Справа № 953/5151/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2024 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді Губської Я.В., при секретарі Веремійчик Р.І., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення суми -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Київського районного суду м.Харкова надійшла цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення суми.

До Київського районного суду м.Харкова також подана заява про забезпечення позову, в якій заявник просить вжити заходи забезпечення позову, а саме: заборонити вчиняти будь-які дії щодо відчуження майна, яке входить до складу спадкової маси за померлим ОСОБА_7 , накласти арешт на майно, що входить до складу спадкової маси, яке належало спадкодавцю ОСОБА_7 на час відкриття спадщини: корпоративні права, нежитлові приміщення, частки у праві власності на квартири, гаражний бокс.

В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що предметом його позову є стягнення з відповідачів, що є спадкоємцями ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 суми заборгованості за договором позики в розмірі 93252,00 дол США. Зважаючи на те, що ціна пред`явленого позову є значною, а ризики істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо отримання спадкоємцями свідоцтв про права власності на спадкове майно і розпорядження ним тому позивач звернувся до суду із цим клопотанням. Зазначені ризики істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду та поновлення порушених прав полягають, зокрема, у такому.

Заявник посилається на те, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 378895792 від 16.05.2024 відносно фізичної особи - ОСОБА_7 , останньому на момент відкриття спадщини належала, зокрема, 2-х кімнатна квартира, загальною площею 97,8 м2, житловою площею - 23,1 м2, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , набута ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, реєстровий №5273, від 31.08.2007 посвідчений ПНХМНО ОСОБА_8 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № від 29.05.2024 р., вищевказаний об`єкт нерухомого майна - 2-х кімнатна квартира, загальною площею 97,8 м2, житловою площею - 23,1 м2, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , 29.05.2024 року на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: реєстр. № 337, виданий 29.05.2024, видавник: 5Q2D - 28052024/5255213 та Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 73387704 від 29.05.2024 15:58:45, приватний нотаріус Малахова Галина Іванівна, Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл., перереєстровано на нового власника - ОСОБА_3 , а вже 04.06.2024 року на підставі договору дарування, серія та номер: реєстр. № 432 та Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 73483273 від 04.06.2024 17:26:12, приватний нотаріус Малахова Галина Іванівна, Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл, право власності було перереєстровано на ОСОБА_9 .

Заявник зазначає, що відповідачі відчужують спадкове нерухоме майно, що може призвести до неможливості виконання рішення суду у даній справі, тому необхідним є накладення арешту на спадкове майно ОСОБА_7 , в тому числі корпоративні права.

Позивач зазначає, що невжиття заходів до забезпечення позову надасть можливість відповідачам здійснити відчуження об`єктів нерухомого майна на користь сторонніх осіб в будь-який час та унеможливити виконання рішення.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до п.1, ч.1, ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб, забороною вчинити певні дії.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з поданої позовної заяви, в своєму позові ОСОБА_1 просить стягнути з відповідачів спадкоємців ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 93252 доларів США, 00 центів, на підставі розписок від 13.02.2019 та 31.08.2021.

З приводу вимоги заяви про накладення арешту на корпоративні права ОСОБА_7 суд зазначає наступне.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, забезпечення позову сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову. Водночас вжиття заходів забезпечення позову не може підміняти собою вирішення спору по суті.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Згідно п. 4 згаданої постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Суд також повинен враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Пунктом 4 ст. 3 ЦК України свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, є засадою цивільного судочинства, в зв`язку з чим втручання державних органів у господарську діяльність підприємств не допускається.

Тому, враховуючи вищезазначене, у зв`язку із тим, що накладенням арешту на частку корпоративних прав у статутному капіталі суб`єктів господарювання та забороною органам державної реєстрації та іншим суб`єктам вчиняти будь-які дії щодо часток ОСОБА_7 можливе втручання у господарську діяльність ПП «Ресторатор 2016», ПП «Бріз-ВВК», ТОВ «Пран-При», ТОВ «СОЮЗ ХХІ», ТОВ «Ель-Капітан», ТОВ «Спорт-Експрес», ТОВ «Портал 2012» які не є учасниками даної справи, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову зазначеним заявником шляхом не підлягає задоволенню.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 25.09.2019 року по справі № 20/3560/18, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу. Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Заявником на підтвердження співмірності заявлених вимог про забезпечення позову ціні позову не надано будь-яких відомостей з приводу вартості нерухомого майна, щодо якого просить заборонити вчиняти будь-які дії щодо його відчуження. За таких обставин, суд вважає що єдине посилання на ціну позову та практику Верховного суду не може бути підставою для накладення арешту на все спадкове майно померлого, без зазначення його вартості виходячи з засад обґрунтованості та співмірності заходів забезпечення.

За таких обставин, в задоволенні вимог про заборону вчиняти будь-які дії щодо відчуження майна, яке входить до складу спадкової маси за померлим ОСОБА_7 та накладення арешту на нежитлові приміщення літ. «Б-2, Б1-1», площею 1047,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , гаражний бокс літ. «А», за адресою: АДРЕСА_3 , нежилову будівл. в літ «Ф-1», за адресою: АДРЕСА_2 , частку квартири за адресою: АДРЕСА_4 , нежитлові примішення підвалу №1, 1-го поверху, №2-:-10, антресолі 1-го поверху №15,16,17 в літ. «Ю-1» загальною площею 1435,3 кв.м(реєстрація права власності у 2023 році) слід відмовити.

Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за померлим ОСОБА_7 зареєстровано право власності на частку(розмір частки 4/10) квартири за адресою: АДРЕСА_5 , яка була його особистою власністю, як отримана у спадок, про яку йдеться в заяві ОСОБА_1 забезпечення позову.

З урахуванням змісту позовних вимог, мети забезпечення позову, співмірності позовних вимог та заходів для забезпечення захисту прав позивача, обґрунтування забезпечення позову, суд вважає за можливе частково задовольнити дану заяву та накласти арешт на частку квартири за адресою: АДРЕСА_5 , заборонивши здійснювати будь - які дії з відчуження вказаного об`єкту нерухомості на період вирішення цивільної справи №953/5151/24, з метою недопущення відчуження майна та в подальшому забезпечення ефективного захисту прав позивача.

Керуючись ст. ст. 149-153, 157 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити вчиняти будь-які дії з приводу відчуження майна померлого ОСОБА_7 , шляхом накладення арешту на належне ОСОБА_7 на час відкриття спадщини нерухоме майно, а саме: відповідну частку квартири за адресою: АДРЕСА_5 на період вирішення цивільної справи №953/5151/24.

В задоволенні решти вимог заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали направити позивачу до відома, Департаменту реєстрації Харківської міської ради - до виконання, вжиття відповідних заходів.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя