________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-р/947/15/24
УХВАЛА

про відмову у роз`ясненні рішення суду

26.07.2024

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Куриленко О.М.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Київського районного суду м. Одеси від 31.05.2024 року по справі №947/32376/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції, Головного управління Державного казначейства України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Київська окружна прокуратура м.Одеси про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2024 року ОСОБА_1 , через систему "Електронний суд", звернувся до суду з заявою, в якій просить роз`яснити рішення Київського районного суду м.Одеси від 31.05.2024 року по справі 947/32376/23, а саме: Чи досліджував суд обставини та докази за якими вважається, що ГУ ДПС в Одеській області надало до Апеляційного суду завідомо недійсний доказ, а саме наказ №«243-0 та докази того що цей наказ був недійсний, що стало підґрунтям для винесення рішенням адміністративних судів? Коли виявилося що наказ був недійсним? Чи було відомо відповідачу ГУ ДПС в Одеській області, що вони подають недійсні докази до суду? Чи досліджував суд обставини та докази за якими не можливо було переглянути рішення адміністративних судів за нововиявленими обставинами, так як це не дозволяє КАСУ у випадку розгляду заяви про поновлення строків? Чи досліджував суд порушення державної виконавчої служби щодо внесення усіх відомостей до реєстру, що до виконавчої справи своєчасно? Чи були порушення внесення надходження документів до реєстру? Що призвело до того, що заявник не міг ознайомитись і перевірити усі законні дії відповідача з послідучим його зверненням до адміністративного суду? Чи була в виконавчому реєстрі повна на час звернення до суду? Які докази суд використовував?

В своїй заяві зазначає, що рішення суду є не зовсім зрозумілим йому в описовій та мотивувальній частині.

26.07.2024 року, через систему «Електронний суд», від представника Головного управління ДПС в Одеській області Зарудної Анастасії Ігорівни надійшло клопотання, в якому представник просила розглянути заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Київського районного суду м. Одеси без участі представника Головного управління ДПС в Одеській області та у задоволенні заяви про роз`яснення рішення суду відмовити.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Заявник (позивач по справ) - ОСОБА_1 , у судовому засіданні, призначеному на 26.07.2024 року, заяву підтримав та просив її задовольнити.

Інші учасники по справі у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 ЦПК України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду міста Одеси від 31 травня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції, Головного управління Державного казначейства України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Київська окружна прокуратура м.Одеси про відшкодування шкоди відмовлено.

Як вбачається з відомостей ЄДРСР, ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.07.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 31.05.2024 року по справі №947/32376/23 залишено без руху, оскільки скаржник не порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Згідно ч.ч.1,2 ст.271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Необхідність такого роз`яснення виникає через неоднозначне розуміння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, то суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Ч.2 ст. 271 ЦПК України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Із зазначеної норми вбачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, порядок здійснення якого визначено Законом України від 2 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження».

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII).

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 10 Закону № 1404-VIII встановлені такі заходи примусового виконання рішень: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

За змістом частини першої статті 63 Закону № 1404-VIII рішеннями немайнового характеру є рішення, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Порядок виконання рішень немайнового характеру регулюється Розділом VIII Закону № 1404-VIII. До рішень немайнового характеру, які підлягають примусовому виконанню, відносяться: рішення про відібрання дитини, встановлення побачення з дитиною, усунення перешкод у побаченні з дитиною (статті 64 Закону № 1404-VIII); про поновлення на роботі (стаття 65 Закону № 1404-VIII); про виселення божника (стаття 66 Закону № 1404-VIII); про вселення стягувача (стаття 67 Закону № 1404-VIII); інші рішення, за якими боржника зобов`язано особисто вчинити певні дії на користь стягувача чи утриматися від здійснення таких дій.

За встановленими у справі обставинами вбачається, що у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено, тому воно не підлягає виконанню, порядок здійснення якого визначено Законом України від 2 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження».

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що відповідно до статті 221 ЦПК України роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

З аналізу наведених процесуальних норм випливає, що роз`яснення судового рішення полягає у викладенні в більш чіткій та конкретній формі резолютивної частини рішення і таке роз`яснення пов`язане та має на меті забезпечити чітке і правильне виконання судового рішення, якщо його зміст є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, що виконує це судове рішення.

При цьому, роз`ясненню підлягають судові рішення, які ухвалені по суті спору і підлягають пред`явленню до виконання, та якими встановлюються, змінюються або припиняються права і обов`язки учасників процесу.

Разом з тим, у даному випадку судом чітко викладена резолютивна частина рішення, в яку суд не може вносити зміни.

Рішення суду, зміст якого просить роз`яснити заявник, ухвалено відповідно до вимог ст.ст. 263-265 ЦПК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14. Текст рішення суду є зрозумілим, доступним для сприйняття та виконання, містить вичерпні, чіткі та такі, що випливають із встановлених фактичних обставин, висновки по суті заявлених вимог.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для роз`яснення рішення суду.

Керуючись ст.ст.260, 261, 271, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Київського районного суду м. Одеси від 31.05.2024 року по справі №947/32376/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції, Головного управління Державного казначейства України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Київська окружна прокуратура м.Одеси про відшкодування шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Куриленко О. М.