КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2024 року місто Київ

справа №753/20236/21

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Оніщука М.І.

за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 15 квітня 2024 року про відмову в задоволенні заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, постановлену під головуванням судді Котвицького В.Л., у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації про встановлення способу участі батька у вихованні дітей,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з заявою, в якій просила визнати виконавчий лист по справі №573/20236/21, виданий Дарницьким районним судом міста Києва 06 грудня 2023 року таким, що не підлягає виконанню.

Заяву обгрунтовувала тим, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 21 липня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей та встановлення способу участі батька у вихованні дітей задоволено частково.

Визначено ОСОБА_2 способи участі у вихованні дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді зустрічей кожної суботи з 10 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. в присутності матері ОСОБА_1

Вказувала, що в рамках вказаної справи відповідачем зустрічного позову щодо участі у вихованні дітей не заявлялось, проте 06 грудня 2023 року на вимогу ОСОБА_2 , Дарницьким районним судом міста Києва, йому як стягувачу, було видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 липня 2022 року у справі № 753/20236/21.

Вважає, що ОСОБА_2 не може бути стягувачем, оскільки він у вказаній справі не заявляв зустрічних позовних вимог, на його користь не ухвалювалось рішення у даній справі, а встановлений для нього графік побачень з дітьми був за позовом ОСОБА_1 .

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 15 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, заявник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити заяву в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що в провадженні Дарницького районного суду міста Києва перебувала на розгляді цивільна справа за її позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особи: Орган опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києва державної адміністрації про встановлення способів участі батька у вихованні дітей.

Вказувала, що її позов в частині встановлення батькові способів участі у вихованні дітей був обумовлений необхідністю визначення систематизованих, регулярних зустрічей батька з дітьми з метою захисту дітей від непередбачуваної поведінки батька. Судом було забезпечено ефективний захист її прав та прав і інтересів її з відповідачем дітей.

Зазначала, що старша донька самостійно спілкується з батьком, домовляється з ним про зустрічі, або повідомляє про причини, які унеможливлюють зустрічі.

Посилалася на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що при задоволенні позовних вимог позивача саме позивач приймає рішення про необхідність примусового виконання рішення, ухваленого на її користь. Видача виконавчого листа відповідачу для примусового виконання судового рішення, що отримано позивачем для захисту своїх прав та інтересів, є не лише безпідставним, але й незаконним, таким, що суперечить основним завдання цивільного судочинства та порушує право на справедливий суд, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

02 липня 2024 року від представника відповідача до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду заявник ОСОБА_1 та її представник доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити з вищевказаних підстав.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник заперечувати проти задоволення апеляційної скарги, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Третя особа Орган опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутність третьої особи на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для її задоволення.

Колегія суддів не погоджується зтаким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства (ст.129-1 Конституції України).

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі №1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Конституційний Суд України, беручи до уваги статті 3, 8, частини першу, другу статті 55, частини першу, другу статті 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, вважає, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом (Рішення Конституційного Суду України від 15 травня 2019 року №2-рп(ІІ)/2019).

Конституційний Суд України у зазначеному рішенні також наголошує, що визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Конституцією України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчі листи в електронній формі викладаються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, оприлюднюються в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), та підписуються електронним підписом судді (у разі колегіального розгляду - електронними підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

За змістом частини п'ятої статті 431 ЦПК України якщо судове рішення прийнято на користь декількох позивачів або проти декількох відповідачів, або якщо виконання повинно бути проведено в різних місцях чи рішенням передбачено вчинення кількох дій, видаються декілька виконавчих листів, у яких зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати судове рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Аналогічна норма викладена у частині другій статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Частиною 1 статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Відповідності до положень ч.2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи:

процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили; коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання;

матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання).

Отже, сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, у жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 ;

визначити ОСОБА_2 способи участі у вихованні дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді зустрічей першої та третьої суботи кожного місяця з 10-00 год до 14-00 год в присутності матері ОСОБА_1 за умови бажання дітей.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 21 липня 2022 року заяву адвоката Оліфер Т.С. - представника ОСОБА_2 про закриття провадження у справі задоволено.

Закрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей та встановлення способів участі батька у вихованні дітей в частині вимог щодо визначення місця проживання дітей.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей та встановлення способів участі батька у вихованні дітей задоволено частково.

Визначено ОСОБА_2 способи участі у вихованні дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді зустрічей кожної суботи з 10-00 год до 14-00 год в присутності матері ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 908 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 січня 2023 року рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 липня 2022 року в частині закриття провадження у справі про визначення місця проживання дітей скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про задоволення позову.

Визначено місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 .

Постановою Верховного Суду від 05 липня 2023 року постанову Київського апеляційного суду від 17 січня 2023 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей скасовано та залишено в силі в означеній частині рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 липня 2022 року.

06 грудня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з заявою, в якій просив видати виконавчий лист у даній справі та цього ж дня останньому, як стягувачу було видано виконавчий лист.

Постановою державного виконавця Солом`янського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) від 07 березня 2024 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №753/20236/21, виданого Дарницьким районним судом міста Києва 06 грудня 2023 року про визначення ОСОБА_2 способи участі у вихованні дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді зустрічей кожної суботи з 10 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. в присутності матері ОСОБА_1 .

У вказаній постанові боржником зазначено - ОСОБА_1 , стягувачем - ОСОБА_2 .

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, рішенням суду від 21 липня 2022 року не покладено на позивача ОСОБА_1 зобов'язань, які можливо виконувати в примусовому порядку.

При цьому, ОСОБА_2 не може бути стягувачем у даній справі, оскільки: він не заявляв зустрічних вимог про визначення йому способів участі у вихованні дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; на його користь не ухвалювалося рішення у даній справі; встановлений графік побачень з дітьми був за позовом ОСОБА_1 .

Таким чином, виконавчий лист №753/20236/21, виданий Дарницьким районним судом міста Києва 06 грудня 2023 року про визначення ОСОБА_2 способи участі у вихованні дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді зустрічей кожної суботи з 10 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. в присутності матері ОСОБА_1 був виданий ОСОБА_2 , як стягувачу неправомірно.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого листа №753/20236/21, виданого Дарницьким районним судом міста Києва 06 грудня 2023 року про визначення ОСОБА_2 способи участі у вихованні дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді зустрічей кожної суботи з 10 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. в присутності матері ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню.

Посилання відповідача на те, що оскільки діти постійно проживають з матір`ю позивачем по справі, а спосіб участі у їх вихованні згідно з рішенням встановлено батьку, який проживає окремо, то саме на позивача покладено обов`язок забезпечити ці зустрічі, тобто він, як законний представник дітей, на користь та в інтересах яких ухвалено рішення у даній справі, є стягувачем за виконавчим листом №753/20236/21, виданим Дарницьким районним судом міста Києва 06 грудня 2023 року, колегія суддів відхиляє, оскільки вони спростовуються вищевикладеним.

При цьому, ОСОБА_2 у разі порушення його прав щодо участі у вихованні та спілкуванні з дітьми не позбавлений права звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Дарницького районного суду міста Києва від 15 квітня 2024 року скасуванню з постановленням нової про задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 15 квітня 2024 року - скасувати та постановити нову.

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий лист №753/20236/21, виданий Дарницьким районним судом міста Києва 06 грудня 2023 року про визначення ОСОБА_2 способи участі у вихованні дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді зустрічей кожної суботи з 10 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. в присутності матері ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 23 липня 2024 року.

Головуючий:

Судді: