Провадження № 2-о/369/106/24
РІШЕННЯ

Іменем України

12.07.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

присяжних: Салівоненко С.І., Шупика В.М.,

при секретарі судового засідання Безкоровайній М.Л.,

за участі:

заявника ОСОБА_1 ,

представника особи щодо якої розглядається заява ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні справу № 369/17589/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: орган опіки та піклування Гатненської сільської ради про визнання громадянина недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення опікуна, -

ВСТАНОВИВ:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 , в якій заявник просить суд:

визнати недієздатним громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 недієздатним.

встановити над ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опіку та призначити ОСОБА_1 його опікуном.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом І групи з 01.09.2004 року, інвалід дитинства довічно на підставі довідки МСЕК № 092392 від 07.09.2004 року, довідка МСЕК № 0397701.

Крім того, заявник вказує, що у зв`язку із смертю батьків ОСОБА_1 опинився у складних життєвих обставинах. Через проблеми із здоров`ям не може самостійно утримувати домашнє господарство і задовольняти свої життєві потреби.

Факт смерті батьків ОСОБА_1 та заявника ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про смерть від 11.11.2011 року № 227667 та від 21.04.2016 року № 362147.

Крім того, заявник вказує, що внаслідок хронічного психічного розладу ОСОБА_1 не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не в змозі працювати, не усвідомлює наслідків своєї поведінки, потребує постійного догляду та встановлення над ним опіки.

Заявник вказує, що бажає доглядати за своїм рідним братом ОСОБА_1 і бути його опікуном, і має на це не тільки бажання але і можливість.

На даний час заявник проживає разом із братом ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заявник має у власності житловий будинок 98,6 кв.м., побутові умовим= відмінні для проживання та опікування, будинок в гарному технічному та санітарному стані.

Відповідно до Заключення ЛКК № 298 заявник ОСОБА_1 може доглядати за своїм хворим братом ОСОБА_1 та надавати соціальні послуги постійно.

Крім того, у заявника наявні Сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду від 02.11.2022 року серія ААА № 110599 та Медична довідка про проходження обов`язкових психіатричних оглядів від 02.11.2022 року серії ААА № 110848.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.10.2023 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.11.2023 року призначено в даній справі судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено Комунальному некомерційному підприємству Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання», провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

13.06.2024 року завідуюча відділенням амбулаторних судово-психіатричних експертиз Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» ОСОБА_3 через канцелярію суду зареєстровано висновок СПЕ № 201-ц від 03.06.2024 року.

26.02.2024 року заявницею через канцелярію суду зареєстровано заяву про долучення до матеріалів справи: рішення Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області від 24.01.2024 року № 5/12, додаток 1 до рішення від 24.01.2024 року № 5/12 висновок опікунської ради, додаток 2 до рішення Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області від 24.01.2024 року № 5/12 подання опікунської ради.

12.07.2024 року заявник ОСОБА_1 та адвокат ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги заяви підтримали у повному обсязі, просили суд її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

За змістом ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. (ч. 1 ст. 293 ЦПК України)

Згідно із ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом І групи з 01.09.2004 року, інвалід дитинства довічно на підставі довідки МСЕК № 092392 від 07.09.2004 року, довідка МСЕК № 0397701.

У зв`язку із смертю батьків ОСОБА_1 опинився у складних життєвих обставинах. Через проблеми із здоров`ям не може самостійно утримувати домашнє господарство і задовольняти свої життєві потреби.

Факт смерті батьків ОСОБА_1 та заявника ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про смерть від 11.11.2011 року № 227667 та від 21.04.2016 року № 362147.

На даний час заявник проживає разом із братом ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заявник має у власності житловий будинок 98,6 кв.м., побутові умови відмінні для проживання та опікування, будинок в гарному технічному та санітарному стані, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї майбутнього опікуна Гатненської сільської ради від 27.09.2023 року.

Відповідно до Заключення ЛКК № 298 заявник ОСОБА_1 може доглядати за своїм хворим братом ОСОБА_1 та надавати соціальні послуги постійно.

Крім того, у заявника наявні Сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду від 02.11.2022 року серія ААА № 110599 та Медична довідка про проходження обов`язкових психіатричних оглядів від 02.11.2022 року серії ААА № 110848.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 ЦПК України)

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Відповідно до ст. 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Згідно Висновку судово-психіатричного експерта СПЕ № 201-ц від 03.06.2024 року, проведеного Комунальним некомерційним підприємством Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на психічний розлад помірну розумову відсталість внаслідок хв. Дауна (F 71.1 за МКХ 10).

За своїм психічним станом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 потребує встановлення опіки.

Таким чином, зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання ОСОБА_1 недієздатним.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: орган опіки та піклування Гатненської сільської ради про визнання громадянина недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення опікуна підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 41 ЦК України правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема, відсутність у неї права вчинення самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун.

Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою.

Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу, покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна.

Отже, призначення опікуна недієздатній особі на думку суду переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві.

Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.

Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений гл. 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила).

Згідно із ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Статтею 58 ЦК України визначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

За вимогами ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Заявляючи вимоги про визнання фізичної особи недієздатною, заявник просить призначити опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Заявляючи вимоги про визнання фізичної особи недієздатною, заявник ОСОБА_1 просить також призначити себе опікуном над ОСОБА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області від 28.09.2023 року № 10/33 затверджено висновок опікунської ради про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над його рідним братом ОСОБА_1 .

Правилами ст. 41 ЦК України передбачені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи, що заявник ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_1 , зареєстрований та проживає за одною адресою, здійснює за ним догляд, медичних протипоказань щодо призначення опікуном не має, за місцем проживання характеризується позитивно, а також враховуючи особисті стосунки між братами, які є близькими родичами, що в сукупності дає підстави вважати можливим виконання ОСОБА_1 обов`язків опікуна над недієздатним братом, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_1 , опікуном над недієздатним братом ОСОБА_1 .

Судові витрати по справі відносяться за рахунок держави.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

Враховуючи вид психічного захворювання, яким страждає ОСОБА_1 , тривалість захворювання, суд вважає необхідним встановити строк дії рішення про визнання ОСОБА_1 недієздатним - два роки.

Керуючись ст. 39, ч. 1 ст. 60 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 82, 258-259, 263-265, 299-300 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: орган опіки та піклування Гатненської сільської ради про визнання громадянина недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення опікуна задовольнити повністю.

Визнати недієздатним громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити над ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 опіку та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 його опікуном.

Встановити строк дії рішення про визнання ОСОБА_1 недієздатним - два роки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано .

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 29.07.2024 року.

Суддя А.В. Янченко

Присяжні В.М. Шупик

С.І. Салівоненко