печерський районний суд міста києва
Пр. № 2-1364/24
16 квітня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Соколов О.М.,
при секретарі судового засідання Проскурні А.Г.,
До Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Приватного нотаріуса Юдіна Максима Анатолійовича, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківського району в м. Києві Державної адміністрації про визнання протиправним і скасування свідоцтва.
ПАТ «Родовід банк» звернувся до нотаріуса про розірвання договору іпотеки т визнання себе власником квартири де позивач проживала разом з малолітньою донькою.
Відповідно до оскаржуваного свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним Максимом Анатолійовичем 19.09.2016 року зареєстрованого в реєстрі за номером 704, посвідчена зміна власника квартири у АДРЕСА_2 з ОСОБА_2 до ПАТ «РОДОВІД БАНК».
Вказала, враховуючи, що ОСОБА_2 , який уклад іпотечний договір без згоди органів опіки є інвалідом 2-ї групи з 2003 року та в іпотечній квартирі проживає та користується (цією квартирою) від народження малолітня онука, нотаріусом при вчинені нотаріальних дій не витребувано у відчужувача дозвіл органу опіки та піклування на вчинення такого правочину Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 31452747 від 19.09.2016, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіна М.А. є нікчемним та підлягає скасуванню.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.09.2019 року позовну заяву залишено без руху.
24.09.2019 року на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.
04.10.2019 року на адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.10.2019 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін.
11.11.2019 року на адресу суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову.
13.11.2019 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів.
13.01.2020 року на адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення до позовної заяви.
16.01.2020 року судом на адресу Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна М.А. було направлено запит на витребування інформації.
11.02.2020 року судом повторно на адресу Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна М.А. було направлено запит на витребування інформації.
02.03.2020 року судом повторно на адресу Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна М.А. було направлено запит на витребування інформації.
13.07.2020 року на адресу суду від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника третьої особи.
13.07.2020 року судом повторно на адресу Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна М.А. було направлено запит на витребування інформації.
13.10.2020 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів.
24.01.2021 року на адресу суду від позивача надійшла заява про забезпечення доказів.
19.08.2021 року на адресу суду від позивача надійшла заява про зміну позовних вимог.
31.01.2022 року на адресу суду від позивача надійшла заява про уточнення (розширення) позовних вимог.
04.10.2022 року судом повторно на адресу Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна М.А. було направлено запит на витребування інформації.
09.02.2023 року судом повторно на адресу Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна М.А. було направлено запит на витребування інформації.
Протокольною ухвалою суду від 16.04.2024 року заяву про забезпечення доказів було повернуто, оскільки остання подана без додержання вимог статті 117 ЦПК України, а саме позивачем не було сплачено судовий збір за подання заяви про забезпечення доказів ( ч. 3 ст. 117 ЦПК України).
Протокольною ухвалою суду від 16.04.2024 року відмовлено у прийнятті заяви позивача про зміну позовних вимог, оскільки остання подана після першого судового засідання (19.08.2021 року) у порушення приписів пункту 2 частини другої статті 49 ЦПК України, при цьому справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, а клопотання про поновлення строку, встановленого законом, одночасно із заявою про зміну позовних вимог не було подано, як це передбачено частиною четвертою статті 127 ЦПК України.
Позивач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила, разом з тим, в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи у її відсутність, вимоги підтримала, просила задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошення на сайті Печерського районного суду м.Києва, а тому, в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином.
Третя особа в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила, разом з тим, в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи у відсутність представника третьої особи.
Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили.
За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи в порядку заочного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. При цьому, позивач не заперечує щодо такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини 1 статті 15 та частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права способам, що встановлено чинним законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Повноваження державного реєстратора та порядок їх реалізації у спірних правовідносинах визначаються, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127.
Відповідно до матеріалів справи, 19.09.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А., відповідно до ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження», статті 49 ЗУ «Про іпотеку», на підставі Акта № 48312672/5 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого В.о. начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О.С. було посвідчено, що Публічному акціонерному товариству «РОДОВІД БАНК» належить на праві власності майно, що складається з: квартири АДРЕСА_1 та видано свідоцтво зареєстроване в реєстрі за № 704.
Відповідно ч. 2 ст. 48 Цивільного процесуального кодексу України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
За змістом ст. 51 Цивільного процесуального кодексу України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення.
Тлумачення змісту статті 51 Цивільного процесуального кодексу України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.
Таким чином, суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 189 Цивільного процесуального кодексу України та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів.
Виходячи з наведеного, законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.
Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом, за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 29.08.2019 у справі № 642/6181/16-ц).
Верховний Суд також зазначає, що вирішуючи спір, суд має зазначити висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково щодо кожного відповідача у справі, конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права.
Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права на об`єкт нерухомого майна має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на об`єкт нерухомого майна іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо об`єкта нерухомого майна. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру. Правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року №823/2042/16 (провадження №11-377апп18)
В розрізі даного спору, з урахуванням обраного позивачем способу захисту, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін Максим Анатолійович, не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за яким зареєстроване речове право на нерухоме майно, а на державного реєстратора покладено лише виконання зобов`язання щодо внесення записів до Державного реєстру прав на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав, а отже, з урахуванням вищенаведених норм закону приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін Максим Анатолійович є неналежним відповідачем, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України)
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України)
Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Юдіна Максима Анатолійовича, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківського району в м. Києві Державної адміністрації про визнання протиправним і скасування свідоцтва, є не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
У відповідності до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі, оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
Враховуючи наведене та керуючись статтями ст.ст.12,13, 81,89, 141, 263, 265, 273, 280, 354 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Юдіна Максима Анатолійовича, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківського району в м. Києві Державної адміністрації про визнання протиправним і скасування свідоцтва - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя О.М.Соколов