Провадження №2-з/752/210/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Кордюкова Ж.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за її позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_4 про поділ спільного майна та зняття арешту з частини групи нежитлових приміщень,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Шиманський Віталій Миколайович в інтересах ОСОБА_1 за допомогою модуля Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_4 про поділ спільного майна та зняття арешту з частини групи нежитлових приміщень.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що у виконавчому провадженні державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавчий лист №149/4092/13-ц виданий Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області.

В ході вчинення виконавчих дій, державним виконавцем 13.05.2024 було складено постанову про опис та арешт майна боржника, яким було описано та накладено арешт на 1/2 частку групи нежитлових приміщень №57а та 59а загальною площею 156,6 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою державного виконавця від 22.05.2024 у виконавчому провадженні НОМЕР_3 було призначено суб`єкта оціночної діяльності з метою визначення вартості нежитлових приміщень №57а та 59а, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшої реалізації 1/2 частки, що належить ОСОБА_2 .

Рішенням Голосіївського районного від 17.06.2011 у справі №2-3663/11 визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 право власності по 1/2 частці нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були учасниками ТОВ «Магазин №444», який було ліквідовано, а нежитлове приміщення, яке належало під час ліквідації не було розподіллено між його учасниками.

1/2 частка групи нежитлових приміщень №57а та 59а загальною площею 156, 6 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 є спільним майном подружжя, а тому накладання арешту на майно, що є спільною власністю подружжя суперечить правам ОСОБА_1 , оскільки відповідно 1/2 частка цього майна належить їй, а тому такий арешт підлягає скасуванню.

У разі проведення торгів та продажу майна третій особі, новий власник стане добросовісним набувачем, що унеможливить виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Просив зупинити продаж арештованого майна в межах виконавчого провадження НОМЕР_3, а саме 1/2 частки групи нежитлових приміщень №57а та 59а, загальною площею 156,6 кв.м., які знаходяться в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкт нерухомого майна 000.

Розглянувши клопотання, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

ОСОБА_2 є власником 1/2 частки групи нежитлових приміщень №57а та 59а, загальною площею 156,6 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , щодо якої позивачем заявлено вимоги про визнання за нею право власності на 1/4 цього майна, та на яке у межах виконавчого провадження НОМЕР_3 накладено арешт та для оцінки вартості якого, призначено суб`єкта оціночної діяльності.

Частиною 1 ст. 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1, 6, 8 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) зазначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 в справі №753/22860/17 зазначено, що конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі №914/1570/20 вказано, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на 1/4 на арештованого майна.

Для такого випадку законодавець передбачив можливість забезпечення позову шляхом зупиненням продажу арештованого майна. Дія наведеної норми права направлена на те, щоб запобігти відчуженню майна у порядку виконання судового рішення, яке належить не боржнику, а іншій особі.

У пункті 5 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, є спеціальним способом забезпечення позову, який застосовується лише у справах за позовом про визнання права власності на це майно.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зазначений вид забезпечення позову є ефективним і унеможливлює відкриття нових судових проваджень щодо оспорення результатів торгів у разі, якщо позов про визнання права власності на спірне майно буде задоволено.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, позовним вимогам, пересвідчившись в тому, що між сторонами дійсно виник спір та невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких вона звернувся до суду.

При цьому суд з урахуванням предмету позову вважає за можливе заяву про забезпечення позову задовольнити частково та зупинити продаж арештованого майна в межах виконавчого провадження НОМЕР_3, а саме 1/4 частки групи нежитлових приміщень №57а та 59а, загальною площею 156, 6 кв.м., які знаходяться в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкт нерухомого майна 000, оскільки позивачем заявлено позовну вимогу щодо визнання права власності за нею на 1/4 спірного майна.

Керуючись ст.ст. 149-153, 258-261, 353-355 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Зупинити продаж арештованого майна в межах виконавчого провадження НОМЕР_3, а саме 1/4 частки групи нежитлових приміщень №57а та 59а, загальною площею 156, 6 кв.м., які знаходяться в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкт нерухомого майна 000.

Відмовити в задоволенні решти вимог заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ця ухвала є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з наступного дня після її постановлення.

Стягувач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Боржник: ОСОБА_2 ,останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Ухвала складена 18.07.2024.

Суддя Ж. І. Кордюкова