ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/1141/23 Номер провадження 22-ц/814/2045/24Головуючий у 1-й інстанції Ситник О.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 05 грудня 2023 року, постановлене суддею Ситник О.В.,

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

09.08.2023АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 30.09.2011. Заявлені вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем кредитних зобов`язань у порядку та строки, визначені умовами кредитного договору. Просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитом станом на 17.07.2023 у розмірі 39 245,10 грн., яка складається із: 33 865,29 грн. заборгованість за кредитом; 5 379,81 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; та 2 684,00 грн. судових витрат.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 05.12.2023 позов задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» для погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 39 245,10 грн. та судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачем доведено неналежне виконання позичальником кредитних зобов`язань, унаслідок чого утворилась заборгованість за тілом кредиту та відсотками в розмірі, заявленому банком до стягнення та не спростованого відповідачем.

Не погодившись із указаним судовим рішенням, відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вважає, що АТ КБ «ПриватБанк» здійснює комерційну діяльність з порушеннями відповідно переліку операцій ліцензії №22 наданої Національним банком України та із 2000 року не має права на кредитування фізичних і юридичних осіб. Натомість, анкета-заява б/н від 30.09.2011 не є самим договором кредитування, а лише згодою на попередню співпрацю, а тому банк, заявляючи про стягнення кредитні кошти, повинен надати пояснення щодо їх походження.

Наголошує, що анкета-заяв не містить умов кредитування, а лише посилання на сайт, де розміщений в електронному вигляді договір приєднання відповідно до ст.ст.633, 634 ЦК України. Проте наведені норми права до спірних правовідносин застосуванню не підлягають, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті банку неодноразово змінювалися та під цими умовами відсутній підпис клієнта.

Цитуючи зміст постанови ВП ВС від 26.10.2022 у справі №227/3860/19-ц, доводить, що за відсутності підтверджень про конкретні запропоновані клієнту умови та правила банківських послуг, а також домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, процентів, пені та штрафів, надані банком витяг з умов не можуть розцінюватися як стандартна типова форма, що встановлена до укладеного кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Наголошує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, яких позивачем не надано. Тоді як витяг із сайту ПриватБанк не є складовою договору, натомість, основною функцією держави Україна, серед іншого, є захист від неправомірних дій комерційних банків.

Зазначає, що поза увагою суду залишився лист Торгово-промислової палати від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, за яким військова агресія російської федерації проти України є форс-мажорною обставиною, що є підставою для звільнення від відповідальності за неналежне виконання зобов`язання.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 19.04.2024відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 25.04.2024.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приймає до уваги наступне.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 30.09.2011 ОСОБА_2 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанк та погодилася із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Ознайомлена та згодна із Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Умови і Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанк www.privatbank.com.ua. Зобов`язується виконувати Умови і Правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися зі змінами на сайті ПриватБанк www.privatbank.com.ua. За змістом анкети-заяви позичальник виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку кредитка «Універсальна», бажаний кредитний ліміт 5 000,00 грн./а.с.22/

Згідно із довідкою про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору SAMDN3882, підписаною 30.09.2011 ОСОБА_3 , наявні відомості про такі умови кредитування: тип карти - MasterCard Msss; тип кредитної лінії - відновлювальний; пільговий період - 55 днів; валюта кредиту - UAH; розрахунок банком процентів на залишок власних коштів - 10% річних; базова відсоткова ставка на місяць - 2,5%; розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячного платежу - до 25 числа місяця, наступного за звітнім; реальна відсоткова ставка на місяць: 2,91% - погашення заборгованості з випередженням графіку; 2,92% - погашення заборгованості мінімально можливими платежами./а.с.25/

До кредитного договору банк додав Витяг із Умов і Правил надання банківських послуг, затверджений наказом від 06.03.2010 №СП-2010-256./а.с.30-54/

15.03.2021 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву клієнта-фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанк та Угоду про використання простого електронного підпису, а також паспорт споживчого кредиту./а.с.24, 26-29/

АТ КБ «ПриватБанк», з метою встановлення/продовження ділових відносин та дотримання вимог законодавства України з питань фінансового моніторингу та внутрішніх процедур Банк для проведення належним чином ідентифікації, верифікації, вивчення клієнта, просив ОСОБА_1 заповнити анкету-заяву, відповісти на запитання та надати відповідну інформацію, які остання заповнила 15.03.2021./а.с.23/

Згідно із довідками ПриватБанк про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 :

- 30.09.2011: картка № НОМЕР_1 , терміном дії 07/15, кредитний ліміт 5 000,00 грн., який зменшено до 300,00 грн.; 07.05.2012 - збільшено до 6 100,00 грн.;

- 22.01.2015: картка № НОМЕР_2 , терміном дії 05/17, кредитний ліміт: з 22.01.2015 7 000,00 грн., який того ж дня зменшено до 6 100,00 грн., а 16.04.2015 збільшено до 10 000,00 грн.;

- 02.09.2015: картка № НОМЕР_3 , терміном дії 03/18, кредитний ліміт 10 000,00 грн.;

- 12.10.2015: картка № НОМЕР_4 , терміном дії 10/18, кредитний ліміт з 08.12.2015 9 200,00 грн., який 26.05.2017 збільшено до 14 000,00 грн.;

- 12.06.2017: картка № НОМЕР_5 , терміном дії 02/21, кредитний ліміт з 14.12.2017 - 19 000,00 грн., який 06.08.2018 збільшено до 24 000,00 грн., 01.04.2019 - до 26 000,00 грн., 02.05.2019 - до 28 000,00 грн., 06.10.2020 - до 33 000,00 грн.;

- 15.03.2021: картка № НОМЕР_6 , терміном дії 01/25, кредитний ліміт 35 000,00 грн., який з 03.01.2023 становив 0,00 грн./а.с.20, 21/

Банком надано виписку за договором №б/н по рахунку ОСОБА_1 за період 30.09.2011-21.07.2023; а також розрахунок заборгованості за договором №б/н від 30.09.2011, укладеного між ПриватБанк та клієнтом ОСОБА_1 , за яким: 33 865,29 грн. заборгованість за кредитом; 5 379,81 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом./а.с.7-19, 63-77/

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив із того, що позивачем доведено неналежність виконання позичальником кредитних зобов`язань, а тому позов визнано обґрунтованим, його вимоги законними і такими, що підлягають задоволенню.

Апеляційний суд із висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги їх не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та довільного тлумачення норм права на свою користь.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

У відповідності до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17-ц, оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Із огляду на викладене колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги відповідача, що витяги із Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанк та Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що містяться в матеріалах справи, не відповідають вимогам статті 207 ЦК України щодо письмової форми правочину та статті 634 ЦК України щодо форми договору приєднання, а тому не можуть розцінюватись як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 30.09.2011 шляхом підписання анкети-заяви.

Разом із цим, у спірних правовідносинах банк має право вимоги повернення фактично отриманої та не повернутої позичальником суми кредитних коштів, а також процентів, розмір базової відсоткової ставки за якими позичальник погодила підписавши довідку про умови кредитування з використання кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».

Згідно із вимогами статей 12, 13, 81 ЦПК України, обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Обґрунтовуючи підстави стягнення заборгованості за тілом кредиту, банком, окрім розрахунку, надано виписку по картковому рахунку, в якій міститься повна інформація про рух коштів, відображено всі операції за кредитним договором, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей.

Зі змісту виписки по рахунку вбачається, що позичальник активно користувалася кредитними коштами, усього здійснивши витрат на загальну суму 316 166,57 грн. та частково виконавши зобов`язання, сплативши 277 418,97 грн.; відтак, залишок боргу за тілом кредиту склав 33 865,29 грн., а за відсотками - 5 379,81 грн., заявлених до стягнення.

Наданий банком розрахунок заборгованості є інформаційним документом за результатами обробки фактичного операційного руху грошових коштів за рахунками кредитної угоди, що також відображає стан нарахування в певні періоди часу. Відповідачка, заперечуючи проти розміру заборгованості, не спростувала його, а тому за правилами ч.4 ст.12 ЦПК України несе ризик настання наслідків із цим пов`язаних.

При цьому колегія суддів враховує положення п.6 ст.3 ЦК України, яким визначено добросовісність, як певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них

У цій справі поведінка відповідачки не відповідає вимогам п.6 ст.3 ЦК України, оскільки з моменту укладення кредитного договору (30.09.2011) до звернення позивача в суд із цим позовом (09.08.2023), вона активно користувався кредитними коштами, вносила періодичні платежі на виконання зобов`язання, що виключає підстави вважати такий договір неукладеним. Із вимогами про недійсність/нікчемність такого договору відповідачка до суду не зверталася та не спростувала належними доказами заборгованість за тілом кредиту та процентами, заявленими банком до стягнення у цій справі.

Доводи апеляційної скарги відповідачки щодо її необізнаності з умовами кредитування через відсутність в анкеті-заяві відомостей про кредитний ліміт та процентну ставку, колегія суддів відхиляє. Так, як раніше наголошувалося такі умови кредитування чітко викладені у довідці про умови кредитування з використання кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».

Відповідно до статей 3, 627 ЦК України позичальниця добровільно погодилася на такі умови кредитного договору та взяла на себе відповідні зобов`язання, звільнення від виконання яких не може бути виправданим помилковою оцінкою нею певних обставин чи норм права, за відсутності належного правового підґрунтя.

Із огляду на викладене, за відсутності доказів на спростування обізнаності позичальниці з умовами кредитування та їх погодження, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо підставності стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками, контррозрахунок за яким відповідачкою не надано.

Доводи апеляційної скарги, що вимоги позову не підтверджені належними доказами, колегія суддів відхиляє як неспроможні та такі, що спростовуються наявними у справі первинними бухгалтерськими документами та погодженими позичальницею умовами кредитування. При цьому захист громадян України від неправомірних дій комерційних банків має здійснюватися судом не інакше, як за зверненням особи (ч.1 ст.13 ЦПК України), тоді як відповідачка в суд за захистом порушеного права не зверталася.

Наведена відповідачкою позиція ВП ВС від 26.10.2022 у справі №227/3860/19-ц, колегією суддів до уваги не приймається, оскільки у цій справі умови кредитування позичальник погодила підписавши довідку про умови кредитування з використання кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Тоді як, з огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі (постановах ВП ВС від 22.03.2023 у справі №154/3029/14-ц та ВС від 06.11.2023 у справі №725/8953/21).

Стосовно доводів апеляційної скарги, що поза увагою суду залишився лист Торгово-промислової палати від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, як підстава звільнення від відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, колегія суддів зазначає наступне.

Торгово-промислова палата України листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили). Проте зміст цього листа носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин, без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні. Відтак, цей лист не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Тому кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин,оскільки воєнний стан, девальвація гривні, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто, дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку (постанова ВС України від 15.06.2023 у справі №910/8580/22).

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати позицію ВС України від 31.08.2022 у справі №910/15264/21, за якої своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору.

Усупереч викладеному відповідачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження, що неналежне виконання зобов`язання за кредитом зумовлено настанням форс-мажорних обставин, а також, що вона повідомляла кредитора про викладене. Отже, загальне посилання відповідачки у доводах апеляційної скарги на інформаційний лист Торгово-промислової палати від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, не звільняє її від відповідальності за неналежне виконання такого зобов`язання.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема, відсутність у АТ КБ «ПриватБанк» права здійснення комерційної діяльності, а також пояснень банку щодо походження кредитних коштів, колегія суддів відхиляє як такі, що ґрунтуються на припущеннях та мають на меті уникнення відповідальності за неналежне виконання зобов`язання.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Із огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 05 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 23.07.2024.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак