Справа № 489/5216/24
Номер провадження 2-о/489/157/24
РІШЕННЯ

Іменем України

25 липня 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (далі - заявник), заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису

встановив

В липні 2024 року заявник звернувся до суду з заявою про видачу обмежувального припису. В обґрунтування заяви зазначено, що 13.04.2010 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано шлюб. Однак, після розірвання шлюбу ОСОБА_2 і далі продовжує проживати у спільному із заявником будинку, грубо порушуючи правила співжиття. Він систематично вживає алкогольні напої та веде антисоціальний спосіб життя, хоча являється військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 . Заявник постійно потерпає від психологічного та фізичного насильства. Дане насильство проявляється у погрозах життю та здоров`ю заявника, застосуванню нецензурної лексики образливого характеру, неодноразовому акті фізичного насильства щодо заявника та членів його родини (повнолітнього сина). Неодноразово відносно заінтересованої особи виносилися термінові заборонні приписи. Проте даними заходами він нехтує, продовжуючи далі вчиняти дії, які призводять до здійснення домашнього насильства. ОСОБА_2 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.

Будинок, у якому проживає заявник разом з заінтересованою особою та їхнім сином належить на праві спільної часткової власності останнім. Згідно з наданими письмовими доказами вбачається систематичне перебування заінтересованої особи у стані алкогольного сп`яніння, агресивна поведінка, яка призводить до порушення психологічного стану заявника та спільної дитини.

З цих підстав заявник просив суд винести обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 та встановити наступний захід тимчасового обмеження прав кривдника як заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 на строк 6 місяців; заборонити наближатися на відстань ближче ніж 50 метрів до будинку АДРЕСА_1 , де проживає заявник, а також до місця її роботи та інших місць частого її відвідування.

Заявник в судовому засіданні вимоги підтримала, просила заяву задовольнити. Заявник вказала, що у вересні 2023 року судом вже застосовувався обмежувальний припис, однак його дія закінчилась. У зв`язку з невиконанням рішення суду про обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 є кримінальне провадження, яке розглядається судом.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 13.04.2010.

Згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 07.05.2007 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності (по 1/2) ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно з копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №452159 від 19.04.2024 стосовно кривдника ОСОБА_2 застосовувалися заходи термінового заборонного припису: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою (постраждала особа ОСОБА_1 ). Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 10 діб з 19 год. 30 хв. 19.04.2024 та діяв до 19 год. 30 хв. 29.04.2024.

Відповідно до талону-повідомлення єдиного обліку №5165 19.04.2024 підтвердився факт домашнього насильства відносно ОСОБА_1 , її колишнім чоловіком ОСОБА_2 .

Згідно з талоном-повідомленням єдиного обліку №5200 відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №206562 за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно з талоном-повідомленням єдиного обліку №6015 відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАб №445678 за вчинення психологічного насильства та терміново заборонний припис АА028731.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.06.2024 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. та судовий збір.

Згідно з талоном-повідомленням єдиного обліку №8308 від 16.06.2024 відносно ОСОБА_2 складено адміністративний протокол ВАД 146202 за ч.1 ст.173-2 КУпАП та тзп аа 452259 по трьом пунктам на 5 діб проводилась подальша перевірка СП ДОП ВП №2 МРУП ГУНП в Миколаївській області.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.06.2024 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. та судовий збір.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.07.2024 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255 грн. та судовий збір.

Згідно з талоном-повідомленням єдиного обліку №9817 від 16.07.2024 відносно ОСОБА_2 складено адміністративний протокол ВАВ 206790 за ч.2 ст.173-2 КУпАП, винесено ТЗП АА 435548 прийнято заяву, відібрано пояснення, проведено форму оцінки ризиків.

25.09.2023 рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва задоволено заяву ОСОБА_1 та видано обмежувальний припис, яким заборонено ОСОБА_2 наближатись до місця проживання ОСОБА_1 ближче ніж на 100 м та контактувати з нею особисто або через засоби зв`язку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч.1 ст. 350-2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) заява про видачу обмежувального припису може бути подана: особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"; батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

В ч.2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з ч.2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч.4ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Згідно з п. 9 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 756/3859/19 від 05.09.2019 зазначено, що враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Відповідно до преамбули Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» його мета саме у запобіганні та протидії домашньому насильству. При цьому важливою є і встановлена послідовність двох зазначених завдань. Обмежувальний припис визначений у цьому законі як один з інструментів досягнення відповідних завдань. Його реалізація передбачена як в межах ЦПК України (частина восьма статті 26 цього Закону), так і в межах КПК України (частина десята статті 26 цього Закону). Обмежувальний припис, передбачений КПК України є інструментом додаткового захисту постраждалого учасника кримінального провадження, завдання якого відповідно до статті 2 КПК України є значно ширшими, а кінцева мета - не тимчасовий захід перестороги, а вирішення питання відповідальності винної особи. Тобто в межах кримінального провадження обмежувальний припис визначений лише як супутній інструмент захисту права - кінцевим завданням судового процесу, в межах якого він може бути застосований, є покарання винної особи. Метою ж реалізації обмежувального припису в межах ЦПК України є саме реалізація тимчасової перестороги, тимчасового заходу захисту на підставі оцінки ризиків здійснення домашнього насильства або його повторення (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 531/352/22 від 22.02.2023).

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 711/3693/22 від 09.03.2023 зазначено, що Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Верховний Суд зауважує, що вирішуючи питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису, суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Докази, що додають до заяви про видачу обмежувального припису, мають стосуватись місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді - психологічному, фізичному, економічному, тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії у відношенні до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими. Як докази до заяви можуть додаватись, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонювальний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, винесений судом у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Суд враховує, що ОСОБА_2 притягався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, до нього застосовувалося адміністративне стягнення у вигляді штрафу, а також відносно ОСОБА_2 раніше було винесено терміновий заборонний припис, але останній продовжує вчиняти домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно заявника. Психологічне насильство з боку ОСОБА_2 проявляється в погрозах фізичною розправою, вираженні нецензурною лайкою. Фізичне насильство з боку ОСОБА_2 проявляється в хапанні за руки, намаганні розпочати бійку. ОСОБА_2 доказів на підтвердження іншого до суду не надав.

Суд вважає, що існує високий рівень вірогідності повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо заявника, і такі ризики є реальними.

ОСОБА_1 , як жертва домашнього насильства, з урахуванням та оцінкою наявних ризиків потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оскільки ігнорування ОСОБА_2 застосованих працівниками поліції до нього заходів впливу, повторюваність вчинення ним протиправних дій щодо заявника, дають підстави вважати вірогідним продовження чи повторне застосування ОСОБА_2 до заявника психологічного чи фізичного насильства.

На підставі вище викладеного, суд вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, тому необхідно видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), поклавши на останнього на строк шість місяців такі обов`язки: - заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) наближатися на відстань ближче, ніж 50 метрів до будинку АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_1 , а також до місця її роботи. Оскільки місця частого відвідування заявником не конкретизовано, в цій частині заява задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 263-265, 350-2 ЦПК України, суд

вирішив

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), громадянина України, поклавши на нього на строк шість місяців такі обов`язки:

- заборонити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) наближатися на відстань ближче, ніж 50 метрів до будинку АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 ), перебувати в ньому, а також наближатись на відстань ближче, ніж 20 метрів до місця її роботи.

Про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити Відділення поліції №2 Миколаївського районного управління ГУНП в Миколаївській області для взяття особи на профілактичний облік та Виконавчий комітет Миколаївської міської ради.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Інформація про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25.07.2024.

Суддя В. В. Кокорєв