РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/5382/24

Пров. №2/766/9466/24

22 липня 2024 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Петішкін О.О., розглянувши у підготовчому засіданні в залі судових засідань міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Білозерський відділ державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 31.10.2019 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., зареєстрований у реєстрі за №11587.

В обґрунтування позову вказала, що їй у 2023 році стало відомо, що 13.12.2021 р. Білозерським ВДВС у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження №67364148 з примусового виконання виконавчого напису вчиненого 31.10.2019 року за №11587 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. Вважає, що виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом вчиненого напис на підставі не нотаріально посвідченого кредитного договору, заборгованість, яка стягнута не є безспірною, за межами строків позовної давності тощо.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.04.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, через Електронний Суд представником позивачки подано заяву про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Крім того просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 9340,00 грн.

Представник відповідача та треті особи в підготовче засідання не прибули, про причини не явки суд не повідомляли.

В матеріалах справи наявні клопотання представника ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про визнання позовних вимог, в якій відповідач позовні вимоги позивача визнав та не заперечував проти визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 31.10.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. за реєстровим номером №11587, просив стягнути з Товариства судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 606,00 грн. та у разі подання заяви про забезпечення позову у розмірі 302,80 грн. Також, надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді. Крім того, подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, з огляду на те, що розмір 9340 не відповідає критеріям співмірності, вартість адвокатських послуг є значно завищеною порівняно з іншими витратами на адвокатські послуги в аналогічних справах та є неспівмірними з обсягом виконаних робіт, складності справи та ринковими цінами на адвокатські послуги в аналогічних справах. Просив зменшити витрати на правничу допомогу з 9340 грн. до 3000 грн.

За ч. 1 ст. 201 ЦПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті.

Оскільки позивач згоди на врегулювання спору за участю судді не надав та не звертався із відповідною заявою, врегулювання спору за участю судді не здійснювалося.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до приписів ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Судом встановлено, 31.10.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем вчинено виконавчий напис №11587 про стягнення з ОСОБА_1 невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» за період з 21.05.2014 року по 04.10.2019 року включно суму в розмірі 13881,15 грн.

Суд ухвалив у задоволенні клопотання відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" про врегулювання спору за участю судді відмовити, оскільки таке врегулювання можливе за наявності згоди усіх учасників судового розгляду, сторона позивача заперечує проти такої процедури.

Предметом спірних правовідносин у цій справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст.206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

До початку розгляду справи по суті відповідач визнав позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, про недоцільність дослідження та встановлення обставин справи в повному обсязі та задовольняє вимоги позивача в повному обсязі у зв`язку із визнанням відповідачем позову.

З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а позивачкою судовий збір не сплачувався, суд дійшов висновку на підставі частини 1 ст. 142 ЦПК України про стягнення з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу.

Кожен має право на професійну правничу допомогу (частина перша статті 59 Конституції України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін; диспозитивність відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 4, 5, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що:

«40. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 вересня 2020 року у справі № 904/3583/19 вказано, що:

«у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України). Судами також не враховано, що у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України (на підставі якої прийнято рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу) суд може зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, але виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі обґрунтування нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України). Суд враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат».

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Позивачкою на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу надано договір №40/2023 про надання правничої допомоги від 05.05.2023 р., укладений між адвокатом Загоруйко Г.А. та ОСОБА_1 , додаток №1 до договору Тарифи на послуги, акт №40/2023/1 наданих послуг за договором №40/2023 про надання правничої допомоги від 05.05.2023 р., за яким вартість послуг адвоката склала 9340 грн.

Представник відповідача у клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу зазначає про їх неспівмірність у порівнянні із адвокатськими послугами в аналогічних справах, в той же час, жодних належних, достатніх та допустимих обґрунтувань наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності суду не надано. Посилання на вартість правничої допомоги в аналогічних справах не може вважатися єдиною підставою для зменшення витрат на правничу допомогу.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правничу допомогу в розмірі 9340,00 грн.

Заходи забезпечення позову судом не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про Нотаріат», ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.2-4, 12, 13, 19, 23, 76-89, 141, 158, 258-268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" (, місцезнаходження: Київська область, Бучанський район, м. Ірпінь, вул. Соборна, буд. 98а, кв. 70), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович (місцезнаходження: м. Київ, вул. Михайлівська, буд. 5/6, нежитлові приміщення 2 в літері В, ІІ), Білозерський відділ державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: Херсонська область, Херсонський район, смт. Білозерка, вул. Свободи, буд. 85) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 31 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі № 11587 про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 13881,15 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" (, місцезнаходження: Київська область, Бучанський район, м. Ірпінь, вул. Соборна, буд. 98а, кв. 70) в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" (, місцезнаходження: Київська область, Бучанський район, м. Ірпінь, вул. Соборна, буд. 98а, кв. 70) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 9340,00 грн. (дев`ять тисяч триста сорок гривень 00 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Херсонського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. В. Ус