Справа № 175/8901/23
Провадження № 2/175/2216/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді Бойко О.М.

за участю секретаря судового засідання Радонському М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, Державний нотаріус Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори Демуш Євгенія Вячеславівна, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, Державний нотаріус Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори Демуш Євгенія Вячеславівна, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В позовній заяві просить суд визначити ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном у три місяці з дня набрання законної сили рішення суду.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік, ОСОБА_4 .

25 лютого 2016 року, ОСОБА_4 , склав заповіт, зареєстрований у реєстрі за №301, яким заповів позивачці все рухоме та нерухоме своє майно, яке буде належати йому на момент смерті.

Після смерті чоловіка відкрилась спадщина у вигляді садового будинку загальною площею 84,5 кв.м, який розміщений за адресою: АДРЕСА_2 .

Вищезазначений будинок зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ім`я ОСОБА_1 . Право власності на будинок було зареєстровано у 2017 році, коли ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі, тобто належить їм на праві спільної сумісної власності.

20 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Демуш Євгенії Вячеславівни із заявою про видачу свідоцтва про права на спадщину за заповітом на 1/2 частку садового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 .

Однак, нотаріус видав постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії від 20.11.2023 року. Мотивуючи відмову пропущенням строку (6 місяців) для прийняття спадщини відповідно до ст. 1269, 1270 Цивільного кодексу України.

Для отримання спадщини у встановлений законом строк позивачка вказує, що не могла звернутись із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки тяжко хворіла.

У лютому 2014 року у ОСОБА_1 діагностували рак правої молочної залози. З того часу почалося тривале лікування.

У 2015 році ОСОБА_1 встановили II групу інвалідності.

До страшного діагнозу - рак, додалися не менш тяжкі хвороби, зокрема, анемія, гіпертонія.

ОСОБА_1 зазначає, що потребує нагляду лікарів та постійного лікування, обстеження, консультацій.

Вищеперерахована інформація підтверджується копіями виписок із медичної карти ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 вказує, що лікування, аналізи та нагляд у лікарів забирає у неї весь вільний час та сили. Саме через ці причини, нею було пропущено строк для прийняття спадщини.

Позивач вважає, що пропустила строк прийняття спадщини з поважних причин і змушена звернутися до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою суду від 06 лютого 2024 року було витребувано у Державного нотаріуса Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори Демуш Євгенії Вячеславівни, належним чином завірену копію спадкової справи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

13 лютого 2024 року до суду надійшла спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 16 травня 2024 року було залучено в якості третіх осіб, без самостійних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник позивача адвокат Олійник О.А. у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Треті особи у судове засідання не з`явились, клопотань не надавали. Про час та місце були належним чином повідомленні.

Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши наданні докази, суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_4 .

25 лютого 2016 року, ОСОБА_4 , склав заповіт, зареєстрований у реєстрі за №301, яким заповів позивачці все рухоме та нерухоме своє майно, яке буде належати йому на момент смерті.

Після смерті чоловіка відкрилась спадщина у вигляді садового будинку загальною площею 84,5 кв.м, який розміщений за адресою: АДРЕСА_2 .

Вищезазначений будинок зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ім`я ОСОБА_1 . Право власності на будинок було зареєстровано у 2017 році, коли ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі, тобто належить їм на праві спільної сумісної власності.

20 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Демуш Євгенії Вячеславівни із заявою про видачу свідоцтва про права на спадщину за заповітом на 1/2 частку садового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 .

Однак, нотаріус видав постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії від 20.11.2023 року. Мотивуючи відмову пропущенням строку (6 місяців) для прийняття спадщини відповідно до ст. 1269, 1270 Цивільного кодексу України.

Для отримання спадщини у встановлений законом строк позивачка вказує, що не могла звернутись із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки тяжко хворіла.

У лютому 2014 року у ОСОБА_1 діагностували рак правої молочної залози. З того часу почалося тривале лікування.

У 2015 році ОСОБА_1 встановили II групу інвалідності.

До страшного діагнозу - рак, додалися не менш тяжкі хвороби, зокрема, анемія, гіпертонія.

ОСОБА_1 зазначає, що потребує нагляду лікарів та постійного лікування, обстеження, консультацій.

Вищеперерахована інформація підтверджується копіями виписок із медичної карти ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 вказує, що лікування, аналізи та нагляд у лікарів забирає у неї весь вільний час та сили. Саме через ці причини, нею було пропущено строк для прийняття спадщини.

Позивач вважає, що пропустила строк прийняття спадщини з поважних причин і змушена звернутися до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою суду від 06 лютого 2024 року було витребувано у Державного нотаріуса Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори Демуш Євгенії Вячеславівни, належним чином завірену копію спадкової справи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

13 лютого 2024 року до суду надійшла спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно, наданої копії матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 після своєї смерті заповів все своє майно та все, що він матиме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що було складено заповіт посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шевченко В.В., 25.02.2016 року за реєстровим номером № 301.

Згідно Постанови державного нотаріуса Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори Демуш Є.В. від 20.11.2023 року позивачці ОСОБА_1 роз`яснено, що строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 сплив, оскільки заяву про прийняття спадщини не було подано в встановлений строк, у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини позивачці роз`яснено про право звернення до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Судом встановлено, що із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до нотаріальної контори зверталися ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проте отримавши відмову у нотаріальній дії, жодних інших дій не вчиняли.

Строк для подання заяви про прийняття спадщини у позивачки минув 04.12.2020 року, з вказаним позовом позивачка звернулася до суду 27.11.2023 року, тобто минув значний проміжок часу між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви, проте позивачкою були зазначенні причини поважності строку для прийняття спадщини.

У лютому 2014 року у ОСОБА_1 діагностували рак правої молочної залози. З того часу почалося тривале лікування.

У 2015 році ОСОБА_1 встановили II групу інвалідності.

До страшного діагнозу - рак, додалися не менш тяжкі хвороби, зокрема, анемія, гіпертонія.

ОСОБА_1 зазначає, що потребує нагляду лікарів та постійного лікування, обстеження, консультацій.

Вищеперерахована інформація підтверджується копіями виписок із медичної карти ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 вказує, що лікування, аналізи та нагляд у лікарів забирає у неї весь вільний час та сили. Саме через ці причини, нею було пропущено строк для прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Статтями 1216-1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. ст. 1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно із ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Разом з тим, позивач наведених вище вимог закону не дотрималася та після відкриття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування.

Таким чином, позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини безпосередньо стосується прав, свобод, інтересів та (або) обов`язки спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року по справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18), від 15 січня 2020 року по справі № 200/9984/16-ц (провадження № 61-11977св19), від 25 березня 2020 року по справі № 140/871/16-ц (провадження № 61-38046св18), від 30 квітня 2020 року по справі № 352/382/18 (провадження № 61-40424св18), від 30 вересня 2020 року по справі № 361/1953/18(провадження № 61-16095св19), від 07 жовтня 2020 року по справі № 234/17511/19 (провадження № 61-8215св20).

Отже, при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України суду з метою встановлення кола спадкоємців за заповітом і за законом, які прийняли спадщину, необхідно у тому числі перевіряти наявність заведеної нотаріусом спадкової справи.

При зверненні спадкоємця, у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна, а при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково окрім зазначеного перевіряє наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Так, позивачем доведено, що вона мала поважні причини пропуску строку для звернення до нотаріальної контори для прийняття спадщини внаслідок наявних в неї інвалідності та онкологічних захворювань, які потребують дуже серйозного лікування та уваги до стану здоров`я особи.

Згідно тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України, надане судам у пункті 24 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснення, до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини відносяться причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця таких перешкод для подання заяви не було, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року в справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року в справі № 6-1486цс15 та в постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року в справі № 372/2383/16-ц, від 27 лютого 2020 року в справі № 419/3788/17.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 26 червня 2019 року в справі № 565/1145/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан та Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 "Про загальну мобілізацію", затвердженого Законом України від 3 березня 2022 року № 2105-IX (зі змінами, внесеними Указом від 17 травня 2022 року № 342/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2264-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 574/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2501-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 758/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2739-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 59/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2916-IX), та Указом Президента України від 1 травня 2023 року№ 255/2023, затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № № 3058-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Таким чином, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Окрім того, суд зазначає, що позивач в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права на прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивача на справедливий суд відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 1320цс17.

Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно керуватися тим, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Правова позиція, висловлена Верховним судом України при розгляді справи № 6-1486цс15, передбачає, що, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Суд приймає до уваги наведені позивачкою причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті чоловіка та вважає їх поважними, враховуючи принцип верховенства права та дотримуючись розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства.

Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з визначенням тримісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини з моменту набрання рішенням законної сили. Суд вважає такий строк достатнім для реалізації позивачем права на подання заяви про прийняття спадщини.

На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1218, 1261, 1269, 1269, 1270, 1272 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 13, 19, 76, 77, 80, 81, 206, 247, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, Державний нотаріус Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори Демуш Євгенія Вячеславівна, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном у три місяці з дня набрання законної сили рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бойко О.М.