ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Фастів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фастівської міської ради Київської області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року адвокат Гавриленко Володимир Олегович, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області із позовною заявою до Фастівської міської ради Київської області про визнання права власності на спадкове майно.

У позовній заяві сторона позивача посилається на наступні обставини, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина, в тому числі і на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями першої черги спадкування після смерті ОСОБА_2 є її син ОСОБА_1 .

В установлений законом шестимісячний строк позивач ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тому в силу ст. 1268 ЦК України він є таким, що прийняв спадщину.

23.08.2024 позивач ОСОБА_1 отримав в нотаріальній конторі постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, сторона позивача зазначає, що в даному випадку належним способом захисту своїх прав в разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.05.2024 матеріали цивільної справи надійшли в провадження судді Ковалевській Л.М.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2024 року провадження по даній справі відкрито та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

30.05.2024 до суду надійшли матеріали витребуваної з Першої фастівської нотаріальної контори Київської області спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

17.07.2024 електронною поштою від адвоката Гавриленка В.О. до суду надійшла копія позовної заяви ОСОБА_3 до Фастівської міської ради про визнання права власності на спадщину.

Ухвалою суду від 17.07.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове заясідання сторони не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені судом належним чином. Представник позивача адвокат Гавриленко В.О. подав письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи в його відсутності. Представник Фастівської міської ради через систему «Електронний суд» направив до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , про що Фастівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м.Київ), складено відповідний актовий запис №459 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 16).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло від 22.01.1996 виданого Козятинською дільницею цивільних споруд /а.с.22/.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємцями першої черги спадкування після смерті ОСОБА_2 є її син ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 /а.с.15/.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , її син ОСОБА_1 подав заяву про прийняття спадщини після матері та отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.57/.

У видачі свідоцтва про право власності на решту спадкового майна, а саме: на частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , нотаріусом позивачу ОСОБА_1 відмовлено в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів /а.с.18/.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набути правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

На підставі частини 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з п.3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди, в основному, задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно».

Також, у даному Листі, зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем».

Статтею 3921 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно Довідки Фастівського БТІ №1045 від 03.10.2023 встановлено, що на підставі архівних даних КП ФМР «Фастівське БТІ» станом на 01.01.2013 право власності на частину квартири зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Козятинською дільницею цивільних споруд 22.01.1996 /а.с.21/.

Як роз`яснив ВСУ в п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст. 1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно статті 95 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 доведеними та обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 12, 76-81, 223, 258-259, 264-265 ЦПК України, ст.ст.328, 1216, 1218, 1261, 1262,1268, 3921 ЦК України, статтями Конституції України, роз`ясненнями ВСУ в п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , до Фастівської міської ради Київської області, , адреса місцезнаходження: Київська область, м. Фастів, пл. Соборна, 1, про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , право власності на частину квартири АДРЕСА_3 , як спадщину за законом після смерті його матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.М.Ковалевська