Справа № 314/1869/24
Провадження № 2/314/865/2024
19.07.2024 м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді - Свідунович Н.М.,
секретар судового засідання Печонкіна В.П.,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 314/1869/24 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вільнянської міської ради Запорізької області про визнання права власності на земельну ділянку
У квітні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Зіменко О.В. звернулась до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до виконавчого комітету Вільнянської міської ради Запорізької області про визнання права власності на земельну ділянку. На обґрунтування своїх вимог зазначила, що 15.04.2004 її батько ОСОБА_2 подарував їй ОСОБА_1 житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, відповідно до договору дарування від 15.04.2004, посвідченого державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори Коробкою О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1417, у предметі договору зазначено про дарування одного об`єкта нерухомого майна житлового будинку АДРЕСА_1 . Разом із тим, у пунктах 2.2., 3.1.7., 3.2.1., 3.2.2., 3.3., 3..1., 4.1., 5.1. договору дарування мова йде про два об`єкти нерухомого майна: житловий будинок та земельну ділянку. Увесь час обдаровувана ОСОБА_1 вважала, що на підставі вказаного договору їй передано у власність (подаровано) як житловий будинок, так і земельну ділянку. Під час укладення правочину вона поставила свій підпис у Книзі реєстрації правочинів як за укладення правочину щодо житлового будинку, так і земельної ділянки.
Разом з тим, станом на теперішній час вона не має можливості зареєструвати за собою право власності на земельну ділянку, право на яку посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ЗП № 017299, який видано на ім`я її батька ОСОБА_2 1998 року Вільнянською міською радою.
Проте, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати позивачки та дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після їх смерті спадкові справи не заводились.
Отже, позивачка не має можливості оформити право власності на земельну ділянку, розташовану під належним їй житловим будинком у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку за Державним актом на право власності на землю серії І-ЗП № 017299, виданого Вільнянською міською радою 06.04.1998, зареєстрованого в книзі за № НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_2 , за договором дарування від 15.04.2004, посвідченого державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори Коробкою О.В., зареєстрованим в реєстрові за № 1417.
Ухвалою суду від 26.04.2024 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження. Крім того, цією ухвалою задоволено клопотання представника позивача та витребувано від Вільнянської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) інформацію про внесення запису до реєстру для реєстрації нотаріальних дій та присвоєння окремого реєстрового номеру, а саме: чи було зареєстровано державним нотаріусом 15.04.2004 при укладенні правочину дарування між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одну нотаріальну дію (щодо житлового будинку) чи дві нотаріальні дії (щодо житлового будинку та земельної ділянки); інформаційну довідку зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) щодо реєстрації спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також, за наявності, фотокопію спадкової справи; інформаційну довідку зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) щодо реєстрації спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також, за наявності, фотокопію спадкової справи.
18.06.2024 на адресу суду від Вільнянської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли інформаційні довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) щодо реєстрації спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також інформація щодо внесення запису до реєстру для реєстрації нотаріальних дій при укладенні 15.04.2004 правочину дарування між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Ухвалою від 05.07.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.
У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, від її представника адвоката Зіменко О.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують.
Представник відповідача виконавчого комітету Вільнянської міської ради Запорізької області в судове засідання не з`явився, відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за відсутності його представника, а також відзиву на позов до суду не надходило.
За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності учасників справи та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до договору дарування від 15.04.2004, укладеного між ОСОБА_2 ( ОСОБА_4 ) та ОСОБА_1 (Обдарована), посвідченого державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори Коробкою О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1417, Даритель зобов`язується передати у власність Обдарованій, а Обдарована зобов`язується прийняти в дар, належний Дарителю жилий будинок АДРЕСА_1 , з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, розташований на земельній ділянці загальною площею 0,10 га на території АДРЕСА_1 , яка надана для обслуговування житлового будинку, яка належить Дарителю на підставі Державного акта на право власності на землю І-ЗП № 017299, виданого Вільнянською міською Радою народних депутатів 06.04.1998, зареєстрованого в Книзі за № 234. Зазначений жилий будинок має розмір загальної площі 54,2 кв. м, житлової площі 26,9 кв. м, жилий будинок належить Дарителю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності /22/19.09.1988/Вільнянська міська рада, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно 19.09.1988 в Книзі за № 17, номер запису 2552.
На підставі вказаного договору дарування за ОСОБА_1 ОП ЗМБТІ зареєстровано право власності на жилий будинок АДРЕСА_1 , про що свідчить Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3700019 від 27.05.2004.
Таким чином, предметом договору зазначено про дарування одного об`єкта нерухомого майна житлового будинку АДРЕСА_1 .
В свою чергу, у пунктах 2.2., 3.1.7., 3.2.1., 3.2.2., 3.3., 3..1., 4.1., 5.1. Договору дарування зазначено про два об`єкти нерухомого майна: житловий будинок та земельну ділянку.
Згідно з листом Вільнянської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 15.06.2024 за № 489/01-16, реєстрі для реєстрації нотаріальних дій при укладенні 15.04.2004 правочину дарування між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 присвоєно один реєстровий номер та зроблено запис: "Договір дарування будинку та з/д".
Відповідно до пункту 2 розділу 7 Перехідних положень ЗУ "Про Державний земельний кадастр" земельні ділянки право власності на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння ним кадастрового номеру.
Таким чином, у Державному земельному кадастрі власником земельної ділянки зазначено саме ОСОБА_2 .
Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 15.03.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено актовий запис про смерть №48.
ОСОБА_2 є батьком позивачки, про що свідчать копія свідоцтва про народження ОСОБА_5 , батьком якої записано ОСОБА_2 , а також копія свідоцтва про укладення шлюбу, згідно з яким 27 червня 1974 ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_6 та після укладення шлюбу змінила прізвище на " ОСОБА_7 ".
В свою чергу, мати позивачки та дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 20.04.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 90.
Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 76898722 від 09.05.2024 спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заводилась. Так само, згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 76898623 від 09.05.2024, спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 не заводилась.
Отже, позивачка не має можливості оформити право власності на земельну ділянку, розташовану під належним їй житловим будинком, у іншим спосіб, що обумовлює необхідність звернення до суду.
Чинне земельне та цивільне законодавство визначає імперативність, а саме "автоматичність" переходу прав на земельну ділянку при переході прав на об`єкт нерухомого майна, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який знаходить свій вияв у положеннях ст. 377 Цивільного кодексу України та ст. 120 Земельного кодексу України.
Відповідно до положень наведених вище статей, до особи, яка набула право власності, на підставі вчиненого правочину або у порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку.
Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.
Виходячи з цього, логічним є те, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти.
Відповідно до ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття окремої частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, що перебував у приватній власності її попереднього власника, право власності на земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт, одночасно переходить до набувача пропорційно до його частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо попередньому власнику у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому розмірі.
Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.
Особи, які набули права власності на будівлю чи споруду стають власниками чи користувачами земельної ділянки, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
За положеннями ст. 2 ЦК України земельні відносини регулюються земельним законодавством.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 78 Земельного кодексу України (2001 року) право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Земельною ділянкою як об`єктом цивільних прав є частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами (ст. 79 ЗК України 2001 року).
Дарувальник ОСОБА_2 підтвердив своє право власності на спірну земельну ділянку на час укладення договору дарування, за яким житловий будинок, розташований на вказаній земельній ділянці, перейшов у власність до іншої особи ОСОБА_1 , про що зазначено в пунктах 2.2., 3.1.7., 3.2.1., 3.2.2., 3.3., 3..1., 4.1., 5.1. договору дарування. За договором передано не лише житловий будинок, а й земельну ділянку.
Отже, до позивача право власності на земельну ділянку перейшло на підставі ст.ст. 120, 125 ЗК України та ст. 377 ЦК України.
Стаття 120 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (2004 року), визначала особливий правовий механізм переходу прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будівлю і споруду, які розміщені на цій земельній ділянці.
Так, ч. 1 ст. 120 ЗК України (у відповідній редакції) передбачала, що при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди.
Разом з тим, при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, як і у справі, яка розглядається, слід враховувати те, що зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.
При застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з положеннями ст. 125 ЗК України у редакції, що була чинною, починаючи з 01.01.2002, слід виходити з того, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.
Тобто за загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вільнянської міської ради Запорізької області про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на земельну ділянку за Державним актом на право власності на землю серії І-ЗП № 017299, виданого Вільнянською міською радою 06.04.1998, зареєстрованого в книзі за № 234, на ім`я ОСОБА_2 , за договором дарування від 15.04.2004, посвідченого державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори Коробкою О.В., зареєстрованим в реєстрі за № 1417.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, які починають відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду -якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Наталія Миколаївна Свідунович