ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року

м. Харків

справа № 953/24407/21

провадження № 22-ц/818/2064/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач: Моторно транспортне страхове бюро України

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши в порядку ст.369 ЦПК України без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою,-

за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 березня 2024 року, постановлене суддею Лисиченко С.М.

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі- МТСБУ, позивач) звернувся до суду з позовом, у якому просило стягнути з відповідача на його користь: матеріальну шкоду у розмірі 27 474,43 грн.; витрати пов`язані з оглядом пошкодженого транспортного засобу на проведення експертного дослідження в розмірі 820,00 грн; судові витрати, що пов`язані з оплатою судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12 березня 2024 року у задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України відмовлено.

В апеляційній скарзі Моторно транспортне страхове бюро України, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що суд першої інстанції вважав, що оскільки відповідач є учасником бойових дій та має пільги передбачені законом, то позивач не має право на вимогу про стягнення здійсненої їм виплати. Суд не з`ясував, хто є власником транспортного засобу, яким керував відповідач. Отже суд допустив неповне з`ясування обставин справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України- в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив із того, що законодавчо встановленою пільгою для учасника бойових дій, є покладення на МТСБУ обов`язку відшкодувати збитки від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є учасник бойових дій, що в свою чергу, позбавляє МТСБУ права вимагати від учасника бойових дій відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, оскільки на учасника бойових дій не розповсюджується необхідність обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Судова колегія не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Розглядом справи встановлено, що 02 лютого 2019 року близько 23:50 у м.Харкові на перехресті вул.. С. Ковпака та вул.. Героїв Праці сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів "Skoda Octavia Tour Combi", р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 ; "Subaru Forester" , р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та "ВАЗ 11193", р.н. НОМЕР_3 , під його керуванням

Постановою Київського районного суду м.Харкова від 25.04.2019 у справі № 640/3942/19, яка набрала законної сили 20.05.2019, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні ДТП, яке відбулося, зокрема, 12.02.2019 о 23-55 год в м.Харкові по вул.Героїв Праці, в районі будинку №14/1, за участю автомобілів: "Skoda Octavia Tour Combi", р.н. НОМЕР_1 , під його керуванням; "Subaru Forester" , р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 ; "ВАЗ 11193", р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Як було встановлено судом, станом на час вчинення ДПТ, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Skoda Octavia Tour Combi", р.н. НОМЕР_1 за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не застрахована.

Відповідно до даних, які містяться у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 , власником транспортного засобу" ВАЗ 11193", р.н. НОМЕР_3 , є ОСОБА_5 .

15.09.2019 ОСОБА_4 звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 12.02.2019 року.

27.02.2019 МТСБУ, листом №3.1-05/56967/вих./2, надано ТОВ «Незалежна експертна компанія» доручення на виконання робіт по справі №56967, зокрема: провести огляд ТЗ із фотографічною фіксацією; скласти протокол огляду; надати фотографії на електронному носії; визначити: ринкову вартість ТЗ на момент ДТП, вартість відновлювального ремонту ТЗ із зазначенням включення або не включення в розрахункову суму податку на додану вартість, коефіцієнт фізичного зносу складників, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників.

Відповідно до даних, які містяться у Звіті № 084/М/2019 від 10.04.2019 про оцінку вартості відновлювального ремонту "ВАЗ 11193", р.н. НОМЕР_3 , внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 27476,43 грн. без ПДВ.

Відповідно до рахунку на оплату №286 від 09.04.2019, МТСБУ сплачено ТОВ «Незалежна експертна компанія» 820,00 грн. за надані послуги, а саме: 700 грн.- справа №56967 за оцінку КТЗ ВАЗ, р.н. НОМЕР_3 ; 120,00 грн.- за виїзд 30 км х 4,00.

Факт прийняття ТОВ «Незалежна експертна компанія» вищевказаних в рахунку послуг МТСБУ та оплати послуг в розмірі 820,00 грн. підтверджуються: актом виконаних робіт відповідно до листа МТСБУ 3.1-05/56967/вих./2 від 27.02.2019; платіжним дорученням № 937916 від 13.05.2019.

20.08.2019 МТСБУ, у зв`язку з настанням події, передбаченої підпунктом п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до: наказу МТСБУ №8302 від 19.08.2019 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих; довідки №1 від 12.08.2019 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих; рішення МТСБУ у справі №56967 про виплату відшкодування шкоди, здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_4 в розмірі 27 476,43 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1151758 від 20.08.2019.

Звертаючись до суду із позовом, МТСБУ наголошувало, що набуло право на звернення до суду із регресним позовом.

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від01.07.2004року (далі- Закон №1961-IV) та Цивільним кодексом України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Згідно із ч. 1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою(п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Згідно п. 21.1 ст. 21 Закону №1961-IV, з урахуванням положень п. 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону №1961-IV МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно ст. 22 Закону №1961-IV МТСБУ відшкодовує шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди.

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з під. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону №1961-IV, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст.13 цього Закону.

На момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди відповідач ОСОБА_1 мав статус учасника бойових дій, що підтверджується наданою відповідачем копією посвідчення серії НОМЕР_5 , яке видане 14 травня 2015 року Головним управлінням Національної гвардії України, та мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Відповідно до п.13.1 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Таким чином Закон звільняє від обов`язку страхування цивільно-правової відповідальності учасників бойових дій, які особисто керують належним їм транспортними засобами.

Такою законодавчо встановленою пільгою для учасника бойових дій, є покладення на МТСБУ обов`язку відшкодувати збитки від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є учасник бойових дій за умови, що він керував належним саме йому автомобілем.

Керування учасником бойових дій автомобілем, що належить іншій особі, не звільняє власника транспортного засобу від обов`язку застрахувати цивільно-правову відповідальність.

Матеріали справи не містять доказів, що автомобіль, яким керував відповідач, належить відповідачу ОСОБА_1 , який є учасником бойових дій, що є обов`язковою умовою для звільнення його від відшкодування збитків.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення суми відшкодування.

Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено ч. 2 ст. 77 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з положень ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки відповідачем не надано доказів належності транспортного засобу на якому відповідач скоїв ДТП, саме ОСОБА_1 , судова колегія не вбачає підстав для відмови у позові.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п.п. в п. 4 ч. 1ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви у сумі 2270,00 грн та судовий збір за подання апеляційної скарги 3405,00 грн.

Керуючись ст.ст.367,368,369, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382-384,389,390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 березня 2024 року скасувати.

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Стягнути у порядку регресу з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму регламентної виплати у розмірі 27 476 грн. 43 коп. та 820 грн. 00 коп. витрати пов`язані оглядом пошкодженого транспортного засобу на проведення експертного дослідження.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України загальну суму судового збору 5675,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Ю.М. Мальований

В.Б. Яцина