Провадження № 2-о/761/408/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Волошина В.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, про встановлення юридичного факту, -

в с т а н о в и в:

В червні 2024р. до суду звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту - заявник) з заявою про встановлення факту постійного проживання у визначеному місці, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Заявник просив суд встановити факт його постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період з 06 червня 1990р. по 01 листопада 1991р. включно, що до 31 грудня 2014р. входила до зони посиленого радіоекологічного контролю (4 зона).

В обґрунтування заяви вказано, що заявник постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 у період з 06 червня 1990р. по 01 листопада 1991р. включно, що до 31 грудня 2014р. входила до зони посиленого радіоекологічного контролю (4 зона), однак в останнього не збереглись документи, які б документально підверджували факт реєстрації його за вказаною адресою в зазначений період.

Так, заявник звернувся до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак, рішенням ГУ ПФУ в Тернопільській області від 12 березня 2024р. останньому було відмовлено у надані вказаної послуги.

Встановлення факту проживання заявника у м. Буча Київської області в період з з 06 червня 1990р. по 01 листопада 1991р. включно потрібно останньому для реалізації свого права щодо призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Дослідивши подану заяву та долучені до заяви документи, суд доходить висновку, що вказана заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження та в порядку цивільного судочинства з таких, а отже наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік підвідомчих суду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, наведений у ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Разом з тим, згідно з ч. 2 цієї ж статті - судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту проживання особи на території, яка зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, до цього переліку не віднесено.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995р. в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У ч. 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019р. у справі № 162/760/17 (провадження № 14-550цс18) зроблено висновок про те, що відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020р. у справі № 287/167/18-ц викладено правовий висновок, згідно з яким перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у ч.ч. 1,2 ст. 315 ЦПК України, не є вичерпним. Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відмова відповідного органу в установленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до суду. Чинним законодавством передбачено позасудовий порядок встановлення факту постійного проживання на територіях радіоактивного забруднення, який надає право на передбачені законом пільги.

Оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, підсудні адміністративним судам.

Отже, законом передбачено позасудовий порядок установлення юридичного факту, про який просить заявник.

Зазначені позиції також закріплені у Постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 03 березня 2021р., справа № 368/849/19.

Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній.

Заявник просить встановити факт його постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період з 06 червня 1990р. по 01 листопада 1991р. включно, що до 31 грудня 2014р. входила до зони посиленого радіоекологічного контролю (4 зона); встановлення вказаного факту потрібно останньому для реалізації свого права щодо призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Із заявлених вимог вбачається, що між заявником та ГУ ПФУ України в Тернопілській області виник спір з приводу статусу заявника як особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Частиною 1 КАС України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (п. 1 ч. 1 цієї статті).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Наявний спір повинен вирішуватися в порядку позовного провадження з дотриманням правил адміністративної юрисдикції.

Згідно положень ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

У випадку якщо справа підлягає розгляду в порядку іншого судочинства, ніж подано заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, то суд відмовляє у відкритті провадження або закриває провадження у справі, якщо провадження у справі було відкрито.

Відповідно до п. 1, 5 ч. 1 ст. 186 ЦПК Українисуддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої п. 1 ч. 1 цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Оскільки справа підлягає розгляду в порядку іншого судочинства, ніж подано заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, то суд відмовляє у відкритті провадження у справі на підставі наведеного процесуального правила.

З огляду на викладене, керуючись пунктом 1 частини 1статті 186 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, про встановлення юридичного факту.

Роз`яснити позивачу право на звернення з позовною заявою в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено законом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя: