ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року м. Київ

Справа № 754/111/23

Провадження № 22-ц/824/6008/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А. М.,

суддів: Поливач Л. Д., Шкоріної О. І.,

учасники справи:

позивач - керівник Ковельської окружної прокуратури Волинської області в інтересах

держави, в особі Державної митної служби України, Волинської митниці,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Наїдки Любомира Володимировича на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 листопада

2023 року у справі за позовом керівника Ковельської окружної прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Державної митної служби України, Волинської митниці до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2022 року керівник Ковельської окружної прокуратури Волинської області, який діє в інтересах держави в особі Державної митної служби України, Волинської митниці звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу.

Позов мотивований тим, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року у справі № 140/11286/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2022 року, задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Зазначеним рішенням визнано протиправним та скасовано наказ Волинської митниці від 09 вересня 2021 року № 351-о «Про припинення державної служби та звільнення», поновлено ОСОБА_2 на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Луцьк» Волинської митниці з 10 серпня

2021 року та стягнено з Волинської митниці на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 70 917,76 грн.

Ухвалою Верховного суду від 21 липня 2022 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Волинської митниці на рішення судів першої та апеляційної інстанції у справі № 140/11286/21.

Згідно з інформацією Державної митної служби України від 10 листопада

2022 року № 08-2/10-03/8.7/6532, наказом Волинської митниці № 21-о «Про виконання рішення суду та поновлення ОСОБА_2 » від 14 січня 2022 року поновлено ОСОБА_2 на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Луцьк» Волинської митниці з 10 серпня 2021 року та здійснено йому виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 22 161,80 грн. Решту суми, яка підлягала сплаті згідно рішенням Волинського окружного адміністративного суду від

13 грудня 2021 року у справі № 140/11286/21 (48 755,96 грн) безспірно списано Управлінням Державної казначейської служби України у Любомильському районні Волинської області з рахунку Волинської митниці 18 липня 2022 року (9 507,41 грн) та

28 серпня 2022 року (39 248,55 грн).

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 був звільнений із порушенням закону, що встановлено рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13 грудня

2021 року та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2022 року у справі № 140/11286/21 за наказом начальника Волинської митниці від

09 вересня 2021 року № 351-о ОСОБА_1 , службова особа, яка видала наказ про звільнення, винна у завданій шкоді, що заподіяна Волинській митниці у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Таким чином, Волинській митниці завдано матеріальної шкоди незаконним звільненням працівника на загальну суму у розмірі 70 917,76 грн, яка підлягає стягненню в порядку регресу з особи що причинила шкоду - ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керівник Ковельської окружної прокуратури Волинської області, який діє

в інтересах держави в особі Державної митної служби України, Волинської митниці просив стягнути з ОСОБА_1 у порядку зворотної вимоги (регресу) на користь Волинської митниці матеріальну шкоду у розмірі 70 917,76 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09 січня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом керівника Ковельської окружної прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Державної митної служби України, Волинської митниці до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі. Призначено судове засідання у справі.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Рішенням Деснянського районного суд ум. Києва від 07 листопада 2023 року позовні вимоги керівника Ковельської окружної прокуратури Волинської області

в інтересах держави в особі Державної митної служби України, Волинської митниці до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу задоволено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь Волинської митниці 70 917,76 грн суми виплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь Волинської обласної прокуратури понесені судові витрати по справі - судовий збір у сумі 2 481,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки саме ОСОБА_1 підписав наказ № 351-о про звільнення ОСОБА_2 , який в подальшому суд визнав незаконним та скасував, то обов?язок з відшкодування шкоди, заподіяної

у зв?язку із виплатою коштів у сумі 70 91776 грн незаконно звільненому працівнику за час вимушеного прогулу, покладається саме на ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

15 грудня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Наїдка Л. В. подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення у справі № 140/11286/21 не

є преюдиційними судовими рішеннями до цієї справи, оскільки ОСОБА_1 не було залучено до участі у розгляді справи № 140/11286/21, а також у вказаних рішення не встановлювалися конкретні обставини, щодо незаконності та/або протиправності дій

ОСОБА_1 , оцінка його діям не надавалась. Суд першої інстанції докази щодо правомірності дій ОСОБА_1 під час виконання ним посадових обов?язків начальника Волинської митниці не досліджував. Позивач не довів наявності усіх обов?язкових елементів складу трудового майнового правопорушення, у зв?язку із чим немає підстав для покладення на відповідача матеріальної відповідальності за шкоду у порядку зворотної вимоги (регресу), заподіяну незаконним звільненням ОСОБА_2 . Вказує, що суд залишив поза увагою те, що документи на підставі яких був підписаний наказ про звільнення ОСОБА_2 це доповідна записка про результати проведених контрольних заходів, висновки за результатами випробування, протокол засідання комісії, а саме що вказані документи, які стали підставою звільнення приймалися на лише заявником,

а й іншими особами, тобто заявник діяв в складі призначеної комісії, та самостійно таке рішення не приймав, а тільки як колегіальний орган у сукупності.

Рух апеляційної скарги та матеріалів справи

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 22 грудня 2023 року апеляційну скаргу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 грудня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Наїдки Л. В. на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року залишено без руху і надано строк для усунення недоліків скарги, а саме заявнику необхідно було сплати судовий збір за подання апеляційної скарги.

11 січня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Наїдко Л. В. на виконання вимог ухвали Київського апеляційного суду від 26 грудня 2023 року надав докази сплати судового збору у розмірі, визначеному судом.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 лютого 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Наїдки Л. В. на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 листопада

2023 року у справі за позовом керівника Ковельської окружної прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Державної митної служби України, Волинської митниці до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу. Витребувано

з Деснянського районного суд ум. Києва матеріали справи № 754/111/23.

13 лютого 2024 року матеріали справи надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 березня 2024 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Доводи інших учасників справи

01 березня 2024 року Ковельська окружна прокуратура подала до Київського апеляційного суду відзив, у якому просить рішення Деснянського районного суду

м. Києва від 07 листопада 2023 року залишити в силі.

Відзив мотивований тим, що частиною восьмою статті 134 КЗпП України, пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14, пунктом 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено обов?язок відшкодування шкоди, заподіяної установі у зв?язку з оплатою звільненому працівнику часу вимушеного прогулу. Такий обов?язок покладається на службову особа, за наказом якої працівника звільнено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Винна у незаконному звільненні особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з її вини установі. Звільнення ОСОБА_2 здійснено

з порушенням закону, що встановлено судовими рішеннями у справі № 140/11286/21,

а тому на ОСОБА_1 , як на особу, за наказом якої проведено звільнення, покладається обов?язок відшкодувати шкоду, заподіяну Волинській митниці та Державній митній службі України.

Позиція Київського апеляційного суду

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У частинах першій-третій статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

Фактичні обставини справи

Встановлено, що наказом Волинської митниці від 09 версеня 2021 року № 351-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_2 » з 10 вересня 2021 року було припинено державну службу ОСОБА_2 на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Луцьк» Волинської митниці та звільнено його із займаної посади у зв?язку із невідповідністю займаній посаді протягом строку випробування.

Вказаний наказ винесено за підписом ОСОБА_1 , який на той час обіймав посаду начальника Волинської митниці.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року у справі № 140/11286/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2022 року, задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Зазначеним рішенням суду визнано протиправним та скасовано наказ Волинської митниці від 09 вересня 2021 року № 351-о «Про припинення державної служби та звільнення», поновлено ОСОБА_2 на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Луцьк» Волинської митниці з 10 серпня

2021 року та стягнено з Волинської митниці на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 70 917,76 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 21 липня 2022 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Волинської митниці на рішення судів першої та апеляційної інстанції у справі № 140/11286/21.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року

у справі № 140/11286/21 набрало законної сили 15 березня 2022 року.

Наказом Волинської митниці від 14 січня 2022 року № 21-о «Про виконання рішення суду та поновлення ОСОБА_2 » поновлено ОСОБА_2 на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Луцьк» Волинської митниці з 10 серпня 2021 року та здійснено йому виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 22 161,80 грн.

Згідно з повідомленням управління Державної казначейської служби України

у Любомльському районі Волинської області від 18 липня 2022 року № 02-06-06/502 про безспірне списання коштів, на виконання виконавчого листа № 21842/2021 у справі

№ 140/11286/21, 18 липня 2022 року здійснено часткове безспірне списання

з реєстраційного рахунку Волинської митниці 9 507,41 грн.

Згідно з повідомленням управління Державної казначейської служби України

у Любомльському районі Волинської області від 29 липня 2022 року № 02-06-06/551 про безспірне списання коштів, на виконання виконавчого листа № 4880/2022 у справі

№ 140/11286/21, 28 липня 2022 року здійснено часткове безспірне списання

з реєстраційного рахунку Волинської митниці 39 248,55 грн.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми матеріального права

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним

і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий

і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 134 КЗпП України службові особи, винні в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації.

Згідно з статтею 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну

в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» судам роз`яснено, що, застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8 статті 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації

у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

Отже, чинне законодавство не містить додаткових підстав для відшкодування майнової шкоди з винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення працівника здійснено з порушенням вимог закону або затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року

у справі № 161/6047/16-ц (провадження № 61-12705св18).

Таким чином, ОСОБА_1 як посадова особа, яка винна у незаконному звільненні працівника, має покрити шкоду, заподіяну установі у повному розмірі сплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь Волинської митниці 70 917,76 грн виплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_2 у зв?язку із незаконним звільненням, що встановлено судовими рішеннями у адміністративній справі № 140/11286/21.

Доводи апеляційної скарги про те, що наказ про припинення державної служби головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Луцьк» волинської митниці ОСОБА_2 та його звільнення відповідач прийняв не одноособово, спростовуються матеріалами справи (т. 1, а. с. 37-38).

Щодо аргументів апеляційної скарги про не доведеності наявності усіх обов`язкових елементів складу правопорушення для покладення на ОСОБА_1 обов`язку покрити шкоду, заподіяну Волинській митниці у зв`язку з незаконним звільненням працівника, то такі є безпідставними, оскільки між сторонами виникли правовідносини, які регулюються трудовим законодавством, за нормами якого відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

Висновки за результатом розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального

і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Наїдки Л. В. без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року - без змін, оскільки підстав для його скасування немає.

Щодо судових витрат

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Наїдки Л. В. без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року - без змін, розподіл судових витрат Київський апеляційний суд не здійснює.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Наїдки Любомира Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна