Справа № 484/1752/24
Провадження № 2/484/814/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Маржиної Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, ціна позову 32 985 грн 47 к.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, мотивуючи тим, що 23.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі - ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 4045131, відповідно до умов якого ОСОБА_1 на умовах строковості, поворотності та оплатності був наданий кредит в сумі 10 000 грн строком на 30 днів з можливістю пролонгації та автопролонгації відповідно до умов договору, зі стандартною процентною ставкою 1,90% в день за користування кредитом. Зазначений договір відповідач підписав електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зі своєї сторони виконало свої зобов`язання за договором, надало ОСОБА_1 кредит в сумі 10 000 грн, шляхом його перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , реквізити якої надав споживач (відповідач), а відповідач в свою чергу зобов`язався повернути кредит та сплатити нараховані проценти у строк до 23.05.2021. Проте відповідач не виконав умови договору, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. 24.01.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал») було укладено Договір факторингу № 24-01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту № 4045131 від 23.04.2021, що був укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позичальником ОСОБА_1 (відповідачем). В свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору про відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023, в тому числі за вищезазначеним Договором про надання споживчого кредиту № 4045131 від 23.04.2021. Відповідач зобов`язання за зазначеним договором належним чином не виконував, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 08.03.2024 склала 32 985 грн 47 к., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту в сумі 10 000 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги в сумі 22 800 грн, 3% річних в сумі 25 грн 47 к. та інфляційні втрати в сумі 160 грн. За таких обставин позивач просить стягнути на його користь з відповідача зазначену суму кредитної заборгованості.

Ухвалою суду від 01.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 01.05.2024. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Надіслано сторонам копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі; відповідачу копію позовної заяви з додатками.

22.04.2024 представниця відповідача адвокат Сидоренко І.О. через систему «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву разом з клопотанням про поновлення їй строку для подачі відзиву на позов. У відзиві зазначила, що відповідач позов не визнає повністю. В обґрунтування заперечень зазначила, що відповідач на виконання умов Договору про надання споживчого кредиту № 4045131 від 23.04.2021 не отримував від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» кредитних коштів, а тому жодних зобов`язань ані перед первісним кредитором, ані перед позивачем, не має. Разом з цим, позивач не надав жодного платіжного доручення, яке підтверджувало б факт перерахування відповідачеві грошових коштів в сумі 10 000 грн. На підтвердження зазначеного факту надала суду виписку АТ «УКРСИББАНК» за картковим рахунком відповідача ОСОБА_2 , сформовану за період з 01.04.2021 по 01.09.2021, яка не відображає операцію перерахування відповідачеві кредитних коштів в сумі 10 000 грн, що свідчить про те, що умови договору позичальником не були виконані. Зазначила, що серед додатків наявна лише копія листа ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» № 4123, адресована первісному кредитору ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» від 14.02.2024, яким повідомлено про успішність ряду операцій згідно договору № 087/20-П від 08.07.2020, в тому числі й про успішну транзакцію на суму 10 000 грн, що на думку відповідача ОСОБА_1 не доводить факту зарахування йому коштів на його рахунок. Крім того, зазначила, що розрахунок заборгованості не є первинним фінансовим документом в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому не є належним доказом у справі. Детальний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат відсутній, а тому вважає його необґрунтованим. Також звернула увагу на те, що до позову додана картка обліку договору (розрахунок заборгованості), де позичальником зазначений не ОСОБА_1 , а інша особа ( ОСОБА_3 ). Щодо судових витрат на оплату правничої допомоги зазначила, що їх сума 9 000 грн є завищеною, а обсяг її надання та витрачений час не підтверджені належними та допустимими доказами, що свідчить про невідповідність понесених витрат критерію реальності, розумності та справедливості. За таких обставин просила відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Разом з тим, заявила про орієнтовну суму судових витрат відповідача, понесених на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Ухвалою суду від 01.05.2024 відповідачу поновлено строк для подачі відзиву на позов; відкладено розгляд справи на 23.05.2024 для забезпечення права позивача надати відповідь на відзив і відповідні докази; встановлено строк для подачі відповіді на відзив і строк подачі заперечень проти відповіді на відзив відповідно до ч.4 ст. 179 ЦПК України та ч.4 ст. 180 ЦПК України.

22.05.2024 представниця позивача ОСОБА_4 через систему «Електронний суд» подала відповідь на відзив на позовну заяву разом з клопотанням про поновлення їй строку для її подачі, а також подала клопотання про витребування доказів. У відповіді на відзив зазначила, що долучена відповідачем до відзиву на позов виписка по його картковим рахункам за період з 01.04.2021 по 01.09.2021 дійсно не відображає операцію перерахування кредитних коштів в сумі 10 000 грн 23.04.2021, проте відображає операцію погашення відповідачем нарахованих за Договором про надання споживчого кредиту № 4045131 від 23.04.2021 процентів в сумі 5 890 грн 18.06.2021, що співпадає з інформацією, зазначеною у картці обліку кредитного договору (розрахунок заборгованості), де позичальником є ОСОБА_2 . Також зазначила, що факт зарахування кредитних коштів відповідачу на його рахунок підтверджується, зокрема, листом ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» № 4123 від 14.02.2024 про успішність операції з переказу грошових коштів в сумі 10 000 грн на банківську карту НОМЕР_1 23.04.2021 о 17:12 годині, № транзакції 936497492, листом ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» про підтвердження видачі онлайн кредиту ОСОБА_2 , карткою обліку Договору (розрахунку заборгованості) № 4045131 від 23.04.2021, розрахунком заборгованості станом на 10.03.2023, складеним ТОВ «Вердикт Капітал». Крім того, не погодилася з твердженнями відповідача про відсутність розрахунку заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат, оскільки в матеріалах справи він наявний та сформований станом на 10.03.2023 за період з 24.01.2022 по 23.02.2022, тобто до 24.02.2022 дати введення воєнного стану в Україні. Тому такий розрахунок є правомірним, а заявлені суми підлягають стягненню. Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з оплатою професійної правничої допомоги в сумі 9 000 грн, зазначила, що ця сума є реальною, справедливою і співмірною зі складністю наданої справи та підтверджена доданими до позову документами: договором про надання правової допомоги, заявкою про надання юридичної допомоги, витягом з акту про надання юридичної допомоги, платіжною інструкцією на оплату правничої допомоги, а тому підлягає стягненню з відповідача. За таких обставин просила позов задовольнити. Крім того, не погодилася із заявленою відповідачем сумою його судових витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн, так як вважає її завищеною та не співмірною.

Ухвалою суду від 23.05.2024 за клопотанням представниці позивача витребувано від АТ «УКРСИББАНК» інформацію та певні докази.

Крім того, ухвалою суду від 23.05.2024 позивачу поновлено строк для подачі відповіді на відзив на позовну заяву; відкладено розгляд справи на 02.07.2024 для забезпечення права відповідача надати заперечення проти відповіді на відзив і відповідні докази; виключено з числа доказів картку обліку Договору (розрахунок заборгованості) № 3986663 від 12.04.2021 позичальника ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , та витяг з Акту № 1 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024: приєднано до матеріалів справи картку обліку Договору (розрахунок заборгованість) № 4045131 від 23.04.2021 позичальника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , та витяг з Акту № 1 про надання юридичної допомоги від 08.02.2024.

06.06.2024 представниця відповідача адвокат Сидоренко І.О. через систему «Електронний суд» подала заперечення на відповідь на відзив, у яких заперечувала факт зарахування відповідачу кредитних коштів в сумі 10 000 грн, так як вважає, що підтвердження про успішність такої операції відсутнє, а ТОВ ФК «Контрактовий дім» не має ніякого відношення до спірних договірних відносин ОСОБА_2 та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Зазначила, що розрахунок кредитної заборгованості, процентів, 3% річних та інфляційних втрат, що додані до позову, не є належними та допустимими доказами у справі. Просила в задоволенні позову відмовити повністю. Доказів на підтвердження понесених відповідачем судових витрат на правничу допомогу не надала.

Ухвалою суду від 02.07.2024 розгляд справи відкладено на 23.07.2024 для надання АТ «УКРСИББАНК» строку для виконання ухвали суду від 23.05.2024 про витребування доказів.

03.07.2024 на виконання зазначеної ухвали суду АТ «УКРСИББАНК» надало суду інформацію у виді таблиці про надходження 23.04.2021 на платіжну карту ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 10 000 грн та про рух коштів по картках ОСОБА_2 за період з 23.04.2021 по 23.01.2022.

Сторонами не подано будь-яких інших заяв, клопотань, доказів тощо.

Сторони про місце, день та час розгляду справи були повідомлені завчасно і належним чином.

Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, з урахуванням позицій сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 23.04.2021 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» в електронній формі було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 4045131 (а.с.6-9).

Зазначений договір підписано у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронним підписом відповідача з використанням одноразового ідентифікатора (С281252).

Крім того, сторони узгодили в письмовій формі графік платежів (Додаток 1 до Договору про надання споживчого кредиту) (а.с.10).

Відповідно до умов Договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит, а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісії та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Сторонами узгоджено суму кредиту 10 000 грн, стандартну процентну ставку 1,90 %, строк кредиту 30 днів (а.с.6).

Так, п.2.1 Договору про надання споживчого кредиту № 4045131 від 23.04.2021 визначено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариства з метою отримання кредиту.

Відповідно до п.2.2 зазначеного договору сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього договору.

Відповідно до п.2.4 договору кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.2.1 договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

При цьому, в ч.1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Згідно до ч.12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Як регламентовано ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Факт укладення кредитного договору в електронній формі відповідачем не оспорюється.

Проте, відповідач оспорює факт зарахування на його картковий рахунок кредитних коштів відповідно до умов договору.

Як вбачається з довідки, виданої відділенням № 798 АТ «УКРСИББАНК» 09.04.2024 № 57-1-09/35/39 (а.с.76), ОСОБА_2 було відкрито рахунок та видано платіжні картки, з яких картка № НОМЕР_4 MASTERCARD DEBIT з терміном дії з 30.04.2019 по 30.04.2022 (термін дії картки продовжено на період воєнного стану). Зазначене відповідачем не заперечувалось.

Номер зазначеної картки співпадає з номером картки, що була зазначена відповідачем ОСОБА_2 у Договорі про надання споживчого кредиту № 4045131 від 23.04.2021 (п.2.1).

Саме на цю карту було здійснено перерахування кредитних коштів в сумі 10 000 грн, що підтверджується листом ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» № 4123 від 14.02.2024 про успішність операції з переказу грошових коштів в сумі 10 000 грн на банківську карту НОМЕР_1 23.04.2021 о 17:12 годині, № транзакції 936497492 (а.с.17), карткою обліку Договору (розрахунку заборгованості) № 4045131 від 23.04.2021, розрахунком заборгованості станом на 10.03.2023, складеним ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с. 96-103).

Тобто, Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит у сумі 10 000 грн шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки, наданої позичальником (споживачем) (п.2.1 Договору).

Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 32 985 грн 47, з яких 10 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 22 800 грн - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги в сумі, 25 грн 47 к. - 3% річних та 160 грн - інфляційні втрати (а.с.22-23).

Відповідач добровільно заборгованість не погашає.

24.01.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал») було укладено Договір факторингу № 24-01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту № 4045131 від 23.04.2021, що був укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 (відповідачем).

В свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору про відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023, в тому числі за вищезазначеним Договором про надання споживчого кредиту № 4045131 від 23.04.2021.

З будь-якими заявами відповідач до позивача не звертався, причин прострочення зобов`язання не пояснював.

З наданої відповідачем виписки по його картковим рахункам за період з 01.04.2021 по 01.09.2021 (а.с.71-75) вбачається наявність операції погашення ним нарахованих за Договором про надання споживчого кредиту № 4045131 від 23.04.2021 процентів в сумі 5 890 грн 18.06.2021, що співпадає з інформацією, зазначеною у картці обліку кредитного договору (розрахунок заборгованості), де позичальником є ОСОБА_2 . Тобто, зазначене підтверджує існування між сторонами кредитним правовідносин.

Разом з тим, у зазначеній виписці по картці відповідача № НОМЕР_1 наявна інформація лише про рух коштів, починаючи з червня 2021 року (а.с.74), а кредит було надано відповідачу 23.04.2021. Тобто відповідач не спростував наданими доказами відсутність факту зарахування йому кредитних коштів.

Натомість, з виписки за картковим рахунком клієнта за період з 23.04.2021 по 23.01.2022, яка була надана АТ «УКРСИББАНК» на запит суду, вбачається зарахування 23.04.2021 грошових коштів в сумі 10 000 грн на платіжну картку № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_2 .

Отже, АТ «УКРСИББАНК» умови Договору про надання споживчого кредиту № 4045131 від 23.04.2021 виконало.

Однак, ОСОБА_1 у строк визначений зазначеним договором не повернув своєчасно кредит, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

На день розгляду справи в суді зобов`язання відповідачем досі не виконане, заборгованість не сплачена.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором.

Положенням ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правовідносини, встановлені договором, або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував взятих на себе зобов`язань згідно умов кредитного договору та порушив умови договору щодо строків сплати кредиту, у зв`язку з чим утворилася заборгованість на загальну суму 32 985 грн 47 к.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми, розмір яких встановлено договором (ст. 625 ЦК України).

Таким чином, враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд визнає, що внаслідок невиконання відповідачем зобов`язання порушено майнові права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 4045131 від 23.04.2021 в загальній сумі 32 985 грн 47 к.

В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не надано суду належним та допустимих доказів на спростування вимог позивача.

Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені кредитним договором, належним чином не виконав, а також оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, з точки зору їх достатності, допустимості і взаємозв`язку, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, а тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та процентах є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч.8. ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 9 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з приписами ч.ч. 1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

02.01.2023 між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» було укладено Договір про надання правової допомоги (а.с.47-48).

Відповідно до платіжної інструкції № 413000007 від 09.02.2024 (а.с.50) ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» оплатило Адвокатському об`єднанню «Лігал Ассістанс» послуги з надання правової допомоги згідно вищезазначеного договору в сумі 45 000 грн, за призначенням платежу: надання правової допомоги згідно договору № 02-01/2023 від 02.01.2023 про надання правової допомоги.

Як вбачається з Витягу з Акту № 1 про надання юридичної допомоги від 08.02.2024 Адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» надало ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» юридичні послуги на загальну суму 9 000 грн (а.с.104).

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом встановлено, що спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи містять значну кількість документів на дослідження, збирання та на підготовку яких адвокат витратив значний час.

За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000 грн.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки позов задоволено повністю, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути всі понесені ним і документально підтверджені судові витрати, зокрема по сплаті судового збору в розмірі 3 028 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9 000 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 77-80, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 4045131 від 23.04.2021 в сумі 32 985 (тридцять дві тисячі дев`ятсот вісімдесят п`ять) грн 47 к., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту в сумі 10 000 (десять тисяч) грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги в сумі 22 800 (двадцять дві тисячі вісімсот) грн, 3% річних в сумі 25 (двадцять п`ять) грн 47 к. та інфляційні втрати в сумі 160 (сто шістдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судові витрати, до яких відноситься судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9 000 (дев`ять тисяч) грн, а всього 12 028 (дванадцять тисяч двадцять вісім) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», , адреса: вул. Мечнікова, 3, офіс 306, м. Київ, 01133.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення виготовлено 23 липня 2024 року.

СУДДЯ: