УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

22.07.2024 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Воробйова Т.А.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1

до Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради

про захист цивільних прав та інтересів при розгляді клопотання від 27.11.2015 та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконними рішення, дії чи бездіяльність незаконною відмовою додержуватись вимог земельного законодавства при розгляді клопотання від 27.11.2015 відповідачем, якими порушено цивільні права та інтереси позивача, та стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 120 000,00 грн.

В обґрунтування вимог ОСОБА_1 вказав, що під час розгляду клопотання від 27.11.2015 Департамент містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради допустив десять порушень вимог чинного законодавства, чим порушив права та інтереси ОСОБА_1 .

Позивач вказує, що внаслідок таких неправомірних дій відповідача йому спричинено моральну шкоду, адже він зазнав погіршення стану здоров`я, переніс душевні страждання та був позбавлений можливості реалізовувати звички та бажання, що призвело до погіршення стосунків з оточуючими та інші негативні наслідки.

Оскільки законодавство України не містить чітко визначених критеріїв для розрахунку розміру моральної шкоди, ОСОБА_1 розмір моральної шкоди визначає на свій розсуд з врахування характеру протиправних дій відповідача, глибини завданих позивачу фізичних та душевних страждань, ступеня вини відповідача та інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.3 ст.46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Цей припис слід застосовувати з урахуванням частини четвертої статті 55 КАС України. Держава бере участь у справі через відповідний орган державної влади відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник. Отже, в адміністративному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді.

Згідно з ч.5 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один із його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їхні права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Водночас, визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану у його наданні.

Згідно з ч.1 ст. 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 21.03.2018 у справі №536/233/16-ц, від 03.10.2018 справі №820/4149/17, від 28.11.2018 у справі № 820/4439/17, висловлювала правову позицію про те, що якщо особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких ці органи приймають відповідні рішення, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду. У таких спорах право позивача не було реалізовано внаслідок відмови відповідача в погодженні проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки. Наявність існуючого речового права позивача або інших осіб на земельну ділянку судами не встановлено.

Встановлено, що ОСОБА_1 27.11.2015 звернувся до голови Житомирської міської ради із клопотанням про надання йому дозволу на одержання безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража площею 0,01 га, яка знаходиться за межами гаражного кооперативу «Хмільники» та за межами пров. 1-го Винокурного.

Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища, правонаступником якого є Департамент містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради, 21.12.2015 направив начальнику управління регулювання земельних відносин міської ради Лалименко Є.В., виконкому міської ради, лист №3729/13, у кому вказано, що звернення ОСОБА_1 щодо надання йому дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,0100 га по пров.1-му Винокурному для будівництва індивідуального гаража розглянуто. Відповідно до Генерального плану м. Житомира, затвердженого рішенням міської ради від 26.12.2001 №266, земельна ділянка, яку бажає отримати у власність вказаний громадянин, знаходиться на території багатоповерхової забудови. Чинним Генеральним планом не визначена можливість використання земельних ділянок для індивідуального гаражного будівництва в межах території багатоповерхової забудови.

Вважаючи, що лист №3729/13 від 21.12.2015 є незаконним та містить численні порушення вимог законодавства, чим порушено права та інтереси ОСОБА_1 , останній звернувся до суду з даним позовом про захист порушених прав та інтересів.

Відповідач, у ході складання лист №3729/13 від 21.12.2015, виконував владні управлінські функції, покладені на нього відповідно до вимог законодавства, в свою чергу позивач стверджує, що при складанні даного листа відповідач допустив численні порушення вимог законодавства, що призвело до порушення прав та інтересів ОСОБА_1 та завдання йому моральної шкоди.

Позивач оскаржує дії суб`єкта владних повноважень та просить відшкодувати спричинену йому шкоду й звернувся до суду із позовом про захист свого інтересу в отриманні земельної ділянки у власність, який не було реалізовано. З чого слідує, що між сторонами речові приватноправові відносини не виникли.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За наведених обставин, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі.

Керуючись статтями 186, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради про захист цивільних прав та інтересів при розгляді клопотання від 27.11.2015 та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.А. Воробйова