465/4344/24
2-н/465/1600/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2024 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Марків Ю. С., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

До Франківського районного суду м.Львова звернулась ОСОБА_1 з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Дослідивши матеріали поданої заяви, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Позови до фізичних осіб пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ч.1 ст. 27 ЦПК України).

У заяві про видачу судового наказу заявниця вказує адресу реєстрації боржника - АДРЕСА_1 та адресу місця фактичного проживання - АДРЕСА_2 .

Разом з тим, відповідно до відповіді №623948 з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що відноситься до територіальної юрисдикції Рівненського міського суду Рівненської області.

Таким чином, справа не підсудна Франківському районному суду м. Львова.

Суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності (п.9 ч.1 ст. 165 ЦПК України).

Крім того, згідно з ч. 5 ст. 183 СК України той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Таким чином, право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів має той з батьків дитини, з яким дитина проживає у визначеному Законом порядку.

Заявниця, звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, у абзаці 4 такої зазначає, що спільний син проживає з нею.

Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що звертаючись до суду з заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування вимог заяви не долучено будь-яких доказів, що підтверджують факт сумісного проживання неповнолітньої дитини з заявницею та перебування дитини на утриманні заявниці.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються: інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, встановлено, що заявником при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини порушені вимоги ст. 163 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, вважаю за необхідне відмовити заявнику у видачі судового наказу, роз`яснивши, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків, а також не є перешкодою стягувача звернутись із вказаними вимогами в порядку позовного провадження.

Керуючись ст. ст.163, 165,167 ЦПК України, суддя -

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Марків Ю.С.