не подав до суду відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи.

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч С.В. в судові засідання призначені на 12.06.2024р., 03.07.2024р. та 22.07.2024р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду шляхом направлення судових повісток про виклик у судові засідання з прикріпленими до них файлами одержувачу в його електронний кабінет. Про причини неявки суд не повідомив, а також не подав до суду письмові пояснення по суті спору, заяву про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

22.07.2024р. судом в порядку, визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі сторін за наявними у справі доказами.

Дослідив письмові докази, судом встановлено наступне.

13.03.2020р. приватним нотаріусом Київського районного нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис № 10405 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК Аланд заборгованості в сумі 72 530 грн. 16 коп. (рішення Печерського районного суду м.Києва у справі № 757/53013/23-ц від 21.12.2023р.).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. від 24.06.2020р. відкрито виконавче провадження № 62410082 щодо виконання виконавчого напису № 10405, що вчинений 13.03.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з боржника на користь стягувача грошових коштів у сумі 72 530 грн. 16 коп. (постанова про відкриття виконавчого провадження № 62410082 від 24.06.2020р.).

24.06.2020р. приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. також винесено постанову у рамках виконавчого провадження № 62410082 щодо виконання виконавчого напису № 10405, що вчинений 13.03.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з боржника на користь стягувача грошових коштів у сумі 72 530 грн. 16 коп., якою постановлено стягнути з боржника ОСОБА_1 основну винагороду приватного виконавця у сумі 7 253 грн. 02 коп.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/53013/23-ц від 21.12.2023р. за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Аланд, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степан Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, пред`явлений позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 13.03.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною та зареєстрований у реєстрі за № 10405, про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Аланд грошових коштів в сумі 72 530 грн. 16 коп.

15.04.2024р. приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, якою виконавче провадження № 62410082 з примусового виконання виконавчого напису № 10405, що вчинений 13.03.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ТОВ ФК Аланд грошових коштів у сумі 72 530 грн. 16 коп., закінчено. При винесенні вказаної постанови приватний виконавець керувався п. 5 ч. 1 ст. 39 та ст. 40 Закону України Про виконавче провадження.

Згідно відповіді приватного виконавця Булахевіча С.В. від 30.04.2024р. останній повідомляє, що в нього на виконанні перебувало виконавче провадження № 62410082 з примусового виконання виконавчого напису № 10405, що вчинений 13.03.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ТОВ ФК Аланд грошових коштів у сумі 72 530 грн. 16 коп. В рамках зазначеного виконавчого провадження було стягнуто 47 870 грн. 00 коп., які були розподілені наступним чином: 500 грн. 00 коп. - витрати виконавчого провадження; 43 063 грн. 64 коп. - на користь стягувача; 4 306 грн. 36 коп. - основна винагорода приватного виконавця.

11.04.2024р. між адвокатом Яресько Т.В. та позивачем ОСОБА_1 (клієнт) укладено договір № 24071 про надання правничої (правової) допомоги, в якому (п. 1.1 розд. 1) адвокат прийняв на себе зобов`язання надавати клієнту: правову інформацію, консультації та роз`яснення з правових питань; складання звернень та інших документів правового характеру; складання процесуальних документів; здійснювати представництво інтересів клієнта перед фізичними та юридичними особами, в державних та судових органах, установах, організаціях, органах місцевого самоврядування та в інших органах перелік яких наведений у цьому пункті договору. У п. 3.1 розд. 3 договору сторони погодили, що розмір гонорару який клієнт сплачує адвокату за надану у межах цього договору правничу (правову) допомогу визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору, та що вона може бути викладена у формі додатку до договору.

Згідно додатку № 1 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 11.04.2024р. у ньому визначено порядок оплати правничої (правової) допомоги адвокату за надання правничої допомоги щодо стягнення з ТОВ ФК Аланд2 безпідставно набутих коштів на підставі виконавчого напису № 10405 від 13.03.2020р. у суді І інстанції. Вартість послуг за домовленістю сторін складає фіксований гонорар - 10 000 грн. 00 коп.

Відповідно до акту приймання-передачі послуг № 1 від 11.04.2024р. сторони склали його про те, що адвокатом були надані наступні послуги клієнту: надання правничої допомоги щодо стягнення з ТОВ ФК Аланд безпідставно набутих коштів на підставі виконавчого напису № 10405 від 13.03.2020р. у суді І інстанції, вартість 10 000 грн. 00 коп.

11.04.2024р. ОСОБА_1 сплачено ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 10 000 грн. 00 коп., за надання правничої допомоги щодо стягнення з ТОВ ФК Аланд безпідставно набутих коштів на підставі виконавчого напису № 10405 від 13.03.2020р. у суді І інстанції (розрахункова квитанція № 11/04/24 про отримання гонорару до договору № 24071 від 11.04.2024. Додаток № 1).

Встановив вказані обставини, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно приписів ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В свою чергу, ст.ст. 76-89 ЦПК України визначено поняття доказів, їх належності, допустимості, достовірності та достатності, обов`язок доказування і подачі доказів, а також підстави звільнення від доказування, порядок подачі доказів, витребування доказів та оцінки доказів.

Відповідно до ч.ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Та вони ж застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Вказана правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 06.03.2019р. у справі № 910/1531/18 та від 28.01.2020р. у справі № 910/16664/18.

З огляду на те, що виконавчий напис вчинений 13.03.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною та зареєстрований у реєстрі за № 10405, про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Аланд грошових коштів в сумі 72 530 грн. 16 коп. визнано судом таким, що не підлягає виконанню, а тому відпали правові підстави для набуття ТОВ ФК Аланд коштів у розмірі 43 063 грн. 64 коп., примусово стягнутих із ОСОБА_1 на виконання оскаржуваного виконавчого напису, в зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України.

Зазначена позиція підтверджується, зокрема, постановою Верховного Суду від 06.03.2019р. в справі № 910/1531/18.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа визначені ст. 40 Закону України Про виконавче провадження.

Порядок повернення боржнику коштів у разі закінчення виконавчого провадження у Законі України Про виконавче провадження відсутній, а у випадку невжиття заявлених заходів та не стягнення безпідставно набутих коштів, обраний позивачем спосіб захисту та поновлення його порушених прав та інтересів буде неефективним, і як наслідок, позивач не зможе захистити порушені права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України).

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Звернення до суду з позовною заявою є засобом захисту порушеного права і охоронюваних законом інтересів. Спосіб захисту має оцінюватись у ракурсі не тільки законності, а й ефективності. Рішення суду має бути спрямоване на відновлення порушених прав особи, яка звертається до суду.

Ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

З наведених обставин справи вбачається, що предметом спору є, в тому числі грошові кошти, стягнуті з позивача в рамках виконавчого провадження № 62410082 з примусового виконання виконавчого напису, який визнано судом таким, що не підлягає виконанню.

Як встановлено судом із ОСОБА_1 на користь стягувача ТОВ ФК Аланд було стягнуто грошові кошти в сумі 43 063 грн. 64 коп.

Крім того, з позивача було стягнуто 4 806 грн. 36 коп., з яких: 500 грн. 00 коп. - витрати виконавчого провадження; 4 306 грн. 36 коп. - основна винагорода приватного виконавця.

З огляду на вказані обставини, грошові кошти в розмірі 4 806 грн. 36 коп. хоча й не були отримані відповідачем, однак, позивач, як особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування на підставі ст. 22 ЦК України.

Враховуючи викладене, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позов, та стягнути з ТОВ ФК Аланд на користь позивача безпідставно набуті кошти в розмірі 43 063 грн. 64 коп., які було стягнуто з позивача за спірним виконавчим написом, і збитки в розмірі 4 806 грн. 36 коп., які позивач поніс внаслідок пред`явлення відповідачем виконавчого напису до виконання.

Позивач також просив стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн. 00 коп.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність № 5076-УІ від 05.07.2012р. (далі - Закон № 5076-УІ) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-УІ).

У постанові від 15.06.2022р. Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19 зауважено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. З урахуванням наведеного суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У відповідності до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо. Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Представником позивача на підтвердження понесених витрат надано договір № 24071 про надання правничої (правової) допомоги від 11.04.2024р. між адвокатом Яресько Т.В. та позивачем ОСОБА_1 (клієнт), Додаток № 1 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 11.04.2024р., Акту приймання-передачі послуг № 1 від 11.04.2024р., розрахункову квитанцію № 11/04/24 про отримання гонорару до договору № 24071 від 11.04.2024р. за якою ОСОБА_1 сплачено ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 10 000 грн. 00 коп.

Тож, з врахуванням виконаної адвокатом роботи та витраченого ним часу на надання позивачу правничої допомоги, принципи співмірності та розумності судових витрат, критеріїв доведеності їх розміру, та реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи (розгляд справи у порядку спрощеного провадження, у відсутність представника позивача, за його ж заявою), значення справи для сторін, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, та стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн. 00 коп.

На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 211 грн. 20 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 258-268, 273, 279, 280-283 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Аланд, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степан Вікторович, про стягнення безпідставно набутих коштів та збитків - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Аланд (, юридична адреса: вул. Саксаганського, 14, офіс 301, м. Київ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) безпідставно набуті грошові кошти в сумі 43 063 (сорок три тисячі шістдесят три) грн. 64 коп. та збитки в сумі 4 806 (чотири тисячі вісімсот шість) грн. 36 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Аланд (, юридична адреса: вул. Саксаганського, 14, офіс 301, м. Київ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати: судовий збір в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Копію заочного рішення направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 24 липня 2024 року.

Суддя Ф.Г. Сокол