Провадження № 2/331/1300/2024
ЄУН 335/813/24
16 липня 2024 року місто Запоріжжя
Жовтневий районний суд м.Запоріжжя в складі :
головуючого - судді Скользнєвої Н.Г.,
за участю: секретаря Постарнак М.М.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення частини суми сплати житлово- комунальних послуг,
23 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_2 , за результатами розгляду якої просить: стягнути на свою користь грошові кошти у розмірі 27 575,04 грн., та понесені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25 травня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, про складено відповідний актовий запис № 129.
Від даного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .
Протягом перебування у шлюбі сторони проживали у зазначеній квартирі.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у справі № 331/8774/17 від 26.03.2018 року шлюб між сторонами розірвано.

З травня 2016 року по жовтень 2021 року ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

З часу спільного проживання відповідачка жодного разу не здійснювала платежів щодо оплати комунальних послуг.

ОСОБА_4 за період з травня 2016 року по жовтень 2021 року включно проведено сплату комунальних послуг на загальну суму 55 150,00 грн.

Наразі між позивачем та відповідачкою не досягнуто згоди щодо відшкодування понесених витрат за оплату житлово-комунальних послуг у добровільному порядку, через що позивач вимушений звернутись до суду із вказаним позовом.

Позивач надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності; позовні вимоги підтримує у повному обсязі; проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча про час день та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Причину неявки суду не повідомила. Заперечень стосовно позовних вимог позивача, суду не надала.

Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Таким чином, згідно з вимогами ст.ст. 128, 131 ЦПК України, відповідачі повідомлені про час та місце слухання справи за адресою місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явилися у судове засідання без поважних причин.

Прийнявши до уваги заяву позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 25 січня 2024 року вказану цивільну справу передано на розгляд Жовтневому районному суду м. Запоріжжя за підсудністю. (а.с. 62)

15 березня 2024 року справа надійшла до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя та, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2024 передана в провадження судді Скользнєвої Н.Г.

Ухвалою суду від 19 березня 2024 року справу прийнято до провадження; призначено розгляд справи у підготовче судове засідання. (а.с. 71-72)

Ухвалою суду від 16 квітня 2024 року підготовче судове засідання по справі відкладено; продовжено строк проведення підготовчого провадження по справі до 19 червня 2024 року. (а.с. 81-82)

Ухвалою суду від 17 червня 2024 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 180)

Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву позивача, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

3 25 травня 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у справі № 331/8774/17 від 26.03.2018 року.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 11.03.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Задачиною Н.В. (а.с. 5-8)

Протягом перебування у шлюбі сторони проживали у зазначеній квартирі.

З травня 2016 року по жовтень 2021 року ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

З часу спільного проживання відповідачка жодного разу не здійснювала платежів щодо оплати комунальних послуг.

ОСОБА_4 за період з травня 2016 року по жовтень 2021 року включно проведено сплату комунальних послуг на загальну суму 55 150,00 грн. (а.с. 12-58)

Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна

Нормами ст. 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом

Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Стаття 156 ЖК України визначає права і обов`язки членів сім`ї власника жилого будинку (квартири). Так, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

За статтею 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відсутність самого договору між сторонами не звільняють мешканців квартири від обов`язку оплати комунальних послуг, оскільки, в силу вимог ст. 162 ЖК України, наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 та п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно із ч. З ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ПК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч. 4 ст. 544 ЦК України).

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен із споживачів зобов`язаний брати участь у витратах щодо оплати житлово-комунальних послуг, якими він фактично користується, а споживач, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги має право вимагати від іншого споживача їх відшкодування.

Відповідно до правової позиції викладеній у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 750/12850/16-ц (постанова від 26.09.2018) індивідуальним споживачем згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 цього Закону визнається фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

В силу вимог п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону індивідуальний споживач зобов`язаний не лише укласти договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, але й повинен оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Отже, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не звільняє споживача від обов`язку оплачувати надані йому послуги, але такий обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг, а питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення частини суми сплати житлово-комунальних послуг в розмірі 27 575,04 грн., підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позовної заяви до суду позивач по справі сплатила судові витрати при розгляді справи: а саме судовий збір у сумі 1 211,20 грн. (а.с. 3), а тому, оскільки позов задоволено в повному обсязі сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача по справі.

Керуючись статтями 12, 13, 259, 263-265, 280 -282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти у розмірі 27 575 (двадцять сім тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) гривень 04 коп., що складається з 1695 (одна тисяча шістсот дев`яносто п`ять) гривень 17 коп. - витрат за надання послуг із централізованого водопостачання, водовідведення; 5884 (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят чотири) гривень 31 коп. - витрат за надання послуг з постачання електричної енергії; 9802 (дев`ять тисяч вісімсот дві) гривень 18 коп. - витрат за надання послуг з постачання центрального опалення; 7889 (сім тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять) гривень 88 коп. - витрат за надання послуг з утримання будинку; 1248 (одна тисяча двісті сорок вісім) гривень 77 коп. - витрат за надання послуг з вивозу сміття; 1054 одна тисяча п`ятдесят чотири) гривень 91 коп. - витрат за надання послуг з газопостачання за період з квітня 2018 року по жовтень 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Сторонам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 26 липня 2024 року.

Суддя : Н.Г.Скользнєва