Справа № 456/3761/23 Головуючий у 1 інстанції: Бучківська В. Л.
Провадження № 22-ц/811/786/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року м.Львів

Справа № 456/3761/23

Провадження № 22ц/811/786/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу Стрийської міської ради Львівської області на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, ухвалене у м. Стрию 23 січня 2024 року у складі судді Бучківської В.Л., у справі за позовом ОСОБА_1 до Стрийської міської ради Львівської області про стягнення моральної шкоди,-

встановив:

18 липня 2023 року представник позивача - адвокат Пилипів О.В. звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути із Стрийської міської ради Львівської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн., завдану незаконним рішенням XXVII сесії VII демократичного скликання Стрийської міської ради Львівської області від 9 вересня 2020 року №1049 «Про внесення змін до рішення XXІII сесії Стрийської міської ради №873 від 10 грудня 2019 року».

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Стрийської міської ради № 873 від 10 грудня 2019 року було затверджено список присяжних для Стрийського міськрайонного суду Львівської області. Згідно з додатком до цього рішення ОСОБА_1 включено у список присяжних Стрийського міськрайонного суду Львівської області. 2 березня 2021 року у судовому засіданні по цивільній справі № 456/3600/20 за позовом ОСОБА_1 до КП ЛОР «Стрийське МБТІ» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення компенсації за час вимушеного прогулу та відшкодування завданої моральної шкоди, представником КП ЛОР «Стрийське МБТІ» було озвучено інформацію про те, що рішенням Стрийської міської ради ОСОБА_1 виключено зі списку присяжних Стрийського міськрайонного суду Львівської області. Для підтвердження або спростування цієї інформації ОСОБА_1 звернулася із заявою до Стрийської міської ради і 5 квітня 2021 року на електронну пошту їй надійшла відповідь за №3.17/752 від 2 квітня 2021 року, що рішенням цієї ради №1049 від 9 вересня 2020 року внесено зміни в додаток до рішення міської ради № 873 від 10 грудня 2019 року «Про затвердження списку присяжних для Стрийського міськрайонного суду Львівської області», а саме виключено зі списку присяжних для Стрийського міськрайонного суду Львівської області Лишанець С.Р. Таке рішення прийнято з урахуванням листа КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації». 15 квітня 2021 року на запит ОСОБА_1 виконавчим комітетом Стрийської міської ради надіслано їй завірені належним чином копії листа №1042 від 17 червня 2020 року КП ЛОР «Стрийське МБТІ» та рішення Стрийської міської ради від 9 вересня 2020 року №1049, яке було нею оскаржено. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 7 червня 2022 року, визнано протиправним та скасовано рішення XXVII сесії VII демократичного скликання Стрийської міської ради Львівської області від 9 вересня 2020 року №1049 «Про внесення змін до рішення XXIII сесії Стрийської міської ради № 873 від 10 грудня 2019 року» (справа №380/16423/21). Рішення суду мотивоване тим, що Стрийська міська рада вправі була переглядати список присяжних виключно за поданням територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області, а не на підставі листа КП ЛОР «Стрийське МБТІ», однак подання щодо виключення зі списку присяжних Лишанець С.Р. ні від суду, ні від територіального управління Державної судової адміністрації України не надходило; заяву про наявність обставин, які унеможливлюють участь у здійсненні правосуддя, ОСОБА_1 не подавала, відтак рішення від 9 вересня 2020 року №1049 про виключення ОСОБА_1 зі списку присяжних для Стрийського міськрайонного суду є незаконним і підлягає скасуванню. Касаційне провадження не відкривалось. Будучи людиною небайдужою та відповідальною, ОСОБА_1 , окрім своєї основної роботи, виконовула обов`язки присяжної з 2016 року. Позивач неодноразово залучалася для здійснення правосуддя у справах Стрийського міськрайонного суду Львівської області, свої обов`язки виконувала добросовісно, користувалась повагою. Відтак рішенням Стрийської міської ради від 10 грудня 2019 року №873 її знову було включено до списку присяжних Стрийського міськрайонного суду Львівської області. Наказом начальника КП ЛОР «Стрийське МБТІ» № 208-к/тр від 17 серпня 2020 року ОСОБА_1 було звільнено з посади юриста КП ЛОР «Стрийське МБТІ». Оскаржуючи цей наказ як такий, що прийнятий з порушенням трудового законодавства, в своїй позовній заяві ОСОБА_1 серед іншого посилалась на те, що вона є присяжною Стрийського міськрайонного суду Львівської області і на неї поширюються гарантії незалежності і недоторканності суддів, установлені законом. Стрийська міська рада не вправі була переглядати список присяжних на підставі листа КП ЛОР «Стрийське МБТІ». Приймаючи 9 вересня 2020 року незаконне рішення №1049 «Про внесення змін до рішення XXIII сесії Стрийської міської ради № 873 від 10 грудня 2019 року», відповідач завдав моральної шкоди ОСОБА_1 , яка полягає у приниженні честі, гідності, а також репутації позивача, моральних переживаннях у зв`язку з порушенням нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя. Внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_1 змушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя, захищати своє порушене право, писати запити на інформацію в Стрийську міську раду та КП ЛОР «Стрийське МБТІ», звертатись у Вищу раду правосуддя та суд, тим самим витрачаючи значні зусилля та свій час для його відновлення. Зважаючи на те, що в той час ОСОБА_1 була позбавлена основної роботи і відстоювала в суді своє право на працю, порушення її прав з боку суб`єкта владних повноважень викликало в неї негативні емоції, розчарування та відчуття несправедливості, що призвело до поганого самопочуття, пригніченого настрою, нервозності, дратівливості, порушення сну. Завдану неправомірними діями та рішенням відповідача моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 100 000 грн.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 січня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з Стрийської міської ради на користь ОСОБА_1 10 000 грн. моральної шкоди. Проведено розподіл судових витрат.

Рішення суду оскаржує Стрийська міська рада Львівської області. Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Вказує, що Стрийська міська рада не завдавала позивачу шкоди. Рішення про виключення її зі списку присяжних було прийняте колегіально депутатами міської ради на сесії Стрийської міської ради. Також вказує, що з моменту введення в Україні воєнного стану та Закону України «Про основи національного супротиву», кошти з міського бюджету скеровані виключно для матеріально-технічного забезпечення військових частин та забезпечення обороноздатності країни. Відповідно до постанови №590 всі видатки з місцевого бюджету, крім забезпечення життєдіяльності міста заборонені, тому у випадку задоволення позову міська рада не вправі проводити будь-які відшкодування. І таких коштів в місцевому бюджеті на 2024 рік не передбачено. Зазначає, що враховуючи практику Верховного Суду, сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою з урахуванням, зокрема, визначених у ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України критеріїв. Ключовим елементом у справах про відшкодування моральної шкоди вважає є причинно-наслідковий зв`язок між діяннями посадової особи держоргану та заподіянням шкоди. Саме цей елемент є найбільш складним з точки зору доказування. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц дійшла висновку, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Вважає, що позивачем не наведено яких саме моральних переживань вона зазнала. Крім того вказує, що ОСОБА_1 поновлена на роботі та їй повернуто заробітну плату в розмірі 400 000 грн. у зв`язку із відстороненням від посади за час вимушеного прогулу.

6 червня 2024 року представник позивача подала до Львівського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що рішенням Стрийської міської ради від 23 листопада 2016 року №246 юрист Стрийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації ОСОБА_1 включена до списку присяжних Стрийського міськрайонного суду Львівської області.

Рішенням XXIII сесії VII демократичної скликання Стрийської міської ради Львівської області №873 від 10 грудня 2019 року затверджено список присяжних для Стрийського міськрайонного суду Львівської області. З додатку до цього рішення вбачається, що ОСОБА_1 включена до списку присяжних Стрийського міськрайонного суду Львівської області.

Профспілковий комітет КП ЛОР «Стрийське МБТІ» 9 червня 2020 року ініціював звернення до адміністрації з пропозицією їй звернутися до Стрийської міської ради про виключення юриста Стрийського МБТІ Лишанець С.Р. зі списку присяжних Стрийського міськрайонного суду Львівської області, оскільки трудовий колектив і адміністрація не надавали ніяких рекомендацій, характеристик та пропозицій на включення її до таких списків.

Начальник Стрийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації М. Петрівський листом від 17 червня 2020 року №1042 звернувся до міського голови м. Стрия ОСОБА_2 з проханням винести на розгляд сесії Стрийської міської ради проект рішення «Про скасування рішення XXIII сесії VII демократичної скликання Стрийської міської ради Львівської області №873 від 10 грудня 2019 року» в частині п. 3 додатку до рішення та виключити ОСОБА_1 зі списку присяжних до Стрийського міськрайонного суду Львівської області.

Відповідно до рішення Стрийської міської ради Львівської області від 9 вересня 2020 року №1049 ОСОБА_1 виключено із додатку «Список присяжних» до рішення Стрийської міської ради №873 від 10 грудня 2019 року. Таке рішення прийнято з урахуванням листа КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації».

Рішення органу місцевого самоврядування про виключення із числа присяжних ОСОБА_1 оскаржила до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 7 червня 2022 року, визнано протиправним та скасовано рішення XXVII сесії VII демократичної скликання Стрийської міської ради Львівської області від 9 вересня 2020 року №1049 «Про внесення змін до рішення XXIII сесії Стрийської міської ради №873 від 10 грудня 2019 року».

Відповідно до рішення XXІV сесії VIIІ демократичної скликання Стрийської міської ради Львівської області №1216 від 11 серпня 2022 року внесено зміни до рішення XXІІ сесії Стрийської міської ради №873 від 10 грудня 2019 року «Про затвердження списку присяжних для Стрийського міськрайонного суду Львівської області».

Рішенням XXІX сесії VIIІ демократичної скликання Стрийської міської ради Львівської області №1386 від 1 грудня 2022 року затверджено список присяжних для Стрийського міськрайонного суду Львівської області. Сесією ухвалено рішення Стрийської міської ради від 10 грудня 2019 року №873 «Про затвердження списку присяжних для Стрийського міськрайонного суду» та рішення Стрийської міської ради від 27 січня 2022 року №857 «Про внесення змін до рішення Стрийської міської ради від 27 січня 2022 року №857 «Про внесення змін до рішення Стрийської міської ради №873 від 10 грудня 2019 року «Про затвердження списку присяжних для Стрийського міськрайонного суду» вважати такими, що втратили чинність.

За результатами розгляду цієї справи суд першої інстанції прийшов до висновку, що неправомірними діями відповідача позивачеві заподіяно моральну шкоду. При визначенні розміру такої шкоди суд врахував тяжкість та тривалість моральних страждань позивача, принципи розумності, виваженості і справедливості.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з врахуванням наступного.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень тау спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

У ст. 3 Конституції України зазначається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека є найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями , діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ст.280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Особистими немайновими правами, серед іншого є: право на повагу до гідності та честі (ст.297 ЦК України), право на вибір роду занять (ст.312 ЦК України).

У ст.23 цього Кодексу передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. відчути «середня», «нормально реагуюча» та рогип зав ну щодо неї поведінку людина.

У постанові від 1 березня 2023 року (справа № 496/1691/19) Верховний Суд зазначив, що ст. 23 ЦК України є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, у яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи.

Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Верховний суд зазначив, що з`ясуванню підлягає в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року (справа № 464/3789/17) зазначив, що моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких е біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

У постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року (справа №750/6330/17) вказано, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (ст.ст. 3, 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Неналежне виконання органами державної влади чи місцевого самоврядування своїх повноважень, що призвело до порушення прав людини, свідчить про порушення державою головного обов`язку перед людиною - утвердження та забезпечення її прав.

Адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Сама лише констатація у судовому рішенні порушення прав позивача не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним. Особливо якщо позивач вважає, що шкоду йому заподіяно.

У постанові Верховного Суду від 24 березня 2020 року (справа №818/607/17) зазначено, що психологічне напруження, розчарування незручності, які виникли внаслідок порушення органом держави чи місцево самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини при застосуванні Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вказує, що порушення прав через протиправну діяльність (в тому числі і протиправне рішення) чи бездіяльність органу або посадової особи, які діють від імені Держави, виникає презумпція спричинення моральної шкоди незаконним рішенням, протиправною діяльністю чи бездіяльністю відповідного органу державної влади чи особою, яка діє від імені органу державної влади. Порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей, зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (справи Рисовський проти України, Антоненков та інші проти України, Юрій Миколайович Іванов проти України).

Судом встановлено, що незаконними рішеннями відповідача позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у приниженні честі, гідності, а також репутації позивача, моральних переживаннях у зв`язку з порушенням нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя. Внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_1 змушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя, захищати своє порушене право, витрачаючи значні зусилля та свій час для його відновлення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу заподіяно моральну шкоду і вона має право на її відшкодування.

Також колегія суддів погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування втрат немайнового характеру, який встановлено з урахуванням засад розумності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Підстави для скасування оскаржуваного рішення не встановлені. Апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Стрийської міської ради Львівської області залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та за загальним правилом оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України (якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

При наявності передбачених законом підстав для касаційного оскарження, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 24 липня 2024 року.

Головуючий_-_____________________Т. І. Приколота

Судді: ________________Ю.Р. Мікуш ___________________ Р.В. Савуляк