ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1533/24 Головуючий у 1-й інстанції: Холод Р.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів Кухаря С.В.,

Трофимової Д.А.,

секретар: Смокотіна В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтований тим, що 29.12.2021 сторони уклали договір про іпотечний кредит (надалі Договір) №ZPM0GK00000256, за умовами якого банк надав відповідачеві строковий кредит на придбання нерухомості у розмірі 594 100,00 грн. та у вигляді відновлювальної кредитної лінії на страхування у сумі 7540,50 грн., термін повернення кредиту в дати, встановлені Графіком погашення кредиту, але не пізніше 29 грудня 2041 року. ОСОБА_1 своє зобов`язання не виконує, щомісячні платежі на погашення кредиту не вносить. 01.03.2023 відповідачу було направлено повідомлення-вимога про усунення неналежного виконання кредитного зобов`язання та про дострокове повернення споживчого кредиту в повному обсязі, яке останнім не виконано. Станом на 19.10.2023 заборгованість позичальника за кредитом становить 702 643,68 грн., із яких заборгованості за тілом кредиту 590 030,55 грн., заборгованості за відсотками 112 613,13 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 702 643,68 грн. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 10 539,66 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2024 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. На думку Банка, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність обов`язку ОСОБА_1 здійснювати погашення основної суми заборгованості та нарахованих відсотків за іпотечним договором за обставин, які склалися у в`язку з воєнним станом в Україні та із тимчасовою окупацією м. Мелітополь Запорізької області, де розташований предмет іпотеки. АТ КБ «Приватбанк» наголошував на тому, що у банку виникло законне право вимоги, тому висновки суду є такими, що не відповідають нормам матеріального права.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив. ОСОБА_1 та його представник адвокат Шрамікова П.М. повідомлені про апеляційний розгляд своєчасно та належним чином шляхом подачі оголошення на офіційному сайті «Судова Влада» (а.с.147).

В засідання апеляційного суду належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи представник позивача не з`явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлено, що 29 грудня 2021 між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір про іпотечний кредит №ZPM0GK00000256, згідно умов якого Банк зобов`язався надати відповідачу на умовах вказаного Договору грошові кошти у вигляді строкового кредиту на придбання нерухомості в розмірі 594 100,00 грн. та у вигляді відновлювальної кредитної лінії на страхування у сумі 7540,50 грн. (а.с. 11-15).

Меморіальним ордером від 30.12.2021 року підтверджено перерахування коштів в розмірі 594100,00 грн. на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 8).

29 грудня 2021 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений Іпотечний договір № ZPM0GK00000256/1, згідно умов якого останній передав Банку в іпотеку житловий будинок, загальною площею 71,70 кв.м, житловою - 36,10 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, загальною площею 0,1000 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

24 лютого 2022 року у зв`язку із військовим вторгненням Російської Федерації був введений воєнний стан в Україні, який дії і на цей час. Згідно із Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за №1668/39004, вся територія Мелітопольського району Запорізької області є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України із 26.02.2022.

22.09.2022 ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» із пропозицією щодо врегулювання відносин за договором про іпотечний кредит №ZPM0GK00000256, у якій просив призупинити дію договорів у зв`язку з форс-мажорними обставинами у період дії в Україні воєнного стану та у тридцяти денний строк після його припинення.

У відповідь на вказану заяву АТ КБ «Приватбанк» листом від 24.09.2022 відмовив ОСОБА_1 у припиненні дії кредитного договору.

28.10.2022 ОСОБА_1 повторно звернувся до АТ КБ «Приватбанк» із пропозицією щодо врегулювання відносин за договором про іпотечний кредит №ZPM0GK00000256, у якій просив призупинити дію договорів у зв`язку з форс-мажорними обставинами.

До 28.12.2022 ОСОБА_1 частково виконував свої кредитні зобов`язання, періодично вносив платежі на погашення кредиту.

Станом на 19.10.2023 розмір заборгованості за кредитним договором становить 702643,68 грн., із яких 590 030,55 грн. за тілом кредиту, 112 613,13 грн. за відсотками (а.с. 5).

01.03.2023 АТ КБ «Приватбанк» направило ОСОБА_1 повідомлення-вимогу про усунення неналежного виконання кредитного зобов`язання та про дострокове повернення споживчого кредиту в повному обсязі (а.с. 9-10).

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив із того, що вся територія Мелітопольського району Запорізької області, включно із м. Мелітополем, де розташований (зареєстрований) предмет іпотеки, з 26.02.2022 є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України, а тому на підставі ч.6 ст.15 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відповідач ОСОБА_1 звільняється від обов`язку погашення основної суми іпотечного кредиту та нарахованих відсотків за ним упродовж тимчасової окупації.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно до п. 6-1 Розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.

Частиною 6 ст. 15 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» упродовж строку тимчасової окупації особи, які проживають на тимчасово окупованій території або перемістилися з неї, звільняються від обов`язку погашення основної суми іпотечного кредиту та нарахованих відсотків за ним, якщо об`єктом іпотеки є майно, розташоване (зареєстроване) на території, що після укладення такого іпотечного договору була тимчасово окупована. Національний банк України приймає рішення про зміну класифікації таких іпотечних кредитів або інші рішення з метою недопущення погіршення ліквідності (фінансового стану) кредитора.

Пунктом 5-2 Розділу VI Прикінцеві положення Закону України «Про іпотеку» у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону. Положення абзацу першого цього пункту не поширюються на нерухоме майно (нерухомість), оформлене в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов`язань за договорами, укладеними після дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», або за договорами, до яких після дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» за погодженням сторін вносилися зміни в частині продовження строків виконання зобов`язань та/або зменшення розміру процентів, штрафних санкцій.

Згідно із Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022, вся територія Мелітопольського району Запорізької області, включно із м.Мелітополем, де розташований (зареєстрований) предмет іпотеки відповідача, є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України із 26.02.2022.

Іпотечний договір між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений 29.12.2021, тобто до проголошення воєнного часу.

Станом на 24.02.2022 поточної заборгованості за кредитним договором відповідач не мав.

Отже, на підставі ч.6 ст.15 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» ОСОБА_1 звільняється від обов`язку погашення основної суми іпотечного кредиту та нарахованих відсотків за ним упродовж періоду тимчасової окупації..

Установивши, що кредитний договір був укладений у грудні 2021 року до тимчасової окупації м.Мелітополя, предмет іпотеки знаходиться на тимчасово окупованій території, його площа не перевищує 120 кв.м, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про відмову у задоволенні позову, оскільки позичальник звільняються від обов`язку погашення основної суми іпотечного кредиту та нарахованих відсотків за ним до завершення окупації м. Мелітополя у відповідності до ч. 6 ст.15 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд повно і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову у відповідності з нормами матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону є безпідставними.

Керуючись ст. ст.374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2024 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови складено 25 липня 2024 року.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді С.В.Кухар

Д.А.Трофимова