Справа № 707/1287/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі судді Прилуцького В.О., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в залі суду в м.Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» про визнання відсутньою пропозиції укласти договір що пов`язано із захистом прав споживача,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Смілакомунтеплоенерго» про визнання відсутньою пропозиції укласти договір що пов`язано із захистом прав споживача.

В позовній заяві позивач просить визнати, що КП «Смілакомунтеплоенерго» не направляло йому пропозицію укласти договір про надання послуг з централізованого опалення за період з лютого 2018 року по березнь 2024 року; визнати, що договір про надання послуг з централізованого опалення між КП «Смілакомунтеплоенерго» та ним відсутній; визнати, що правовідносини у сфері надання послуг з централізованого опалення між ним та ТОВ «Смілакомунтеплоенерго» відсутній.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 червня 2024 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило.

Відповідач у встановлений ухвалою термін надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, через їх необгрутнованість та безпідставність.

Окрім того представник відповідача надав до суду заяву про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Заява мотивована тим, що в провадженні Черкаського апеляційного суду перебуває справа за аналогчним позовом, з тиим самим предметм та з тих самих підстав.

З апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що вона подана на ухвалу судді Смілянського міськрайонного суду Биченка І.В. від 15 травня 2024 року про залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно до п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК Україниу суд залишає позовну заяву без розгляду якщо в провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З копії ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 травня 2024 року вбачається, що позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ "Смілакомунтеплоенерго" про визнання відсутньою пропозиції укласти договір, що пов`язано із захистом прав споживава залишено без розгляду.

Таким чином позов ОСОБА_1 по суті не вирішенно, рішення по справі не винесено.

Відповідно підстави для застосування судом п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивач, як на доказ своїх позовних вимог та на підтвердження відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення між комунальним підприємством «Смілакомунтеплоенерго» та ОСОБА_1 надав до суду копію позовної заяви КП «Смілакомунтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, заяву до КП «Смілакомунтеплоенерго» від 18 грудня 2018 року (якою повідомив, що не має з підприємством ніяких правовідносин, не давав згоди на отримання послуг з опалення його квартири, на відкриття особового рахунку), зразок типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, копію рішення апеляційного суду Черкаської області від 1 листопада 2012 року, копію газети Сміла від 28 лютого 2018 року.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до частини першої, третьої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Пункт перший частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.

Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Рішенням Виконавчого комітету Смілянської міської ради від 23 лютого 2018 року за № 70 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» КП «Смілакомунтеплоенерго» є виконавцем послуги з централізованого опалення для об`єктів усіх форм власності на території міста Сміла.

Умови договірних правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг визначені законодавчо, зокрема ч.7 ст. 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» в якій вказано, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Так, 28 лютого 2018 року КП «Смілакомунтеплоенерго» на офіційному сайті підприємства skte.com.ua та в місцевій газеті «Сміла» від №9 (1101) опублікувало Договір про надання послуг з централізованого опалення для його укладання шляхом приєднання всіма споживачами послуг, тобто цей договір в розумінні ст. 633, 634 ЦК України є публічним договором приєднання.

Згідно п.10.1 Договору про надання послуг з централізованого опалення, цей договір є підставою для появи публічно-правових взаємовідносин КП «Смілакомунтеплоенерго» з усіма Споживачами, які підлягають під цю категорію.

Відповідно до п.10.2. Договору, згода Споживача є прийняттям ним публічної пропозиції КП «Смілакомунтеплоенерго» про укладення Договору.

Частиною 4 статті 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» унормовано, що процедура погодження договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.

В п.1.1. Договору визначено, що згода ненадання заперечень з боку Споживача щодо умов цього Договору впродовж 30 днів з дня опублікування, тобто підприємством було дотримано місячний термін на акцептування договору сторонами.

Таким чином впродовж 30 днів з моменту опублікування Договору в місцевій газеті «Сміла» від 28 лютого 2018 року №9 (1101) та на офіційному сайті підприємства skte.com.ua, ОСОБА_1 мав право подати заперечення щодо умов Договору на адресу комунального підприємства.

Однак до суду не надано доказів того, що ним у зазначений період було надано до КП «Смілакомунтеплоенерго» заперечення щодо договору, а тому позивач вважається таким, що прийняв публічну пропозицію КП «Смілакомунтеплоенерго» і згідно ст.ст. 205, 901-903 ЦК України договір про надання послуг з централізованого теплопостачання між сторонами фактично відбувся (конклюдентний договір).

Суд дослідив надану позивачем до позовної заяви копію заяви до КП «Смілакомунтеплоенерго» на яку він посилається, як на заперечення щодо приєднання до умов договору та прийшов до висновку, що вона не може бути взята до уваги судом, як підстава для задоволення позову, оскільки така заява була подана позивачем до товариства поза межами строку на погодження умов договору 18 грудня 2018 року (оголошення на сайті та в газеті було опубліковано 28.02.18).

Крім того ОСОБА_1 , в позовній заяві з посиланням на рішення Апеляційного суду Черкаської області від 01 листопада 2012 року у справі №22ц/2390/1637/2012 зазначає, що у споживача відсутній обов`язок оплачувати фактично надані послуги на позадоговірних засадах (до укладення договору).

Проте, з таким твердженням позивача погодитись не можна, оскільки такий обов`язок встановлено законодавчими актами, зокрема: споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч.1 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року); споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (ч.6 ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633-IV).

Окрім того ч. 4 статті 263 ЦПК України визначає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд повинен враховувати висновки викладені в постановах Верховного Суду.

Суд при винесенні рішення враховує висновки викладені в постановах Верховного Суду зокрема відповідно до яких: «Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі» (постанова Верховного Суду України від 20.04.2016 року по справі № 6-2951цс15, постанови Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц (провадження № 61-11107св18), від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204св18), від 21 квітня 2020 року у справі №910/7968/19, від 04 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21 (провадження № 61-2572св22), від 07 листопада 2023 року у справі № 643/17352/20 (провадження № 61-9449св22), від 22 грудня 2023 року у справі № 607/2611/22 (провадження № 61-9399св23), від 25 березня 2024 року у справі № 462/1232/23 (провадження № 61-16076св23), а також п.79 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року по справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19).

Суд звертає увагу і на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 10 грудня 2018 року у справі № 638/11034/15-ц та у постанові від 02 квітня 2020 року у справі № 757/29813/17-ц, відповідно до яких власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг.

За таких обставин, посилання позивача ОСОБА_1 на відсутність підстав для оплати за фактично надані послуги ТОВ «Смілакомунтеплоенерго» є помилковим.

Позивач ОСОБА_1 не надав до суду доказів того, що звертався до відповідача ТОВ «Смілакомунтеплоенерго» із вимогою про укладення договору про надання послуг з централізованого опаленн та йому було безпідставно відмовлено в цьому. Позивач також не надав доказів того, що він звертався до відповідача із вимогою про отримання інформації щодо послуг по опаленню квартири і йому не було надано відповідну інформацію.

Згідно ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач або суб`єкт теплопостачання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до вимог статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Статтею 68 ЖК України передбачено, що наймач зобов`язаний вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Статтею 24 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачання організацією на постачання теплової енергії.

Ст. 76 ЦПК України вказує на те, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України)

Відповідно до ст. 80,81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на пітвердження заявлениз ним позовних вимог, тому позов до задоволення не пілягає.

Суд зазначає, що Європейський суд з прав людини зауважує на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268, 315, 316, 319, 352, 354 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» про визнання відсутньою пропозиції укласти договір що пов`язано із захистом прав споживача- відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення, а якщо рішення суду не було вручено у день його складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , проживаючий по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: КП "Смілакомунтеплоенерго", розташоване по вул. В. Чорновола, 72 - а в м. Сміла, Черкаської області, ідентифікаційний код юридичної особи в .

Головуючий: В. О. Прилуцький