У Х В А Л А

Іменем України

25 липня 2024 року Деснянський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Буша Н.Д.,

секретаря судового засідання Шклярської К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

До Деснянського районного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 20.09.2023 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху та було надано позивачу строк для усунення її недоліків.

Позивачем на виконання ухвали суду у встановлені суддею строки було усунуто зазначені судом недоліки, ухвалою від 16.10.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

23.11.2023 року представник відповідача Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС - Карпенко Д.В. подала до суду клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 05.12.2023 року вирішено здійснити перехід розгляду справи з порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

В судове засідання на 14 травня 2024 року позивач та представник позивача не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи в зв`язку з перебуванням останнього в іншому процесі. Суд звертає увагу, що дата судового засідання 14.05.2024 року була погоджена з представником позивача на судовому засіданні, яке відбулось 28.02.2024 року, про що свідчить підписана розписка щодо наступної дати судового засідання.

25 липня 2024 року позивач та представник позивача в судове засідання повторно не з`явились, причини неявки суду не повідомляли, заяв про розгляд справи у їх відсутність або про відкладення судового засідання до суду не надходили.

Будь-яких доказів щодо причин неявок у судові засідання, що були призначені на 14.05.2024 року та 25.07.2024 року стороною позивача суду не надано, тому суд дійшов висновку, що сторона позивача двічі поспіль, без поважних причин не прибула у судові засідання.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріпли справи, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що належно повідомлена позивач та представник позивача у судове засідання 14.05.2024 року, а також повторно 25.07.2024 року не з`явились без поважних причин, які мають бути підтверджені відповідними доказами. Позивач не забезпечила явку іншого уповноваженого представника і заздалегідь не повідомила суд про поважність причин неприбуття.

Суд наголошує, що у випадку виникнення об`єктивних причин неможливості здійснення представницьких функцій в обсягах та на умовах, передбачених законом, позивач повинна була забезпечити у судове засідання явку іншого представника, чого останнього зроблено не було упродовж двох судових засідань поспіль.

Відносно визнання поважності причин неявки представника позивача в судове засідання, то обов`язок суду полягає лише у перевірці причин такої неявки. При встановлені їх поважності допускається відкладення розгляду справи. Чинним законодавством не передбачено переліку таких причин або обставин, а отже, їх визначення залишається на розсуд суду. Поважними причинами визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно здійснювати процесуальні дії. До таких відноситься хвороба, перебування на військовій службі, тощо.

Обставини неможливості забезпечити явку уповноваженого представника позивача в судове засідання взагалі не підтверджені жодними документальними доказами. Розгляд справи без участі сторони позивача суд вважає перешкодою для ухвалення законного рішення.

Статтею 17 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, зловживання правом визначається як діяльність або дії, спрямовані на скасування прав і свобод, визнаних у Конвенції, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено Конвенцією. Наслідком подання індивідуальної скарги у Європейський Суд з прав людини при зловживанні правом на її подачу, є визнання скарги неприйнятною (стаття 35 Конвенції).

Таким чином, Європейський Суд запровадженням практики не розгляду заяв звернув увагу на необхідність: по-перше, дисциплінувати скаржників; по-друге, надав приклад застосування положень Конвенції щодо недобросовісних суб`єктів звернення.

Також Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі Варбанов проти Болгарії (Varbanov v. Bulgaria), № 31365/96, пункт 36, ECHR 2000-X) відмітив, що право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та мати розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Європейський Суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, у рішенні від 07.07.1989 у справі Юніон Аліментаріа проти Іспанії Суд зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово акцентував, що позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідальність за швидке здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на державні судові органи. Однак, розумність тривалості судового провадження залежить не тільки від складності справи, її обставин та предмета спору, але і поведінки сторін.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України, нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції.

Отже, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового розгляду та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами: зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Належність повідомлення судом сторони позивача про час та місце розгляду справи підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно даних довідок про доставку sms - повідомлень, позивач та представник позивача отримували судові повістки на судові засідання.

Наведене свідчить про недобросовісність здійснення стороною позивача своїх процесуальних прав.

Таким чином, враховуючи повторне неприбуття сторони позивача, належним чином повідомленої про розгляд справи, а також не повідомлення про причини такої неявки дає підстави суду залишити позов без розгляду, при цьому враховується тривалість перебування справи у провадженні суду, відсутність зацікавленості сторони позивача у розгляді заявлених вимог, позивач фактично припинила цікавитись рухом справи, в судові засідання не з`являлась.

Керуючись ст. 247, п.3 ч.1 ст.257, ст. 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 до Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу- залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу положення ч. 2 ст. 257 ЦПК України про те, що особа, позов якої залишено без розгляду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 25.07.2024 року.

Суддя Н.Д.Буша