Справа № 464/7915/23 Головуючий у 1 інстанції: Кітов О.В.
Провадження № 22-ц/811/769/24 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Назар Х.Б.

з участю: представника ПрАТ «Львівобленерго» Гавенка О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 28 лютого 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

у листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про захист прав споживача та відшкодування шкоди.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 28 лютого 2024 року затверджено мирову угоду від 27.02.2024 року, укладену у цивільній справі № 464/7915/23 між позивачем ОСОБА_2 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), в подальшому Позивачка, з однієї сторони, та Приватним акціонерним товариством «Львівобленерго» (ідентифікаційний код в , місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Козельницька, буд. 3), в подальшому Відповідач, з другої сторони, разом надалі «Сторони», на наступних умовах:

1. Мирова угода укладається Сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок, результат яких викладений у ній.

2. Відповідач за цією Мировою угодою визнає ту обставину, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 , не здійснюється підприємницька та нотаріальна діяльність, а відключення електропостачання у вказаній квартирі із підстави здійснення у ній нотаріальної діяльності відбулося помилково.

3. Позивачка за цією Мировою угодою визнає ту обставину, що електропостачання у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить їй на праві власності, було відновлено 03.01.2024 року.

4. У зв`язку із укладенням цієї Мирової угоди Позивачка відмовляється від своїх позовних вимог у цивільній справі № 464/7915/23 у повному обсязі та не матиме претензій до Відповідача з приводу відключення електропостачання у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить їй на праві власності, яке відбулося у період з 16.11.2023 року по 03.01.2024 року.

5. Позивачка та Відповідач заявляють, що дана Мирова угода не порушує жодних прав та інтересів Позивачки, Відповідача, інтересів третіх осіб чи держави.

6.Дана Мирова угода набирає чинності з моменту її затвердження Галицьким районним судом м. Львова, що є підставою для закриття провадження у справі № 464/7915/23 і діє до повного виконання Позивачкою та Відповідачем своїх зобов`язань, передбачених цією Мировою угодою.

7. Сторони погоджуються, що понесені ними судові витрати пов`язані із розглядом даної справи залишаються за Сторонами.

8. Сторони засвідчують, що після виконання Мирової угоди вони не будуть мати між собою будь-яких неврегульованих майнових питань.

9. Сторони стверджують, що дана угода укладена в добровільному порядку, без тиску та обману, не внаслідок збігу тяжких обставин, умови угоди сторонами зрозумілі. Текст угоди прочитаний особисто кожною Стороною, доповнень та зауважень немає.

10. Дана Мирова Угода укладена в трьох оригінальних примірниках, один для Позивачки, другий для Відповідача, третій для Галицького районного суду м. Львова.

Наслідки укладення мирової угоди, зміст ст.ст. 255, 207, 256 ЦПК України сторонам роз`яснені і зрозумілі.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Рабінович Михайло Петрович до Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про захист прав споживача та відшкодування шкоди - закрито.

Стягнуто із Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» на користь держави 536.80 грн. судового збору.

Ухвалу суду в частині стягнення судового збору оскаржило Приватне акціонерне товариство «Львівобленерго»,в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду в цій частині є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що у разі укладення мирової угоди кожна сторона у справі несе половину судових витрат, якщо сторони під час укладення мирової угоди не передбачили порядку розподілу судових витрат, однак розподіл судових витрати передбачено у пункті 7 мирової угоди, відповідно до якого понесені ними судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, залишаються за сторонами, відтак відсутні підстави для вирішення судом питання розподілу судових витрат у спосіб, неузгоджений сторонами. Зазначає, що суд може відмовити у затверджені мирової угоди, якщо не згідний з порядком розподілу судових витрат, який визначено сторонами в мировій угоді, однак не може здійснити розподіл судових витрат в інший спосіб, ніж погоджений сторонами. Вважає, що стягнення з відповідача на користь держави 50% судового збору у випадку затвердження мирової угоди не передбачено нормами ЦПК України. З наведених підстав просить ухвалу суду в частині стягнення з ПрАТ «Львівобленерго» на користь держави 536.80 грн. судового збору скасувати, в решті ухвалу суду залишити без змін.

З апеляційної скарги вбачається, що ухвала суду оскаржується лише в частині стягнення судового збору, а відтак законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в іншій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПрАТ «Львівобленерго» Гавенка О.Б. на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Стягуючи із Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» на користь держави 536.80 грн. судового збору, суд першої інстанції виходив з того, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання даного позову, з Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» на користь держави підлягає стягненню 50 відсотків судового збору, що становить 536.80 грн.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Засади розподілу судових витрат визначені статтями 141, 142 ЦПК України.

Статтею 141 ЦПК України передбачені загальні правила розподілу судових витрат.

Розподіл витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду регулюється статтею 142 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна за змістом правова норма міститься у частині третій статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI.

Якщо сторони під час укладення мирової угоди не передбачили порядку розподілу судових витрат, кожна сторона у справі несе половину судових витрат (ч. 4 ст. 142 ЦПК України).

Як вбачається зі змісту мирової угоди, яка затверджена судом, в пункті 7 мирової угоди, передбачено, що сторони погоджуються, що понесені ними судові витрати пов`язані із розглядом даної справи залишаються за сторонами.

Отже, під час укладення мирової угоди сторони передбачили порядок розподілу судових витрат.

Стягуючи з відповідача на користь держави 50 відсотків судового збору за подання позову, суд першої інстанції керувався ч. 1 ст. 142 ЦПК України, однак положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачають вирішення питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, зокрема, у випадку укладення мирової угоди між сторонами справи, і не встановлюють обов`язку відповідача нести витрати зі сплати судового збору.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції застосував норму ЦПК України, яка не передбачає стягнення судового збору з відповідача на користь держави у разі укладення мирової угоди, відтак допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали в частині стягнення з ПрАТ «Львівобленерго» на користь держави 536.80 грн. судового збору.

Враховуючи те, що судом першої інстанції затверджено мирову угоду, в якій сторони передбачили порядок розподілу судових витрат, колегія суддів приходить до висновку про те, що відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку сплатити половину судового збору, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала суду в частині стягнення з ПрАТ «Львівобленерго» на користь держави 536.80 грн. судового збору підлягає скасуванню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 28 лютого 2024 року в частині стягнення з ПрАТ «Львівобленерго» на користь держави 536.80 грн. судового збору скасувати.

В решті ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 28 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 24.07.2024 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк