1Справа № 335/6791/24 2/335/2580/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника-адвоката Рикуна Антона Вадимовича, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, перший відділ державної виконавчої служби у місті Віниця Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно отриманих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача та третіх осіб.

ОСОБА_1 , в особі свого представника-адвоката Рикун А.В., звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Управління активами», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, перший відділ державної виконавчої служби у місті Віниця Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №8520 від 28.08.2019, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» заборгованості за кредитним заборгованості за кредитним договором №716/4207BPLCO5 від 25.09.2013 у сумі 89195,5 грн.; стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти у сумі 22 166,34 грн., а також судові витрати, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позову зазначено, що із заробітної плати ОСОБА_1 було відраховано 31 254,89 гривень. У зв`язку з цим, з метою з`ясування законності підстав примусового стягнення належних коштів, Позивач звернувся за наданням професійної правничої допомоги до адвокатського об`єднання «Акцент». У подальшому було встановлено, що на виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби у місті Віниця Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавче провадження №60026598 від 11.09.2019, відкрите на підставі виконавчого напису №8520 від 28.08.2019, який виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» заборгованості у сумі 89195,50 грн.

Позивач зазначає, що виконавчий напис №8520 від 28.08.2019, який виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., вчинений приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. із порушенням норм законодавства, чинного на момент вчинення такого напису, оскільки відповідач не направляв позивачу вимоги про усунення порушень за кредитним договором, а також жодних документів про вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису на адресу позивача не надходило. Також, при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом не було перевірено безспірності заборгованості, про стягнення якої заявив відповідач.

У зв`язку із виконанням спірного виконавчого напису, із заробітної плати позивача були утримані грошові кошти в сумі 22 166,34 грн., які на підставі ст. 1212 ЦПК України, підлягають поверненню позивачу, у разі визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Також, позивач у позові просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу та витрати зі сплати судового збору.

18.06.2024 ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Рикуна А.В., звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» в особі директора Ю.М. Кожем`яченко подав до суду письмову заяву про визнання позовних вимог в порядку ст.206 ЦПК України. Згідно заяви представник відповідача, він просив задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., зареєстрованого за № 8520 від 28.08.2019 таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» судовий збір в розмірі 606 грн. та у разі подання заяви про забезпечення позову в розмірі 302,80 грн. (інші 50 відсотків судового збору повертаються позивачу з державного бюджету в порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України).

Крім того, представник відповідача подав до суду клопотання про врегулювання спору за участю судді, в якому вказав, що, на думку відповідача, даний спір можливо вирішити в мировому порядку за умов взаємних поступок, оскільки наявність заборгованості за кредитним договором позивачем не спростовується, лише міститься посилання щодо надмірно великої суми заборгованості, у зв`язку з чим відповідач пропонує вирішити даний спір в мировому порядку.

12.07.2024 на адресу суду надійшло клопотання представника Представника відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. У своєму клопотанні представник відповідача просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами з 4000 грн. до 3000 грн. Зазначив, що відповідач заперечень проти позову не висловив, визнав вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, а відтак даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку із протиправністю вчинення після 2014 року нотаріусами виконавчих написів у спорах по стягненню заборгованості у кредитних правовідносинах.

Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 19.06.2024 вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та вирішено провести розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін. У задоволенні клопотання про витребування доказів відмовлено.

Ухвалою суду від 20.06.2024, за заявою ОСОБА_1 , в особі представника-адвоката Рикуна А.В., зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 60026598, яке перебуває у провадженні першого відділу державної виконавчої служби у місті Віниця Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), та відкрито на підставі виконавчого напису №8520 від 28.08.2019, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Гуревічовим О.М. про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами» (адреса: Київська область, м. Ірпінь, вул. Соборна, буд. 105б, ) заборгованості в розмірі 89 195,50 грн., до розгляду справи по суті.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

28.08.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Гуревічовим О.М., на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис за реєстровим №97660, про стягнення із ОСОБА_1 який, як зазначено у виконавчому написі, є боржником за кредитним договором зі страхування життя позичальника № 716/4207BPLCO5 від 25.09.2013, укладеним із ПАТ «Платинум Банк»» та ОСОБА_1 , правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ФК» «Бізнесфінанс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами», заборгованості за кредитним договором зі страхування життя позичальника № 716/4207BPLCO5 від 25.09.2013, строк платежу за яким настав. Як зазначено у виконавчому написі, стягнення проводиться за період з 29.07.2014 по 17.07.2019, сума заборгованості складає 89195,50 грн. За вчинення вказаного виконавчого напису стягнуто зі стягувача плату у розмірі 150 грн.

Постановою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Шумер О.В. від 11.09.2019 відкрито виконавче провадження №60026598 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. №8520 від 28.08.2019, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК» «Управління активами» заборгованості у розмірі 89195,50 грн.

Відповідно до відповіді Начальника Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниця Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Шуляка В. на адвокатський запит, станом на 29.05.2024 року із заробітної плати Позивача відраховано кошти у сумі 31 254,89 грн., з яких перераховано: 22166,34 на користь ТОВ «ФК» «Управління активами» в рахунок погашення боргу. 8919, 55 гривень в рахунок погашення виконавчого збору та 169 гривень як витрати виконавчого провадження. Залишок боргу на користь ТОВ «ФК» «Управління активами» становить 67029,16 грн.

Норми права, що підлягають застосуванню, та позиція суду.

За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 6 березня та 4 квітня 2017 р. виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 зупинено до закінчення касаційного розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 залишено без змін.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Отже, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10.12.2014, втратила чинність (у частині) 22.02.2017, з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Виконавчий напис, вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., 28.08.2019 року.

Вказані обставини свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Тобто, станом на 28.08.2019 (день вчинення спірного виконавчого напису) було визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до інших договорів, які не були посвідчені у нотаріальному порядку.

Відповідачем ТОВ «ФК «Управління активами» не надано суду доказів того, що ними для вчинення виконавчого напису нотаріусу надавався кредитний договір, укладений із позивачем, який би був посвідчений нотаріально, а відтак не доведено, що на підставі вказаного кредитного договору міг бути вчинений виконавчий напис.

Крім того, у позові позивач зазначав, що із виконавчого напису неможливо встановити хто є законним стягувачем за кредитним договором, нотаріусом не було перевірено належним чином безспірність вимог ТОВ «ФК «Управління активами» про стягнення якої було заявлено відповідачем, на адресу позивача не надходило жодних вимог від відповідача про погашення заборгованості, а тому підстав для вчинення виконавчого напису у нотаріуса не було.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вказані доводи позивача, відповідачем не спростовані.

Більш того, відповідач ТОВ «ФК «Управління активами» позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., зареєстрованого за № 8520 від 28.08.2019 таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В даному випадку визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, враховуючи наявність законних підстав для задоволення позову, суд приходить до висновку про можливість прийняття визнання позову відповідачем та ухвалення рішення про його задоволення.

Таким чином, на підставі досліджених доказів, та враховуючи визнання позову відповідачем, суд доходить висновку, що зазначені вище обставини дають підстави для задоволення позовних вимог та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, суд не вбачає підстав для розгляду клопотання відповідача про врегулювання спору за участю судді, з огляду на те, що стягнення заборгованості за кредитним договором не є предметом дослідження у даній справі про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. У свою чергу, питання правомірності стягнення заборгованості за кредитним договором, розмір заборгованості та інші питання, пов`язані із таким стягненням, можуть бути предметом розгляду в межах іншої цивільної справи за позовом кредитора до боржника про стягнення заборгованості за кредитом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зі змісту ст. 1212 ЦК України вбачається, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі.

Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права а збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося.

Частинами 2, 3 ст. 1212 ЦК України встановлено, що положення глави 83ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставно набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21) зазначив, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі ст. 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18 та від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.

Враховуючи, що виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, то правові підстави набуття ТОВ «ФК «Управління активами» грошових коштів у розмірі 22 166,34 грн., що стягнуті з ОСОБА_1 на підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса, відпали, а відтак, такі кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до положень ст. 1212 ЦК України.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих грошових коштів також є обґрунтованими, і на користь позивача слід стягнути з ТОВ «ФК «Управління активами» грошові кошти у сумі 22166,34 грн.

Судові витрати.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом, який містить дві окремі позовні вимоги, одна з яких є вимогою немайнового характеру, вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а друга вимога майнового характеру, про стягнення з відповідача безпідставно отриманих грошових коштів.

Позивач звільнений від сплати судового збору за позовною вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та позивачем було сплачено за вимогу про стягнення безпідставно отриманих коштів судовий збір у розмірі 968,96 грн., з урахуванням коефіцієнту 0,8 який застосовується при зверненні до суду з позовом через підсистему «Електронний суд».

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за позовною вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а відповідач визнав позов у цій частині, суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ «ФК «Управління активами» 50 % судового збору на користь держави, який становить 484,48 грн., оскільки вказаний позов позивачем подано в електронній формі.

Також, з ТОВ «ФК «Управління активами» на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 968,96 грн. за вимогою про стягнення безпідставно отриманих коштів. Вказані витрати суд стягує у повному обсязі, оскільки згідно поданої представником відповідача заяви про визнання позову, ними визнавались позовні вимоги лише в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Витрати на професійну правничу допомогу.

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу.

Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно акту наданих послуг та їх переліку зазначено, що витрати позивача на правову допомогу становлять 4 000 грн.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано: договір про надання професійної правничої допомоги №26-04/24 від 26.04.2024, укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «АКЦЕНТ», в особі голови Шубіна О.П., протокол погодження договірної ціни до договору про надання правничої допомоги №26-04/24 від 26.04.2024, акт №1 приймання-передачі правничої допомоги від 03.06.2024 року, у якому зазначено перелік та ціну наданих послуг.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 910/4881/18, від 03.04.2020 у справі № 920/653/19.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Дослідивши наданні позивачем докази, суд доходить висновку, що витрати на оплату послуг адвоката в сумі 4000,00 грн. є співмірними наданими адвокатом послуг.

На підставі викладеного суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн. 00 коп.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 51, 81, 133, 137, 141,142, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , в особі представника-адвоката Рикуна Антона Вадимовича, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, перший відділ державної виконавчої служби у місті Віниця Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно отриманих коштів задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28.08.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за № 8520, про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами» заборгованості за кредитним договором кредитним договором № 716/4207BPLCO5 від 25.09.2013 у розмірі 89195,50 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами» (місцезнаходження: 08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха, буд.9-А, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти у сумі 22 166 (двадцять дві тисячі сто шістдесят шість ) гривень 34 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами» (місцезнаходження: 08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха, буд.9-А, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), витрати зі сплати судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок, та витрати на правову допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень, а всього судові витрати у розмірі 4968 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами» (місцезнаходження: 08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха, буд.9-А, ) на користь держави витрати зі сплати судового збору у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 22.07.2024.

Суддя: К.В. Гашук