У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.07.2024 Справа №607/13230/17 Провадження №2-п/607/29/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря судового засідання Кочмар С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 лютого 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

У С Т А Н О В И В:

17.05.2024 ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонго суду Тернопільської області із заявою про перегляд заочного рішення, ухваленого у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.02.2018 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 16 листопада 1991 року Відділом ЗАГС Залізнодорожнього району міста Душанбе (Республіка Таджикистан), про що складено відповідний актовий запис №497. Посилається на те, що справу розглянуто у її відсутності, вона належним чином не була повідомлена про день та час розгляду справи, оскільки у період 2018 року перебувала за межами України. Стверджує, що вона із позивачем не припиняли шлюбні відносини станом на момент ухвалення заочного рішення, однак вона була позбавлена можливості надати пояснення суду у даній справі. Крім того, у вказаній заяві просить суд поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

28.06.2024 відповідачем ОСОБА_1 подано суду письмові пояснення, у яких викладені заперечення, щодо розірвання шлюбу із позивачем.

Позивач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини своєї неявки.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подала письмові пояснення в яких підтримала подану нею заяву про перегляд заочного рішення суду.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно приписів статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено: 3) обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це; 4) посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача; (п. 3,4 ч.2 ст. 285 ЦПК України).

Оскільки, в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем копії заочного рішення суду, тому суд вважає причини пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення поважними та вважає за необхідне поновити їх.

Судом встановлено, що 25.10.2017 надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Позивачем було в позовній заяві зазначено адресу реєстрації відповідача: АДРЕСА_1 .

Як зазначила ОСОБА_1 в заяві про перегляд заочного рішення, вона дійсно зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 та проживала за вказаною адресою, однак у період 2018 року вона перебувала за межами України, що підтверджується відмітками в її закордонному паспорті.

Про розгляд справи відповідачку ОСОБА_1 було повідомлено шляхом надіслання судових повісток за адресою зареєстрованого місця її проживання: АДРЕСА_1 , однак такі повернуті до суду без вручення адресату з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

З урахуванням наведеного та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що ОСОБА_1 не з`явилася в судове засідання та не повідомила про причини своєї неявки з поважних причин.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 лютого 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 16 листопада 1991 року Відділом ЗАГС Залізнодорожнього району міста Душанбе (Республіка Таджикистан), про що складено відповідний актовий запис №497.

Нормою ч. 1 ст. 288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, для скасування заочного рішення необхідно встановити не лише поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, що його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності двох умов можна вважати, що наявні підстави для скасування заочного рішення і призначення справи до розгляду у загальному порядку.

Судом встановлено, що справу було розглянуто у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів.

Так, заявник зазначає, що заперечує проти розірвання шлюбу. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що станом на момент розгляду справи у сторін не було спільних інтересів, спільного господарства та шлюб існував формально. Стверджує, що вона із позивачем не припиняли шлюбні відносини станом на день ухвалення рішення суду, хоча вона певний проміжок часу і перебувала за межами України, проте шлюбні відносини із позивачем в неї не припинилися.

Разом із тим, суд зазначає, що докази, на які посилається заявник у заяві про перегляд заочного рішення не мають істотного значення для правильного вирішення справи виходячи із наступного.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно частини 1статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною 2 статті 104, частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

Частиною 3 статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до частини 1 статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що зазначено в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в частині 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання".

Позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 2000 року шлюб фактично припинив існування та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечать його інтересам.

Суд вважає, що незгода відповідача на розірвання шлюбу не може бути підставою для скасування заочного рішення суду, оскільки це буде суперечити інтересам позивача, який в судове засіданні на неодноразові виклики суду не з`явився та не вказав, що бажає зберегти шлюб із відповідачкою.

Спір між сторонами виник з приводу особистих немайнових відносин, і відновлення реєстрації шлюбу без наміру й можливості відновлення сімейних відносин не ґрунтується на нормах СК.

Як зазначено в постанові ОП ВС від 14.02.2022 року у справі №2-4744/11 - дотримання вимог процесуальної форми (у тому числі й щодо належного повідомлення учасників справи про час та місце судового розгляду) є важливою гарантією їх прав та передумовою ухвалення законного та обґрунтованого рішення. Але надмірний процесуальний формалізм, який не враховує вимог справедливості, добросовісності й розумності, може спотворити завдання цивільного судочинства, спричинивши прийняття явно несправедливого рішення.

Задоволення заяви про перегляд заочного рішення та його скасування без наміру відновлення сімейних відносин при обставинах, що істотно змінились з часу ухвалення відповідного рішення, не відповідатиме вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду та принципу юридичної визначеності, а також призведе до порушення прав позивача.

Згідно ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Отже, враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 260, 287-288 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити відповідачу ОСОБА_1 строк для звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 лютого 2018 року.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 лютого 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, залишити без задоволення.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий суддя В. Л. Дзюбич