Номер провадження: 22-ц/813/1669/24
Справа № 947/8411/22
Головуючий у першій інстанції Васильків О.В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Лозко Ю.П.

суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 червня 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання дій неправомірними, визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, зобов`язання вчинити певні дії та скасування арешту,

встановив:

У квітні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом, у якому просив:

- визнати дії Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) незаконними;

- визнати два виконавчих листа №2-248/10 від 05 липня 2010 року такими, що не підлягають виконанню та стягнути з Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) безпідставно одержані кошти за двома виконавчими листами №2-248/10 від 05 липня 2010 року;

- зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) закрити виконавче провадження по двом виконавчим листам №2-248/10 від 05 липня 2010 року на підставі постанови Верховного Суду від 25 листопада 2020 року по справі №522/18188/17 провадження №61-9156св19, рішення Київського районного суду м. Одеси справа №520/14487/19 та ухвали Київського районного суду м. Одеси по справі 520/10954/16-ц;

- скасувати арешт та обтяження з усього майна, у тому числі грошей, які знаходяться на арештованих банківських рахунках, а також арешт квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , земельної ділянки №16, накладеного відповідно до виконавчих проваджень №48185088 та №48186012 по виконанню виконавчих листів №2-248/10, виданих 06 жовтня 2010 року;

- зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повернути усе вилучене у позивача майно за період з 14 липня 2015 року, як то дати відкриття виконавчих проваджень №48185088 та №48186012 по виконанню виконавчих листів №2-248/10, виданих 06 жовтня 2010 року до дати прийняття рішення суду по суті.

Позов обґрунтовано тим, що 14 липня 2015 року державний виконавець Другого Київського відділу ДВС ОМУЮ Ордатій Я.Ф. виніс постанови про відкриття виконавчого провадження №48185933 та №48186012 по виконанню двох виконавчих листів №2-248/10 від 06 жовтня 2010 року (фактично насправді 05 липня 2010 року) з написом: «Повернуто п. 4 ст. 47 ЗУ «ПВП» та 47 п. 4 ЗУ «ПВП» 29 грудня 2012 року» та без печатки, про стягнення з ОСОБА_1 на користь «Райффайзен банк Аваль» боргу у сумі 1 820 грн та боргу у сумі 323754,28 грн.

Вказані виконавчі листи були повернуті заявнику в 2012 році, інші відмітки про прийняття таких до виконання відсутні.

Строк пред`явлення до виконання виконавчих листів, виданих 05 липня 2010 року сплив 16 липня 2013 року, отже пред`явлення їх до виконання 07 вересня 2016 року та відкриття відповідних виконавчих проваджень відбулись із порушенням визначеного законом строку.

Скаржнику ОСОБА_1 не було направлено копії постанов від 14 липня 2015 року про відкриття виконавчого провадження.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2018 року у справі № 522/18188/17), яке набрало законної сили Кредитній договір був визнаний дійсним, таким чином попереднє заочне рішення, виконавчий лист №2-248/10 і виконавче провадження відповідно, визнані такими, що втратили свою силу.

ПАТ «Райффайзен банк Аваль» відступив право вимоги за Кредитним договором ПАТ "Комерційний індустріальний банк", а останній відступив таке ТОВ ФК "Довіра і гарантія".

Незважаючи на це, відповідач не виконав рішення судів та скасував арешт всього майна боржника, обмеження його у праві виїзду за кордон та відрахування 20% пенсії боржника на користь ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», який вже не був стягувачем у справі. Також відповідач, без відома боржника, передав заставне іпотечне майно у власність ТОВ ФК "Довіра і гарантія", яке не має у виконавчому провадженні статусу стягувача, без надання про це позивачу звіту у 10-денний термін. При цьому розмір заборгованості складає лише 70% вартості заставного майна, а отже кредитна заборгованість на цей момент відсутня.

Позивач вважає, що за наведених обставин відповідач мусив винести постанови про закриття виконавчих проваджень №48185933 та №48186012, чого не зробив.

Крім того, відповідач мав право накладати арешт (як забезпечення) тільки на суму, зазначену до стягнення у виконавчих листах та рішенні суду, але наклав арешт на все майно боржника, вартість якого набагато перевищує суму стягнення, без проведення оцінки його вартості. Також виконавчі дії мали проводитись на підставі солідарної / одночасної відповідальності боржників, як того вимагає рішення суду, що було проігноровано виконавцем.

На арештовані відповідачем рахунки позивач отримував пенсію за інвалідністю та втратою годувальника, а також соціальну виплату по догляду за батьком, отже вжитий арешт позбавив позивача засобів до існування.

ОСОБА_1 зазначає, що вказані протиправні дії відповідача призвели до погіршення стану його здоров`я та смерті батька.

Позивач також зазначає про зміну відповідачем суми визначеної судом заборгованості, невиконання постанови Верховного суду від 25 листопада 2020 року по справі № 522/18188/17 провадження № 61-9156св19, рішення КРС м. Одеси справа № 520/14487/19, ухвали Київського районного суду м. Одеси по справі 520/10954/16-й, рішення у справі № 520/16977/15-ц та Постанови КМУ від 2 березня 2022 р. № 198-р "Про забезпечення здійснення розрахунків населення в умовах воєнного стану".

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 червня 2023 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки матеріали виконавчого провадження №48185088 є власністю відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та перебувають у ньому на виконанні, а виконавче провадження №48186012 є власністю Другого Київського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) то відповідачами по цій справі мають бути саме вказані відділи, а не Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яке є неналежним відповідачем по справі.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового висновку суду про відмову у задоволенні його позову з підстав наведених в оскаржуваному рішенні, просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 червня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Скаржник вважає також хибним та таким, що суперечить чинному законодавству висновок суду про те, що виконавчі провадження належать на праві власності відділу ВДВС.

Вирішуючи справу по суті судом першої інстанції залишено поза увагою постанову Верховного Суду від 25 листопада 2020 року по справі №522/18188/17 провадження № 61-9156св19 якою визнано відсутність стягувача та поручителя, рішення Київського районного суду м. Одеси у справі № 520/14487/19 та ухвалу Київського районного суду м. Одеси по справі 520/10954/16-ц, якою встановлені порушення при викритті вказаних виконавчих проваджень, а також те, що відповідачем матеріали виконавчих проваджень не були надані. Крім того, суд першої інстанції розглянув цю справу та ухвалив оскаржуване рішення під час її перегляду в апеляційному суді.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги, надав пояснення за доводами скарги.

У судове засідання відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає вказаним вимогам, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, 25 липня 2010 року Київським районним судом м. Одеси на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 липня 2010 року у справі №2-248/10, що набрало законної сили 16 липня 2010 року, був виданий виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_1 про стягнення з нього на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» понесені судові витрати у розмірі 1820 грн.

Вказаний виконавчий лист двічі повертався стягувачу на підставі п. 4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»: вперше (дату не зазначено); вдруге - 27 червня 2014 року.

Постановою державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Ордатія Я.І. від 14 липня 2015 року відкрито виконавче провадження ВП № 48185933 з виконання виконавчого листа №2-248/10, виданого 06 жовтня 2010 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з боржника ОСОБА_1 грошової суми 1820 грн.

Постановою державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Ордатія Я.І. від 16 травня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 щомісячно грошову суму у розмірі 20% від пенсії боржника до повної сплати боргу у розмірі 2 052 грн.

Постановою державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Гуменюка В.В. від 14 листопада 2019 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику ОСОБА_1

25 липня 2010 року Київським районним судом м. Одеси на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 липня 2010 року у справі №2-248/10, що набрало законної сили 16 липня 2010 року, був виданий виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_1 про стягнення з нього на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/80054/85/82377 від 18 вересня 2007 року на загальну суму 323 754,28 грн.

Вказаний виконавчий лист двічі повертався стягувачу на підставі п. 4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»: 29 грудня 2012 року та 27 червня 2014 року.

Постановою державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Ордатія Я.І. від 14 липня 2015 року відкрито виконавче провадження ВП № 48186012 з виконання виконавчого листа №2-248/10, виданого 06 жовтня 2010 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з боржника ОСОБА_1 грошової суми 323 754,28 грн.

Постановою державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Ордатія Я.І. від 21 липня 2015 року стягнуто з боржника виконавчий збір.

Постановою державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Ордатія Я.І. від 16 травня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 20% від пенсії боржника до повної сплати боргу у розмірі 356 179,71 грн.

Постановою державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Джміля О.О. від 17 листопада 2022 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 301 943 грн.

26.02.2010 року Суворовським районним судом м. Одеси на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2010 року у справі №2-685/10, що набрало законної сили 06 квітня 06 квітня 2010 року, був виданий виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства Морський транспортний банк суми заборгованості за договором кредиту у загальному розмірі 499 098,98 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 250 грн, судовий збір у розмірі 1 700 грн.

Вказаний виконавчий лист двічі повертався стягувачу на підставі п. 4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»: 21 травня 2012 року та 29 грудня 2012 року.

Постановою державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Ордатія Я.І. від 14 липня 2015 року відкрито виконавче провадження ВП № 48185088 з примусового виконання виконавчого листа №2-685/10, виданого 06 травня 2015 року Суворовським районним судом м. Одеси.

Постановами державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Ордатія Я.І. від (нерозбірливо) 2015 року виконавче провадження № 48185088 прийнято до виконання та приєднано до виконавчого провадження №52035589, яке веде Київський відділ виконавчої служби.

Постановою державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Ордатія Я.І. від (нерозбірливо) травня 2015 року стягнено з боржника витрати на проведення виконавчих дій.

Постановою державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Ордатія Я.І. від (нерозбірливо) травня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 20% від пенсії боржника до повної сплати боргу у розмірі 551 202,78 грн.

Постановою державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Ордатія Я.І. від 21 липня 2015 року стягнено з боржника виконавчий збір.

Постановою державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Ордатія Я.І. від (нерозбірливо) грудня 2015 року накладено арешт на все майно, яке належить боржнику.

У 2017 року державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОрдємЯ.І. винесено постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження, зміст якої, однак, через неналежну якість наданих суду копій виконавчого провадження № 48185088 встановити неможливо.

Постановою державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Ордатія Я.І. від (нерозбірливо) серпня 2017 року про передання виконавчого лист №2-685/10, виданого 06 травня 2015 року Суворовським районним судом м. Одеси. зміст якої, однак, через неналежну якість наданих суду копій виконавчого провадження № 48185088 встановити неможливо.

Постановою державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Золотарем О.В. прийнято виконавче провадження № 48185088.

Постановою заступника начальника ГТУЮ з питань державної виконавчої служби начальника Управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області від 25 лютого 2019 року вирішено передати матеріали виконавчого провадження № 48185088, повний зміст якої, через неналежну якість наданих суду копій виконавчого провадження № 48185088 встановити неможливо.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управляння державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області Щеглової Є.В. від 05 березня 2019 року виконавче провадження № 48185088 прийнято до виконання.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управляння державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області Щеглової Є.В. від 06 березня 2019 року накладено арешт на все майно боржника.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управляння державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області Щеглової Є.В. від 05 липня 2019 року, на підставі ст. 38 ЗУ Про виконавче провадження, зупинено виконавче провадження № 48185088, у зв`язку із відкриттям апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 за заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2010 року.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управляння державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області Щеглової Є.В. від 30 листопада 2020 року поновлено виконавче провадження № 48185088.

Звертаючись до суду з цим позовом ОСОБА_1 ,зокрема, просив про скасування арешту та обтяження з усього майна, накладеного відповідно до виконавчих проваджень №48185088 та №48186012 по виконанню виконавчих листів №2-248/10, виданих 06 жовтня 2010 року та зобов`язання Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повернути усе вилучене у нього майно за період з 14 липня 2015 року, як то дати відкриття виконавчих проваджень №48185088 та №48186012 по виконанню виконавчих листів №2-248/10, виданих 06 жовтня 2010 року до дати прийняття судом рішення.

Водночас, виконавче провадження №48185088 було відкрито з виконання виконавчого листа №2-685/10, виданого 06 травня 2015 року Суворовським районним судом м. Одеси.

Крім того, ОСОБА_1 зокрема, пред`явлений цей позов з підстав незаконності дій виконавця в межах виконавчих проваджень №48185933 та №48186012, при цьому позивачем не наведено жодного обґрунтування стосовно незаконності дій, вчинених державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 48185088 .

Щодо обраного ОСОБА_2 способу судового захисту, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Тож, для звернення до суду із вимогами про визнання виконавчого листа та постанови державного виконавця такими, що не підлягають виконанню та зобов`язання вчинити певні дії в межах виконавчого провадження встановлений інший порядок, передбачений розділами VI та VII ЦПК України.

Окремо, колегія суддів зауважує, що у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження», можуть інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскільки ОСОБА_1 є боржником у виконавчих провадженнях №48185088, №48185933 та №48186012, він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Отже за встановлених у цій справі обставин, апеляційний суд доходить висновку, що ОСОБА_1 невірно обрано спосіб судового захисту, оскільки, законом у випадку незгоди боржника із діями та/чи бездіяльністю органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності органу, державного або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Вказане залишилось поза увагою суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд першої інстанцій встановивши, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, мав закрити провадження у справі, оскільки вимоги, заявлені ОСОБА_1 не підлягають розгляду в позовному провадженні, а отже, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

При цьому, колегія суддів погоджується із посиланнями скаржника у якості доводів апеляційної скарги щодо хибності та невідповідності змісту поняття права власність, визначеного Книгою Третьою ЦК України висновку суду про те, що виконавчі провадження належать на праві власності відділу ВДВС.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.4 ч.1, абз.1 ч. 2, ч. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржуване рішення суду потрібно скасувати та ухвалити нове судове рішення про закриття провадження у справі, з вказаних вище підстав.

Керуючись ст. ст. 255, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 червня 2023 року скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання дій неправомірними, визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, зобов`язання вчинити певні дії та скасування арешту.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складено 26 липня 2024 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

М.В. Назарова