Справа № 171/1095/23
Номер провадження 2/184/80/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області: у складі: головуючого судді Томаша В.І., за участю секретаря судового засідання Попівніч Н.І., розглянувши у м. Покров цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування запису про проведену реєстрацію права власності, визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про скасування запису про проведену реєстрацію права власності, про визнання права власності.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що після смерті матері позивача відкрилась спадщина на належне їй майно частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане майно належало спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Апостолівською державною нотаріальною конторою 07.06.1989 року за №1718 16.06.1989 року в реєстровій книзі за №19-165.

13 березня 2023 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Богомолова В.І. з заявою про прийняття спадщини.

На підтвердження права власності спадкодавця на спадкове майно нотаріусу надано зазначений вище договір купівлі-продажу №1718 16.06.1989 року в реєстровій книзі за №19-165.

При перевірці в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за даною адресою були виявлені розбіжності, саме в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрована квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином за однією адресою ( АДРЕСА_1 ) наявні правовстановлюючі документи на частку будинку (згідно договору купівлі-продажу №1718 16.06.1989 року, зареєстрованого в реєстровій книзі за №19-165) та квартиру АДРЕСА_3 .

З зазначених підстав позивачу видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Правовстановлюючий документ спадкодавця видано 07 червня 1989 року. Реєстровий напис БТІ на вказаному договорі свідчить що власник є власником саме частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Вказані відомості підтверджуються і матеріалами інвентарної справи на вказаний будинок.

Виходячи з викладеного позивач просить скасувати запис про проведену реєстрацію права на квартиру АДРЕСА_3 за відповідачем ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Апостолівською державною нотаріальною конторою 07.06.1989 року за №1718 16.06.1989 року в реєстровій книзі за №19-165.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово, за офіційною адресою реєстрації, що підтверджується матеріалами справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

За життя спадкодавцю належало право власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що підтверджується договором купівлі-продажу від 07.06.1989 року, зареєстрованого в реєстрі за № 19-165.

Позивачу приватним нотаріусом Богомоловим В.І. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку за зазначеною вище адресою.

Згідно довідки № 15 від 26.08.2022 року КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» за адресою м. Апостолове, вул. Б. Хмельницького б. 43, зареєстровано право власності саме на частку будинку.

КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» на ухвалу суду було надано копію інвентарної справи на об`єкт нерухомого майна будинок АДРЕСА_1 .

З даної інвентарної справи вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , розташовано саме будинок.

Викладене підтверджується довідкою від 26.01.1989 року (а.с. 70), зведеним актом вартості будівель (а.с. 71), планом земельної ділянки за відповідною адресою (а.с. 72-75), технічним паспортом на будинок № 43 виготовленим 1989 року з зазначенням часток співвласників (1/2 власник ПМК 205, частка будинку власник ОСОБА_4 ), реєстровим написом на договорі купівлі-продажу частки будинку що свідчить про реєстрацію права власності на частку саме будинку АДРЕСА_4 за ОСОБА_4 .

Таким чином на підставі матеріалів інвентарної справи на будинок АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку що речове право на нерухоме майно було первинно зареєстровано як частки саме будинку.

Згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України.

Статтею 15 ЦК визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Необхідність звернення до суду позивачем викликана розбіжністю в реєстрації даних щодо прав власності відповідних осіб на нерухоме майно (житловий будинок) та не може бути усунута в позасудовому порядку.

Відповідальність за реєстрацію прав на нерухоме майно, її правильність несе та гарантує держава в особі її компетентних органів.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Так, Європейській суд з прав людини вказував, що поняття «майно» в розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод охоплює поняття «правомірні очікування» тобто законні сподівання вчиняти певні дії відповідно до виданого державними органами дозволу. (Справа "Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії"). Суд неодноразово підкреслював особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" Онер`їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" "Москаль проти Польщі"). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Лелас проти Хорватії", "Тошкуце та інші проти Румунії") і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ( рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", "Беєлер проти Італії").

Згідно вимог ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За приписами ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Згідно вимог ч.1 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

Згідно вимог абз. 3 ч. 3ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Згідно ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень`державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію.

Враховуючи викладене, з урахуванням досліджених письмових матеріалів справи, суд приходить до висновку що належним способом захисту права позивача є скасування запису про проведену реєстрацію права на квартиру АДРЕСА_3 за відповідачем ОСОБА_2 та визнання права власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Апостолівською державною нотаріальною конторою 07.06.1989 року за №1718 16.06.1989 року в реєстровій книзі за №19-165.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 28, 174, 175 Цивільного процесуального кодексу України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування запису про проведену реєстрацію права власності, визнання права власності задовольнити.

Скасувати запис про проведену реєстрацію права на квартиру АДРЕСА_3 за відповідачем ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18.07.2024 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш