КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/4063/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року м. Київ

Справа № 363/4109/22

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

за участю секретаря судового засідання Дубінкіної М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18 грудня 2023 року, ухвалене у складі судді Чіркова Г.Є.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання вимог щодо порушених майнових прав частково недійсними та визнання угоди діючою,

встановив:

У листопаді 2022 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Вишгородського районного суду міста Київської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на його користь: грошові кошти в розмірі 47610 доларів США; суму завдатку за укладеною угодою у подвійному розмірі 16000 доларів США; суму упущеної вигоди в розмірі 129 975 грн.; 3% річних за користування грошовими коштами в розмірі 1316,12 доларів США; 100 000 грн. за завдану моральну шкоду; сплачений судовий збір.

Свої вимоги мотивував тим, що він з 2005 року орендував у відповідача одне з нежитлових приміщень виробничої бази, а 09 листопада 2019 року між ними укладено письмову угоду щодо купівлі столярного цеху з обов`язком укладення в подальшому договору купівлі-продажу, який належить відповідачу та розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до вказаної угоди відповідач отримав від позивача завдаток розмірі 8000 доларів США. Крім того, в подальшому, додатково до угоди позивач неодноразово передавав відповідачу грошові кошти, в загальному розмірі 47610 доларів США. Разом з тим, ОСОБА_1 вимоги угоди не виконав, пояснень щодо використання наданих позивачем йому коштів не надав та від зустрічей ухилявся, внаслідок чого останній звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просив визнати недійсними висунуті до нього вимоги ОСОБА_3 . Визнати, що отримані ним 16 листопада 2019 року грошові кошти в розмірі 2000 доларів США мають цільове призначення щодо укладення у майбутньому договору купівлі-продажу всієї території, а також просив визнати укладену між сторонами 09 листопада 2019 року угоду діючою. Одночасно в зустрічному позові виклав заперечення проти первісного позову і зазначив про відсутність доказів отримання ним грошових коштів від позивача та без належного визначення їх цільового призначення.

Разом з тим зазначив, що надання позивачем за первісним позовом грошових коштів визнає частково, зокрема: 17 липня 2019 року в розмірі 4000 доларів США, 09 листопада 2019 року в розмірі 8000 доларів США та 16 листопада 2019 року в розмірі 2000 доларів США. Також зазначив, що ОСОБА_2 в законний спосіб не довів його відмови від укладання договору купівлі-продажу столярного цеху, що є ще однією підставою для відмови в первісному позові.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 18 грудня 2023 року частково задоволено первісну позовну заяву.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 47 610 доларів США.

В задоволенні решти вимог первісного позову відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 12 405 грн.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить рішення суду скасувати та прийняти заяву ОСОБА_2 про відмову від позову та закрити провадження по справі 363/4109/22.

Вказує, що в ході судового розгляду позивач та відповідач вирішили всі питання щодо спору, ОСОБА_2 відмовився від позову і ним було подано заяву до суду. Виявилось, що в результаті непорозуміння та неправильної консультації з боку адвоката Лук`янчука І.В., цю заяву позивачем подано, коли суддя виходив з нарадчої кімнати, тому суд її не розглянув. Станом на даний період часу домовленості про мирне вирішення всіх спірних питань не змінились, що підтверджується заявою ОСОБА_2

16 липня 2024 року до апеляційного суду надійшла заява позивача ОСОБА_2 про відмову від позову до ОСОБА_1 та закриття провадження по справі, в якій позивач посилається на те, що спір між сторонами вже вирішено. Крім того, просив розглянути заяву за його відсутності.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутностівідповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.

Статтею 373 ЦПК України визначено, що в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши це у заяві по суті справи, або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 2 ст. 373 ЦПК України, якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову та відмова прийнята судом.

Позивач ОСОБА_2 скористався своїми правами, передбаченими положеннями ч. 1 ст. 206, п. 4 ч. 1 ст. 255, 373 ЦПК України, як позивач, звернувся до суду з заявою про відмову від позову.

Підстав до відмови у прийнятті поданої заяви колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, заяву слід задовольнити, прийнявши відмову ОСОБА_2 від позову до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Вбачаючи наявність підстав для прийняття відмови від поданого у справі основного позову, колегія суддів приходить до висновку про необхідність визнання нечинним рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18 грудня 2023 року - в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України провадження підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Підстави для повернення судового збору передбачені у статті 7 Закону України «Про судовий збір».

За правилами ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Відповідно до ч.2 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Як вбачається з платіжного доручення №0.0..1 від 20.12.2023 року скаржником ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір на загальну суму 18 600 грн.

Оскільки позивач відмовився від позову, то 50 відсотків судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, що становить суму 9300 грн. підлягає поверненню ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 362, 364, 374, 381 - 383 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_2 - задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_2 від позову до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Визнати нечинним рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18 грудня 2023 року - в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - закрити.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, що становить суму 9300 ( дев`ять тисяч триста) гривень (квитанція до платіжної інструкції № 0.0..1 від 20.12.2023 року, АТ КБ «Приватбанк», одержувач платежу: ГУК у м. Києві/Солом`янський район/22030101, рахунок ІВАN: UA 0026010; призначення платежу 101; ; 22030101; судовий збір, ОСОБА_1 , по справі № 363/4109/22; сума 18 600 грн.)

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 26 липня 2024 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.