Справа № 302/834/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.07.2024 селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді: Сидоренко Ю.В.,

при секретарі Царь О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 ), про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

19 червня 2024 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Миня Г.І., до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначає, що 15 травня 2019 року між ним та відповідачкою ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстрований Міжгірським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, про що складено відповідний актовий запис №17, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

За час шлюбу у подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народились дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Позивач вказує, що 03 серпня 2022 року між ним, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 погіршились стосунки, з серпня 2022 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинено. спільне господарство не ведуть, у зв`язку з чим подальше підтримання шлюбних відносин позивач вважає неможливим.

На даний час за домовленістю між сторонами, відповідачка проживає разом з дочкою. Стосунки позивач підтримує тільки з дочкою. Позивач вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, її збереження вважає за недоцільне, примирення з відповідачкою неможливим. Вказує, що шлюб існує формально, спору по розподілу майна та визначення місця проживання доньки вони не мають, та з урахуванням вищенаведеного, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом про розірвання шлюбу.

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 24 червня 2024 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін по справі.

Відповідачці ОСОБА_1 ухвалою суду від 24 червня 2024 року було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

28.06.2024 року відповідачкою подано до суду письмову заяву про визнання позову, в якій нею зазначено, що позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу вона визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу з позивачем ОСОБА_1 не заперечує та просить позов задовольнити.

Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини по справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали шлюб, який 15 травня 2019 року зареєстрований Міжгірським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області та у книзі реєстрації актів зроблено відповідний актовий запис № 17 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , оригінал якого міститься в матеріалах даної справи. Як вбачається з вказаного свідоцтва, після реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище дружини « ОСОБА_5 » змінено на прізвище « ОСОБА_6 ».

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про її народження, копія якого є в матеріалах справи (а.с.9).

Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, відсутністю взаєморозуміння, що в цілому призвело до втрати почуття любові та довіри один до одного, та припинення шлюбних відносин, у зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом про розірвання шлюбу.

Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду: зокрема, положеннями ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України (далі СК України).

Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, розумності, справедливості та доцільності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі та суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалася остаточно та будь-яких підстав до її збереження судом не встановлено та відповідачем у поданій заяві не наведено.

Крім того, оскільки позивач ОСОБА_1 наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням його до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Оскільки відповідачка ОСОБА_2 визнала позов про розірвання шлюбу у повному обсязі, що вбачається з її письмової заяви від 28.06.2024 року та таке визнання не суперечить Закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Повно та всебічно дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши обґрунтування заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, проти задоволення яких відповідачка ОСОБА_2 не заперечує, подала заяву про визнання позову, тому суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, шлюбні стосунки сторони не підтримують, та формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що мають істотне значення, тому суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх малолітньої дитини.

Крім того, відповідно до положень ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд вважає необхідним також повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету - 50 % судового збору, сплаченого ним при пред`явленні до суду позову немайнового характеру, а саме: в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача, а саме судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, який понесений позивачем при пред`явленні ним позову до суду, що підтверджується квитанцією ID: 0989-4533-7624-8249 від 18.06.2024 року (а.с.1).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 13, 81, 137, 142, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст.105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 15 травня 2019 року Міжгірським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 17.

Прізвище відповідачки ОСОБА_2 після розірвання шлюбу залишити « ОСОБА_6 ».

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Міжгірському районі Закарпатської області повернути позивачу ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) з Державного бюджету - 50% судового збору, сплаченого ним згідно квитанції ID: 0989-4533-7624-8249 від 18.06.2024 року, а саме повернути позивачу ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ) на користь позивача ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення через Міжгірський районний суд Закарпатської області.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області: Ю. В. СИДОРЕНКО