Справа № 309/3130/24
Провадження № 2/309/787/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2024 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Кемінь В.Д.

за участю секретаря судового засідання Плиска А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хуст цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до нотаріуса Хустського нотаріального округу Чіжмарь С.І. про скасування заборони нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до нотаріуса Хустського нотаріального округу Чіжмарь С.І. про скасування заборони нерухомого майна.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 9 грудня 1992 року укладеного між Хустською міською радою та ОСОБА_2 та ОСОБА_1 посвідченого нотаріусом Хустської державної нотаріальної контори Шкрьобинець, їй та її чоловікові належить в рівних долях житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивачки помер та після його смерті залишилася частка в будинку яка входить до спадкового майна. При оформленні спадщини з`ясувалося, що їх спільний будинок знаходиться під забороною. Заборона за номером запису про обтяження 55148677 від 30.10.2006 р. на нерухоме майно по АДРЕСА_1 , накладена приватним нотаріусом Хустського нотаріального округу Чіжмарь С.І. за повідомленням Хустського лісокомбінату б/н виданим 25.06.1992 року. Позивачка зазначає, що на даний час вона немає невиконаний майнових зобов`язань перед Хустським лісокомбінатом, тому існування заборони на житловий будинок є безпідставною та такою, що порушує охоронювані законом майнові права позивачки, а тому встановлене обтяження підлягає припиненню.

Відзиву на позов від відповідача не надходило.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, від представника позивача адвоката Гринюк Г.В. надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника.

В судове засідання відповідача не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 зазначеного вище Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка є співвласником житлового будинку, який знаходиться за адресою в АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.05.2024 р. вбачається, що на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , приватним нотаріусох Хустського нотаріального округу Чіжмарь С.І 30.10.2006 року накладено обтяження у вигляді заборони на відчуження нерухомого майна №55148677, на підставі повідомлення б/н, від 26.05.1992 року Хустського лісокомбінату та вказано, особу майно/права якої обтяжується ОСОБА_2 .

На даний час ні позивачка ні її чоловік жодних зобов`язань перед Хустським лісокомбінат не мають, будь яких претензій Хустський лісокомбінат при його існуванні не пред`являв.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Ст.41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.

За змістом правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 15.05.2013 у справі № 6-26 цс 13 вбачається, що вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Крім цього, у п. 2 постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 3 червня 2016 року № 5 роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

За ч.2 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили.

Згідно ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Оскільки на даний час у позивача ОСОБА_1 , а також ОСОБА_2 немає невиконаних майнових зобов`язань перед Хустським лісокомбінатом, то існування заборони на житловий будинок є безпідставною та такою, що порушує охоронювані законом майнові права позивача, а тому встановлене обтяження підлягає припиненню.

Ураховуючи наведене, а також те, що обтяження у вигляді заборони формально залишає право власності за позивачем, однак суттєво обмежує його право у розпорядженні таким, а відтак порушене право позивача на володіння та розпорядження своїм майном.

Зважаючи на викладене, а також відсутність заперечень щодо задоволення позову від відповідача, суд вважає за можливе задовольнити позов.

Керуючись вимогами ст.12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст..319, 321, 391 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати обтяження у вигляді заборони відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстрованого приватними нотаріусом 30.10.2006 р. на підставі повідомлення серія та номер б/н виданий 25.06.1992 року, видавник Хустський лісокомбінат, реєстраційним номер обтяження № 55148677.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Хустського

районного суду: Кемінь В.Д.