Номер провадження: 22-ц/813/4841/24
Справа № 509/7482/23
Головуючий у першій інстанції Гандзій Д.М.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 березня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Гандзія Д.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на неповнолітньою дитину,

встановив:

18.12.2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину у розмірі 34 008,00 грн.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 18.05.2023 року (а.с.33).

Під час перебування у шлюбі у подружжя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.34).

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.07.2023 року у справі № 509/2360/22 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с.37-48).

Позивачка зазначила, що додатково несе на утримання малолітнього сина наступні витрати, а саме: відвідування сином секції карате у ГО «Асоціація східних єдиноборств Яструб», приймаючи участь у змаганнях і отримання дитиною нагород та призів, а також, влаштування дитини у ФОП ОСОБА_4 , де син відвідує басейн з додатковими заняттями з плавання, беручи до уваги діагноз малолітнього сина «кілеподібна деформація грудної клітини», поставлений лікарем КНП «ДМП № 6» ОМР від 25.10.2023 року з рекомендацією лікаря заняття з плавання, що несе додаткові витрати медичні послуги з лікування та медичного обстеження дитини на суму 3 864,00грн., а також, на оплату вказаних секцій та придбання необхідного спортивного інвентарю для карате, що підтверджується квитанціями на придбання одягу для тренувань від 30.10.2023 року, на придбання речей для занять з плавання від 31.10.2023 року та від 30.10.2023 року на оплату занять з плавання на загальну суму 24 447,00 грн. Крім цього, для підвищення освітнього рівня дитини, розвитку його здібностей та забезпечення йому в майбутньому якісної освіти малолітній син ОСОБА_3 відвідує додаткові заняття з англійської мови, за які позивачкою, з січня 2023 року на рахунок репетитора було сплачено 5 697,00 грн.

Посилаючись на те, що аліментів у розмірі 2000,00 грн., які стягуються з відповідача щомісячно на утримання неповнолітнього сина, недостатньо для належного розвитку дитини, позивача просила задовольнити її вимоги.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 березня 2024 року позов ОСОБА_2 було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додаткові витрати у розмірі 17 004,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

В задоволенні решти позову було відмовлено (а.с.115-119).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 14.03.2024 року, ухвалення нового судового рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.140-146).

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Драгун А.С. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване судове рішення залишити без змін, посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги (а.с.169-174).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 23.07.2024 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з перебуванням суддів Сегеди С.М., Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М. у відпустці, датою ухвалення цього судового рішення є 23.07.2024 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.04.2024 року, згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України (а.с.163-168).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, суд першої інстанції виходив із того, що зазначені витрати документально доведені та відносяться до додаткових витрат на дитину, які повинні нести батьки відповідно до діючого законодавства (а.с.115-119).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами ч.1 ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично понесені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

З матеріалів справи вбачається, що після розірвання шлюбу неповнолітній син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю.

Відповідач ОСОБА_1 є власником кв. АДРЕСА_1 . Також відповідачу належить автомобіль марки «Honda Accord», державний номер НОМЕР_1 (а.с.45).

ОСОБА_1 працює інженером з експлуатації ПС у ТОВ «Авіакомпанія Аероджет» та його заробітна плата у період з січня по грудень 2023 року складала 63 423,42 грн. (а.с.65).

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що позивачка додатково несе витрати на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на відвідування ним секції карате у ГО «Асоціація східних єдиноборств «Яструб», який приймає участь у спортивних змаганнях, чемпіонатах і отримує нагороди та призи, а також на відвідування неповнолітнього сина басейну із додатковими заняттями з плавання. Крім того, судом першої інстанції обґрунтовано прийнято до уваги діагноз малолітнього сина ОСОБА_3 «кілеподібна деформація грудної клітини», поставлений лікарем КНП «ДМП № 6» ОМР від 25.10.2023 року з рекомендацією лікаря заняття з плавання, що покладає на його матір (позивачку) додаткові витрати з медичних послуг з лікування та медичного обстеження дитини в ТОВ «МК «Інто-Сана» на суму 3 864,00 грн., а також, на оплату вищевказаних вказаних секцій та придбання необхідного спортивного інвентаря для карате, що підтверджується квитанціями на придбання одягу для тренувань від 30.10.2023 року, на придбання речей для занять з плавання від 31.10.2023 року та від 30.10.2023 року на оплату занять з плавання на загальну суму 24 447,00 грн. (а.с.17-28,88,89).

Крім того, неповнолітній ОСОБА_3 для підвищення якості освіти, відвідує додаткові заняття з англійської мови, за які позивачкою сплачено ФОП ОСОБА_6 , яка є засновником і директором курсів іноземних мов «Інтерлінгва», 5697,00 грн. (а.с.23-25,50).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що відшкодування половини вартості відвідування дитиною ОСОБА_7 карате у розмірі 4 850,00 грн. не підлягає задоволенню, оскільки надані квитанції не містять інформації про те, що їх надав саме заклад ГО «Асоціація східних єдиноборств «Яструб».

Колегія суддів не приймає до уваги зазначений довід апелянта, оскільки педагогічна характеристика ГО «Асоціація східних єдиноборств «Яструб» № 8 від 16.06.2023 року на спортсмена підписана тренером ОСОБА_8 і саме зазначена особа отримувала перекази про оплату тренувань з карате неповнолітнього ОСОБА_3 , що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.49).

Крім того, слід зауважити, що зі змісту зазначеної характеристики вбачається, що неповнолітній ОСОБА_3 охоче ходить на тренування, з цікавістю ставиться до занять, прагне бути кращим. З цього можливо зробити висновок, що у даному випадку заняття карате є особливою обставиною в розумінні положень ст. 185 СК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також посилається на те, що додаткові витрати, пов`язані із відвідуванням занять неповнолітнім ОСОБА_3 англійської мови не підлягають задоволенню, оскільки надані квитанції не містять інформації, що відповідна послуга була надана саме закладом «Інтерлінгва».

Як зазначалося вище, позивачкою було сплачено ФОП ОСОБА_6 , яка є засновником і директором курсів іноземних мов «Інтерлінгва», з надання неповнолітньому ОСОБА_3 занять із англійської мови5 697,00 грн. (а.с.23-25,50), що підтверджується відповідними платіжними квитанціями та інструкціями, а тому колегія суддів відхиляє вказаний довід апелянта.

Таким чином, враховуючи, що відповідач є фізично здоровою, працездатною особою, офіційно працевлаштований та отримає щомісячно заробітну плату, а статки відповідача дозволяють йому утримувати нерухоме та рухоме майно, суд першої інстанції, з врахуванням належних та допустимих доказів щодо понесених позивачкою витрат на утримання неповнолітнього сина, прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві, покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей.

Зокрема, при вирішенні такого спору визначальним є обов`язок батьків утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Тобто такий обов`язок превалює над можливістю платника таке утримання надавати. При цьому, в обов`язковому порядку судом враховуються всі обставини, які впливають на розмір аліментів.

Колегія суддів також зазначає, що дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Заявник в апеляційній скарзі також посилається на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо витрат на правничу допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що представник ОСОБА_2 адвокат Драгун А.С. звернулася до суду першої інстанції із заявою про стягнення судових витрат (а.с.120-124).

Разом з тим, матеріали справи не містять судового рішення щодо розгляду даної заяви. А тому і відсутні підстави щодо оцінки судом апеляційної інстанції заяви про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції. Ураховуючи, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовані фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України є малозначною, то дана постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М.Сегеда

Р.Д. Громік

М.М.Драгомерецький