Справа № 128/1124/24
Провадження №22-ц/801/1488/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О. Б.
Доповідач :Шемета Т. М.
УХВАЛА

26 липня 2024 рокуСправа № 128/1124/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М.,

суддів Берегового О. Ю., Ковальчука О. В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області про встановлення юридичного факту на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 01 квітня 2024 року, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_2 , Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області про встановлення юридичного факту.

01 квітня 2024 року ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області позовну заяву повернуто ОСОБА_1 разом із долученими до неї документами.

04 червня 2024 року ОСОБА_1 подав до Вінницького апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 01 квітня 2024 року, справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження. Одночасно в апеляційній скарзі ставив питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, оскільки ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 01 квітня 2024 року він отримав 13 квітня 2024 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 червня 2024 року причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 01 квітня 2024 року, зазначені ОСОБА_1 , визнано неповажними і відмовлено в задоволенні його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження; апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав та надання документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Виконавши 17 червня 2024 року частково вимоги, зазначені в ухвалі апеляційного суду від 07 червня 2024 року, ОСОБА_1 подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із значенням інших підстав для поновлення строку, також просив звільнити його від сплати судового збору, оскільки сума 605 грн. 60 коп. є для нього непід`ємною, у нього немає жодних доходів, що підтверджується копіями довідок з ПФ та ДФС України.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20 червня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 01 квітня 2024 року залишено без руху та продовжено строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

05 липня 2024 року ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали від 20 червня 2024 року надав оригінал «Відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 05.04.2024 року № 0228-24-06474», згідно яких за період з 4 кварталу 2022 року по 4 квартал 2023 року відсутня інформація щодо джерел/сум нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору в Державному реєстрі фізичних осіб, щодо решти вимог ухвали зазначив наступне:

- «Ознайомившись зі змістом цієї ухвали від 20.06.2024 року надавши оцінку виявлені судом недоліків апеляційної скарги, вважаю, шо така ухвала підлягає частковому задоволенню в частині надання оригіналу відомостей про відсутність доходів та довідку від ПФ України, все інше залишити без задоволення»;

- зазначив, що в іншій справі за номером 128/1795/20 суд звільнив його від сплати на підставі аналогічної довідки, тоді коли «…у цій справі, для працівника Вінницького апеляційного суду недостатньо таких відомостей та є вимагання цілої низки непотрібних довідок такі як відомості про нерухоме майно та транспортні засоби та інше»;

- «На мою думку, я вважаю що вимагання судом цілої низки непотрібних довідок зумовлена що мені краще заплатити судові побори аніж збирати цілу низку непотрібних довідок щоб звільнити від сплати судових поборів»;

- «Якщо суд має право звільнити чи не звільнити від сплати судового побору то суд не має право ігнорувати надані докази про незадовільний майновий стан сторони та не має права чинити опір посилаючись на вимогу про надання цілої низки непотрібних довідок протягом п`яти днів».

Також просить врахувати постанову Верховного Суду від 01 листопада 2023 року № 120/6039/22.

Відповідно до частини 2 статті 359 ЦПК України питання про відкриття апеляційного провадження у справі вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або заяви про усунення недоліків, поданої у порядку, передбаченому статтею 357 цього Кодексу.

Відповідно до наказу № 71/02-07 та наказу № 72/02-07 голови Вінницького апеляційного суду С. Медвецького від 10 червня 2024 року головуюча суддя Шемета Т. М. з 24 червня 2024 року 19 липня 2024 року включно перебувала у відпустці, що унеможливило завчасно вирішити питання відкриття провадження у цій справі.

Вирішуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (частини перша, друга та четверта статті 44 ЦПК України).

Наведений у частині другій статті 44 ЦПК України перелік дій, що можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним, суд може визнати таким зловживанням також інші дії, які мають відповідну спрямованість і характер.

Учасник судового процесу має користуватися процесуальними правами саме з метою виконання завдання цивільного судочинства, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя. Якщо ж такий учасник здійснює певну процесуальну дію не з цією метою, а для досягнення інших цілей (образити, принизити суд, його суддів, інших учасників процесу, виявити до них і до їхніх дій власні негативні емоції тощо), він виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій. І саме на такий захист спрямовані заходи, які суд застосовує через зловживання учасником судового процесу процесуальними правами. Відповідні заходи передбачені у частинах третій і четвертій статті 44, пункті 1 абзацу другого частини четвертої статті 135, частині дев`ятій статті 141, частині першій статті 143, пункті 5 частини першої статті 144, статті 148 ЦПК України (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 липня 2021 року у справі № 9901/235/20, ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 9901/598/19).

Дії учасника справи чи його представника мають не лише за формою, але й за змістом відповідати завданню цивільного судочинства. Зміст права на справедливий суд несумісний зі свідомим виявом такими особами неповаги до честі, гідності, репутації іншого учасника, суду, суддів тощо. У процесуальних відносинах, намагаючись донести певну думку до суду, учасник судового процесу має ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, суду та конкретних суддів. Суд не має толерувати використання у процесуальних заявах образливих характеристик (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц, від 14 березня 2019 року у справі № 9901/34/19, від 07 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19, від 07 квітня 2021 року у справі № 9901/23/21, від 08 липня 2021 року у справі № 9901/235/20, ухвалу від 27 жовтня 2021 року у справі № 9901/598/19).

У заяві на виконання вимог ухвали Вінницького апеляційного суду від 20 червня 2024 року ОСОБА_1 використовує висловлювання на адресу суду, які виходять за межі нормальної, коректної та легітимної критики, зокрема такі: «…Ознайомившись зі змістом цієї ухвали від 20.06.2024 року надавши оцінку виявлені судом недоліків апеляційної скарги, вважаю, шо така ухвала підлягає частковому задоволенню в частині надання оригіналу відомостей про відсутність доходів та довідку від ПФ України, все інше залишити без задоволення…», «…є вимагання цілої низки непотрібних довідок такі як відомості про нерухоме майно та транспортні засоби та інше…», «…На мою думку, я вважаю що вимагання судом цілої низки непотрібних довідок зумовлена що мені краще заплатити судові побори аніж збирати цілу низку непотрібних довідок щоб звільнити від сплати судових поборів..», «…Якщо суд має право звільнити чи не звільнити від сплати судового побору то суд не має право ігнорувати надані докази про незадовільний майновий стан сторони та не має права чинити опір посилаючись на вимогу про надання цілої низки непотрібних довідок протягом п`яти днів…».

Вказані висловлювання скаржника є неприпустимими при оформленні процесуальних документів до суду, не спрямовані на виконання завдання цивільного судочинства, а є виявом зневаги до суду та судової системи в цілому враховуючи, що такі дії поєднані з систематичним невиконанням вимог процесуального законодавства та суду при поданні апеляційних скарг, про що свідчить практика Верховного Суду і Вінницького апеляційного суду за скаргами ОСОБА_1 .

Навіть у цій справі ОСОБА_1 уже звертався з апеляційною скаргою на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 01 квітня 2024, яка також не була оплачена судовим збором (справа № 128/1124/24, провадження № 22-ц/801/1132/2024) і суд надавав йому таку можливість, застосувавши передбачені процесуальним законом процедури: ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18 квітня 2024 року апеляційна скарга була залишена без руху з підстав ненадання документу, що підтверджує сплату судового збору, ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 квітня 2024 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги було відмовлено та продовжено йому строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі Вінницького апеляційного суду від 18 квітня 2024 року, проте він вимог ухвали не виконав, внаслідок чого ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було повернуто скаржнику з підстав ненадання документів, що підтверджують підстави для звільнення його від сплати судового збору.

В провадженні, яке наразі перебуває на розгляді апеляційного суду, ОСОБА_1 на виконання ухвали Вінницького апеляційного суду від 20 червня 2024 року надав суду «Відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 05.04.2024 року № 0228-24-06474» (надалі- Відомості), згідно яких за період з 4 кварталу 2022 року по 4 квартал 2023 року відсутня інформація щодо джерел/сум нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору в Державному реєстрі фізичних осіб, будь-яких інших доказів майнового стану не надав, про що вже зазначено вище.

Надані ОСОБА_1 . Відомості свідчать лише про те, що в нього відсутні доходи, які підлягають оподаткуванню та не містять інформації про дійсний майновий стан ОСОБА_1 (наявність чи відсутність нерухомого майна, транспортних засобів, тощо), а саме це, з огляду на частину 1 частину 2 статті 8 ЗУ «Про судовий збір» є визначальним для вирішення питання про звільнення особи від сплати судового збору.

Передбачений законом розмір судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду не є надмірним та не свідчить про наявність перешкод у доступі до правосуддя. Аналогічний правовий висновок закріплений також і в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2023 року у справі № 905/1630/15 (провадження № 61-3022ск23).

Право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95, § 53).

Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоби порушувати саму сутність цього права. Крім того, обмеження права доступу до суду не є сумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує легітимну мету і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див. рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), заява № 8225/78, § 57; рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Файєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), заява № 17101/90, § 65).

Відтак апеляційний суд виснує, що надані ОСОБА_1 . Відомості на підтвердження підстав для звільнення його від сплати судового збору, на переконання суду, не є беззаперечними документами, які підтверджують майновий стан скаржника та відсутність у нього можливості сплатити судовий збір у розмірі 605,60 грн, що не є значною сумою, а отже підстави для звільнення від сплати судового збору відсутні.

Посилання позивача ОСОБА_1 на справу № 128/1795/20 Вінницького апеляційного суду та постанову Верховного Суду від 01 листопада 2023 року у справі № 120/6039/22, як на підтвердження достатності поданих ним документів, що підтверджують підстави для звільнення його від сплати судового збору, апеляційним судом відхиляються, оскільки такі обставини встановлюються судом у кожному випадку окремо залежно від обставин кожної окремої справи.

Хоча апеляційний суд і зазначив про зловживання ОСОБА_1 процесуальними правами, проте з огляду на приписи частини 3 статті 44 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку про повернення апеляційної скарги не через зловживання процесуальними правами, а через не усунення недоліків апеляційної скарги, а саме ненадання доказів сплати судового зборуза відсутності підстав для звільнення від сплати судового збору (в порядку частини 2 статті 357 ЦПК України).

У зв`язку з тим, що апеляційна скарга не оплачена судовим збором, суд не вирішує питання поновлення строку на апеляційне оскарження.

Керуючись ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 357 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення від сплати судового збору.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 01 квітня 2024 року, вважати неподаною таповернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді О. Ю. Береговий

О. В. Ковальчук