Справа № 306/226/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 липня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.,

суддів Собослоя Г.Г., Джуги С.Д.

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними в матеріалах справи доказами цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укркредит Фінанс» на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 05 березня 2024 року, ухвалене головуючим суддею Уліганинець П.І. в справі за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Укркредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості

встановив:

У січні 2024 ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначало, що 12.09.2022 між сторонами за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua) було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1085-3378. За умовами договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 16 800,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 14 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день.

Вказує, що позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, однак, відповідач взятих на себе зобов`язань по договору не виконує у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 166 824,00 грн. Однак, якщо позивач сплатить 84 000,00 грн, то решту боргу позивач спише з відповідача.

З врахуванням вищенаведеного ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 1085-3378 від 12.09.2022 у розмірі 84000,00 грн та 2422,40 грн судового збору.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 05 березня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за договором №1085-3378 від 12.09.2022 у розмірі 19 320 гривень, з яких: 16 800,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом та 2 520,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Стягнуто з ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 557,15 гривень сплачений судовий збір.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ТОВ «Укр Кредит Фінанс» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що судом не з`ясовано всі обставини справи, зокрема те, що позивачем надано належні докази про перерахування та отримання коштів відповідачем. ОСОБА_1 ознайомився з усіма умовами договору та погодився з ними. Визначені умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами визначено за спільною згодою сторін. Однак, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. Судом при прийнятті оскаржуваного рішення неповністю з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Зазначає, що позивачем не надано належних доказів щодо отримання кредитних коштів відповідачем. При цьому також не погоджується із розрахунком кредитної заборгованості та зазначає, що позивачем не надсилалася досудова вимога щодо врегулювання спору.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до договору про відкриття кредитної лінії №1085-3378 від 12.09.2022, укладеного між сторонами, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 16 800,00 грн. Строк кредитування - 300 днів; базовий період - 14 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день. Договір підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А003 (а.с.15-25

За даними Довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на виконання умов Договору №1085-3378 від 12.09.2022 перераховано ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 16800,00 грн. (а.с. 47, 51-61).

Заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором № 1085-3378 від 12.09.2022 становить 166 824,00 грн, з яких: 16 800 грн основний борг; 150 024,00 залишок відсотків (а.с.62-66).

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (п. 3, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положеннями ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦПК України та ГПК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 вказаного Закону, є оригіналом такого документа (п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування», договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію».

Згідно умов кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 16 800 гривень; строк кредитування 300 днів; заявлений строк 14 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день.

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного кредитного договору. Даний факт стверджується довідками про перерахування кредитних коштів.

ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та допустив заборгованість, яку позивач зменшив до 84 000 грн, з яких: 16 800 грн заборгованість за кредитом та 67 800 грн прострочена заборгованість за нарахованими відсотками.

Із вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що після закінчення строку дії кредитного договору, який сплинув 09.07.2023, заборгованість по процентам не нараховувалася.

Виходячи з вищенаведеного слідує, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір, який підписаний сторонами електронним підписом. Отже, сторони у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредитного ліміту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо.

З умовами кредитування, у тому числі щодо нарахування відсотків за користування кредитом відповідач був ознайомлений.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позичальник ОСОБА_1 допустив неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка добровільно останнім не сплачується.

Отже, позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про стягнення заборгованості за кредитним договором є доведеними та обґрунтованими належними доказами у справі.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що встановлена сторонами відсоткова ставка за несвоєчасне виконання зобов`язання за кожен день прострочення є несправедливим та порушує принцип розумності та справедливості.

Відповідач не звертався до суду з позовом про визнання умов кредитного договору недійсними та не належними доказами неотримання кредитних коштів, натомість наявні в матеріалах справи докази підтверджують протилежне.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові про стягнення заборгованості за нарахованими процентами необхідно скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову про стягнення заборгованості за нарахованими процентами у сумі 67 200 грн.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 865,25 грн за подання позовної заяви та 3633,60 за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.141, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» задовольнити.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 05 березня 2024 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 67 200 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" (адреса: м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 26, оф. 407, ) 67 200 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" (адреса: м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 26, оф. 407, ) понесені судові витрати у розмірі 5 498,85 грн судового збору, з яких: 1 865,25 грн за подання позовної заяви та 3633,60 за подання апеляційної скарги

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 липня 2024 року.

Головуючий суддя-доповідач

Судді