Провадження №2-о/523/495/24
У Х В А Л А

"26" липня 2024 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду міста Одеси Далеко К.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Через систему «Електронний суд» до Суворовського районного суду м.Одеси надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заява від імені ОСОБА_1 підписана електронним підписом представника заявника, адвокатом Дубіна О.А.

23 липня 2024р суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст.14,33 ЦПК України.

У поданій заяві заявник просить: 1) Встановити факт сумісного проживання ОСОБА_1 разом із своїм чоловіком ОСОБА_2 по день його смерть ІНФОРМАЦІЯ_1; 2) Встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні її чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт Благодатне, Волноваського району Донецької області; 3) Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.02.2024 року щодо переходу на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

Оглянувши заяву про встановлення факту та додані до неї документи, суддя вважає за необхідне відмовити у відкриті провадження у справі за частиною вимог з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

У справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі, Велика Палата Верховного Суду у п. 33-35 зазначеної постанови від 30.01.2020 зазначила, що вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній.

Визначаючи, чи пов`язується з встановленням зазначеного факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення ст. 1 ЦК України. За змістом ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

За своїм предметом та можливими правовими наслідками вимога заяви про зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області розглянути заяву щодо переходу на пенсію у зв`язку із втратою годувальника не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Отримавши рішення про відмову щодо переходу на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, ОСОБА_1 його в установленому порядку не оскаржила, а звернулася до суду із заявою про встановлення фактів.

Питання щодо переходу на пенсію годувальника регулюється «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що здійсюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до п. 2.11. Порядку у судовому порядку встановлюється лише факт, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї померлого годувальника, що встановлюється у судовому порядку.

Вимога щодо зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву щодо переходу на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, у порядку цивільного судочинства не може розглядатися та фактично спрямована на розгляд справи у позовному провадженні яка належить до юрисдикції адміністративного судочинства.

Так, ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначає вичерпний перелік питань, які підлягають розгляду у порядку окремого провадження.

Оскільки вимога про зобов`язання повторно розглянути заяву щодо переходу на пенсію годувальника, не входить до даного переліку, то у відкритті провадження за цією вимогою слід відмовити.

В іншій частині, а саме в частині заявленої вимоги про встановлення факту сумісного проживання разом із своїм чоловіком по день його смерті та встановлення факту перебування на утриманні померлого годувальника, заява відповідає вимогам ст. 318 ЦПК України, а тому вона підлягає розгляду в судовому засіданні за правилами окремого провадження.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186, ст.315, 318 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення у частині вимог про:

-Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.02.2024 року щодо переходу на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

Відкрити провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення у частині вимог про:

-Встановити факт сумісного проживання ОСОБА_1 разом із своїм чоловіком ОСОБА_2 по день його смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-Встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні її чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт Благодатне, Волноваського району Донецької області.

Розгляд справи проводити в порядку окремого провадження.

Призначити по справі судове засідання на 18 жовтня 2024 року о 11год 30хв в приміщенні суду, зал судового засідання, №17.

Надіслати учасникам справи копію ухвали про відкриття провадження у справі одночасно з копією заяви та копіями доданих до неї документів.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://sv.od.court.gov.ua.

Ухвала у частині відмови у відкритті провадження може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, в іншій частині оскарженню не підлягає.

Суддя: К.О.Далеко