Провадження № 2/127/1370/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Жмудь О.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що 21.02.2021 ОСОБА_1 уклала Договір про споживчий кредит № 3401225 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 9500,00 грн.

Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин внаслідок чого, керуючись нормами ст.ст. 530, 1082, 1084 ЦК України, 13.09.2021 згідно умов Договору відступлення прав вимоги № 07Т, ТОВ «Мілоан» було відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 3401225 від 21.02.2021 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуто права вимоги до Відповідача.

Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «Діджи Фінанс») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 15446,76 грн, із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 5408,00 грн; - заборгованість за відсотками становить 9307,26 грн; - заборгованість за комісійними винагородами становить 0грн.; - заборгованість за пенею становить 0 грн. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов Кредитного договору №3401225 від 21.02.2021, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в Кредитному договорі №3401225 від 21.02.2021, направлено Повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості.

Не зважаючи на це, Позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором № 3401225 від 21.02.2021.

На підставі вищевикладеного, позивач звернувся з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 15446,76 грн, а також понесених судових витрат.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.04.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.

21.05.2024 на адресу суду надійшла заява представника відповідача адвоката Пономаренко Д.Ю., згідно якої сторона відповідача визнає позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 5408,00 грн. Водночас не погоджуються з наданим позивачем розрахунком процентів за користування кредитними коштами. Зазначили, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження здійснення платежів в рахунок погашення заборгованості по вказаному кредитному договору, процентів за користування кредитними коштами, які нараховувались за процентною ставкою 1,05% на день в сумі 99,75 грн. Водночас, доказів на підтвердження тих обставин, що після 23.01.2021 кредитний договір було пролонговано та строк користування кредитом було продовжено на 60 календарних днів поспіль, позивачем суду не надано. Таким чином відповідач вважає, що заборгованість за період з 21.02.2021 по 23.03.2021 включно (30 днів) тобто в межах строку кредитування становить 2992,50 грн. Крім того, представник відповідача зазначив, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1000,00 грн.

05.06.2024 від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі, відповідно до яких просить залишити без розгляду заяву представника відповідача, яка має назву «Письмові пояснення по справі №127/1097/24», у зв`язку із порушенням вимог ч. 1 ст. 191 ЦПК України, вирішивши спір за наявними у матеріалах справи доказами. Крім того, щодо доводів представника відповідача, відносно не правильно нарахованих позивачем процентів, зазначили, що відсотки нараховані вірно, відповідно до умов договору.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, ТОВ «Мілоан», пояснення по суті спору надано не було.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 21.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальностю «Міолан» та ОСОБА_1 укладений Договір про споживчий кредит № 3401225.

Відповідно до умов п. 1.1. Договору, кредитодавець зобов`язався на умовах визначених цим Договором, на строк 30 днів (п. 1.3. Договору) надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі 9500, 00 грн (п. 1.2. Договору), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. Договору термін (до 23.03.2021) та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.

Пунктом 1.5.1. Договору передбачено, що комісія за надання кредиту: 731,00 грн, яка нараховується за ставкою 7,70 відсотків від суми кредиту одноразово.

Згідно із п. 1.5.2. проценти за користування кредитом: 2992,50 грн, які нараховуються за ставкою 1,05 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Стандартна (базова) процентна ставка за користувння кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6. Договору).

Умови пролонгації строку кредитування передбачені п. 2.3. Договору.

Відповідно до п.6.1. Договору про споживчий кредит № 3401225 від 21.02.2021, цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

До договору додано графік платежів за договором про споживчий кредит № 3401225 від 21.02.2021, паспорт споживчого кредиту № 3401225 від 21.02.2021, в якому визначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти. Також додано анкету заяву на кредит № 3401225 від 21.02.2021.

Договір про споживчий кредит підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений порядок укладення електронного договору. Відповідно дозмісту ч.3 вказаної статті, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

На підставі ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

За ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Договір про споживчий кредит № 3401225 від 21.02.2021 підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора, чим підтверджено укладання між ним та ТОВ «Міолан» такого правочину, оскільки без здійснення входу на сайт кредитора за допомогою логіну та пароля до особистого кабінету, внесення свої персональних даних, номера телефону, договір між сторонами не був би укладений, а відтак сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 634 ЦК, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що передбачено статтею 610 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

ТОВ «Міолан» належним чином виконав свої зобов`язання за договором про споживчий кредит, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами вказаного договору, що підтверджується платіжним дорученням № 40074060 від 21.02.2021.

13.09.2021 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілоан» укладено Договір факторингу № 07Т, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до витягу з додатку до Договору факторингу № 07Т від 13.09.2021 року вбачається, що до ТОВ «Діджи Фінанс» надійшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3401225 від 21.02.2021 на суму забогованості 15446,76 грн, що включає суму заборгованості за тілом 5408,00 грн, суму заборгованості за відсотками 9307,26 грн.

За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, права вимоги за договором про споживчий кредит № 3401225 від 21.02.2021, укладеним відповідачем із первісним кредитором, перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс».

Позивач листом №-АВ від 27.09.2023 звертався до відповідача з досудовою вимогою про погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, однак відповіді відповідач не надав.

За вказаних обставин судом установлено, що отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку в повному обсязі позивачу не повернуто, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення отриманої суми кредитних коштів, процентів за користування ними, а також комісію за надання кредиту, розмір яких узгоджено сторонами, а тому стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісією, суд вважає обґрунтованими.

Також суд зауважує, що на день розгляду справи в суді заборгованість відповідачем згідно кредитного договору не погашена, розмір такої заборгованості відповідачем не спростований та власних розрахунків з даного приводу ним не надано.

Щодо заперечень представника відповідача відносно нарахованих відсотків, суд зазначає наступне. Згідно п. 2.3.1.2. Договору Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником, у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Отже, як вбачається з умов Договору, що кредит надавався строком на 30 днів з 21.02.2021 (строк кредитування) (п. 1.3. Договору), термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 23.03.2021 року (п.1.4. Договору), і за цей період проценти за користування кредитом становили 1,05% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Оскільки відповідач 23.03.2021 року кредит в сумі 9500,00 грн не повернула, а продовжувала користуватися кредитним коштами, то ТОВ «Мілоан» відповідно до умов п. 2.3.1.2. Договору, з якими погодилась ОСОБА_1 , нарахував проценти за користування кредитом за ставкою 5%, і таке нарахування відповідає вимогам вищенаведених норм ЦК України та умовам Договору та спростовує доводи представника відповідача про незаконність нарахування відсотків за користування кредитом після 23.03.2021.

Щодо клопотання представника позивача про залишення без розгляду заяви представника відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право: подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Як визначено в ч. 2 ст. 174 ЦПК України, заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Оскільки чинним законодавством не передбачено подання пояснень відповідачем, то суд вважає за необхідне застосувати положення, що застосовуються до відзиву.

Представником відповідача заява подана в межах встановленого судом строку, тому суд відмовляє в задоволенні клопотання представника позивача в залишенні без розгляду вищевказаної заяви.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частин 1, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням вищевстановленого, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню.

Також, суд вважає, що є обґрунтованою вимога позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн. з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справ. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

В частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом (стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано: попередній розрахунок суми судових витрат, за яким загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу складає 6 000,00 грн., договір про надання правової допомоги від 11.12.2023, детальний опис робіт, виконаних адвокатом.

З огляду на вищезазначені обставини, суд вважає, що заявлена сума судових витрат на професійну правничу допомогу пов`язана з розглядом справи, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, тому витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Крім того, згідно положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2422,40 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 11, 16, 526, 530, 611, 615, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 141, 258, 259, 264-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №3401225 від 21.02.2021 в розмірі 15446,76 грн (п`ятнадцять тисяч чотириста сорок шість гривень сімдесят шість копійок), з яких: 5408,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 9307,26 грн - заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) судового збору, та 6000,00 грн (шість тисяч гривень) у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», , місцезнаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан", , місцезнаходження: вул. Багговутівська, 17-21, м. Київ.

Повний текст рішення складено 29.07.2024.

Суддя О.О. Жмудь