Справа № 296/6619/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження у справі

25 липня 2024 рокум. Житомир

Суддя Корольовського районного суду міста Житомира Пилипюк Лілія Миколаївна, розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про судовий захист порушених цивільних прав та інтересів,

у с т а н о в и л а:

22 липня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира із позовною заявою до ОСОБА_2 про судовий захист порушених цивільних прав та інтересів, у якій ставить на вирішення суду такі позовні вимоги:

- визнати незаконними рішення, дії чи бездіяльності ОСОБА_2 щодо незаконної відмови забезпечити додержання законодавства при розгляді заяви від 08 травня 2024 року;

- відшкодувати їй за рахунок ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 200 000 гривень, заподіяну внаслідок вчинення 19-ти випадків незаконних рішень, дій чи бездіяльності.

Зміст позовної заяви свідчить, що ОСОБА_1 08 травня 2020 року звернулась до Житомирської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га з метою оформлення права власності на земельну ділянку, однак така її заява належним чином не розглянута. Позивач вважає, що міський голова ОСОБА_2 порушив її цивільні права та інтереси, адже не забезпечив додержання законодавства при розгляді заяви від 08 травня 2024 року та інших її заяв, не врахував подані нею документи, допустив складання документів з численними порушеннями законодавства. Позивач також додає, що незаконними діями відповідача їй завдано моральної шкоду, яку вона оцінює у розмірі 200 000 гривень.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Корольовського районного суду м. Житомира від 22 липня 2024 головуючою у даній справі визначено суддю Пилипюк Л. М., та 23 липня 2024 справу передано судді для розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Дослідивши матеріали позовної заяви приходжу до висновку, що у відкритті провадження слід відмовити, виходячи з таких підстав.

З доданих до позовної заяви письмових доказів вбачається, що 08 травня 2020 року ОСОБА_1 зверталась до Житомирської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га з метою оформлення права власності на земельну ділянку, місцезнаходження земельної ділянки АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. Зміст поданих письмових доказів свідчить, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась до міської влади з метою оформлення права власності на вищевказану земельну ділянку, однак отримувала відмови.

Рішенням сімдесятої сесії сьомого скликання Житомирської міської ради від 30 липня 2020 №1970 (п.6 додатку) ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою на підставі ст.39 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), ст.17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», невідповідності містобудівній документації.

Відповідно до ч.3 ст.116 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

За правилами ч.6 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно з ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.10 ст.118 ЗК України, відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлено підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та визначені органи, уповноважені розглядати ці питання. Ці норми, зокрема, передбачають, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів з клопотанням на отримання дозволу для розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, за результатами розгляду і оцінки якого встановлені ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень. При цьому, підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

За змістом ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами п.2 ч.1 ст.4 КАС України закріплено, що публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, закріпленими у ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, п.7 ч.1 ст.4 КАС визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до ч.5 ст.21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до сталої практики Верховного Суду, відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає оскарженню у порядку адміністративного судочинства, якщо рішення органу місцевого самоврядування/органу виконавчої влади, вимоги позивача або ж заперечення відповідача не пов`язані з визнанням права власності на земельну ділянку та оспорюванням права власності інших осіб (постанова ВП ВС від 30 травня 2018 року у справі №826/5737/16).

Як встановлено зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, ОСОБА_1 вважає, що при розгляді її клопотання від 08 травня 2020 року відповідачем не було дотримано вимог чинного законодавства, в тому числі, неправомірно відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, порушено строки і процедуру розгляду клопотання, не взято до уваги всі надані нею документи, внаслідок чого їй також заподіяно моральну шкоду. Позивач визначає відповідачем у своїй позовній заяві ОСОБА_2 , який є Житомирським міським головою, а зміст її вимог та їх обґрунтування свідчать про те, що ОСОБА_1 звертається до ОСОБА_2 саме як до суб`єкта владних повноважень, а не як до фізичної особи.

Враховуючи наведене, спір у даній справі є публічно-правовим та підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

При цьому, вимога про стягнення моральної шкоди також підлягає розгляду адміністративним судом за правилами ч.5 ст.21 КАС України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наявність підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и ла :

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі №296/6619/24 за позовом ОСОБА_1 доОСОБА_2 про судовий захист порушених цивільних прав та інтересів.

Роз`яснити позивачу, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства Житомирським окружним адміністративним судом (вул.Мала Бердичівська, 23, м.Житомир, 10014).

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження, разом із позовною заявою та доданими до неї документами, надіслати особі, яка її подала. Копія позовної заяви залишається в суді.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК