Справа № 454/484/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2024 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,

за участю секретаря Кочмар Н.-Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Сокалі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача та просить розірвати шлюб між сторонами який був укладений 19.10.2021 року.

Від даного шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що їхнє подружнє життя не склалося через постійні непорозуміння та різні погляди на життя. Все це призвело до втрати взаємних почуттів любові та поваги, за таких обставин не бажає зберігати шлюб. Вказує, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, просить шлюб між ними розірвати.

Згідно ухвали суду від 21.03.2024 року сторонам надавався термін на примирення терміном у два місяці.

Позивач в судове засідання не прибула, її представник адвокат Семенюк А.В. надав суду заяву в якій вказує, що позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, не повідомив суд про причину неявки, не надав відзив на позов, а тому у відповідності з вимогами ст. 279 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до свідоцтва про шлюб встановлено, що 19.10.2021 року у Сокальському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області ЗМУМЮ (м.Львів) зареєстрували свій шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , після чого прізвище дружини « ОСОБА_5 », про що зроблено відповідний актовий запис №213.

За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 .

Згідно з ч. 3,5 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно зі ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Верховний Суд у Постанові від 03 грудня 2020 року у справі № 456/848/16-ц вказав на те, що за змістом указаної норми (ст.11 СК України) заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком.

Виходячи з засад сімейного законодавства, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя і як вже вказано вище надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. А тому суд не вбачає у цьому порушення прав відповідача.

В судовому засіданні встановлено, що сторони втратили взаємні подружні почуття.

Тривалий час сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства.

Ухвалою від 21.03.2024 року сторонам надавався термін на примирення два місяці, проте, наданий строк на примирення збіг, але сторони не примирилися.

Між сторонами втрачено любов та взаємоповагу.

Шлюб сторін носить формальний характер, позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини.

Сім`я розпалася остаточно, зберегти її - неможливо. З наведених підстав у суду не виникає сумніву, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому шлюб слід розірвати.

Згідно з ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ст. 1, ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Звільнення, зменшення, відстрочення, розстрочення сплати судового збору за клопотанням сторони є правом суду, а не його обов`язком, тому відбувається на розсуд суду у кожному конкретному випадку на підставі поданих стороною доказів та наведених у клопотанні підстав.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 904/9117/17.

Звертаючись до суду із позовною заявою ОСОБА_1 просила стягнути судові витрати судовий збір із відповідача, проте при відкритті провадження із клопотанням про звільнення, зменшення, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору не подавала, що свідчить що позивачка не перебуває у скрутному матеріальному становищі та має можливість сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі.

Більше того, відповідач є військовослужбовцем тому на підставі ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору в судді, тому в даному випадку покладати тягар сплати судового збору на нього недоцільно, більше того в поданій суду заяві він висловив свою незгоду з такою вимогою позивачки.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 200 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб, укладений 19.10.2021 року у Сокальському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області ЗМУМЮ (м.Львів) між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис №213.

Після розірвання шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_6 ».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Головуючий: Л. Ю. Фарина