Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2024 р.

м. Київ

справа № 755/11010/24

провадження № 2/755/6635/24

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на користь та на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і довічно, мотивуючи тим, що позивач є матір`ю відповідача, яка є її єдиним донькою. Позивач є особою похилого віку, перебуває на пенсії, однак у дуже скрутному матеріальному становищі, отримуючи мізерну пенсію у розмірі 4 042,15 грн., не має можливості оплати витрат на комунальні послуги, купувати ліки та продукти харчування. Відповідач будь-якої допомоги позивачу не надає, матір`ю опікуватися не бажає, є особою працездатного віку, має можливість отримання регулярного доходу, однак матір`ю не опікується, що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач ОСОБА_2 , отримавши копію позовної заяви з додатками та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено повторним свідоцтвом про народження, виданим Соломянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30.05.2024 року, актовий запис № 214.

За даними Пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на пенсії за віком та отримує пенсійне забезпечення у розмірі 4 024,15 грн., дохід за період з січня 2024 року по червень 2024 року становить 23 564,50 грн., що підтверджено Довідкою про доходи № 9117 0918 0274 6104, виданою Головним управлінням Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва.

За даними Довідки, виданої Управлінням соціального захисту населення від 11.04.2024 року № 140, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні, їй не призначено жодних видів допомоги та компенсацій.

Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи медичну документацію ОСОБА_1 КНП «Київська міська клінічна лікарня № 3».

Відповідно до положення статті 202 Сімейного кодексу України, що закріплено в статті 51 Конституції України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Утримання батьків дітьми є відповідною моральною компенсацією за утримання і турботу надану батьками дитині. Обов`язок дітей утримувати своїх батьків відноситься до зобов`язань першої черги.

Для виникнення обов`язку дітей утримувати батьків у судовому порядку необхідна наявність наступних умов: кровне споріднення між батьками та дітьми, засвідчене у встановленому законом порядку, або інші юридично значущі зв`язки між ними; непрацездатність батьків і потреба ними матеріальної допомоги; повноліття дітей. За відсутності однієї із зазначених умов обов`язок у дітей утримувати батьків не виникає.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України ), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України).

Разом з тим, згідно положень ч. 1-4 ст. 75 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, відповідно до статті 205 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач ОСОБА_1 вказує на значно низький розмір отримуваної нею пенсії у сумі 4 042,15 грн., якої не вистачає на сплату комунальних платежів, лікування та придбання великого обсягу вартісних лікарських засобів, тому позивач вимушена звернутися із позовом про стягнення аліментів на її утримання з її доньки, яка, маючи можливість, не допомагає матері матеріально та не доглядає за нею.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Як було зазначено вище, відповідно до положень статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись вищенаведеними положеннями сімейного законодавством України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 , 1981 року народження, аліментів на утримання її матері ОСОБА_1 , 1953 року народження, у заявленому позивачем розмірі - оскільки судом встановлено, що позивач є особою пенсійного віку, потребує допомоги, отримує незначного розміру пенсійне забезпечення, при цьому суд бере до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, не має інших утриманців та соціальних зобов`язань, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів, за відсутності доказів спростування останнього.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері підлягає до задоволення та присуджує до стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь та утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26 червня 2024 року і довічно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 202, 205 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь та утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26 червня 2024 року і довічно.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 24 липня 2024 року.

Суддя: В.І. Галаган