Справа №173/1136/24
Провадження №2/173/580/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого судді Петрюк Т.М.

при секретареві Салтиковій С.І.

За участю: позивача ОСОБА_1

Представника позивача - адвоката Богачової Н.П.

Відповідача ОСОБА_2 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача, адвокат Богачова Наталія Петрівна до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів ,-

ВСТАНОВИВ:

08.04.2024 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1 , представник позивача, адвокат Богачова Н.П., з позовом про зменшення розміру аліментів до відповідача, ОСОБА_2

10.04.2024 року отримана інформація з Єдиного Державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.04.2024 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 05.06.2024 року.

05.06.2024 року справа не розглядалась в зв`язку з відсутністю електроенергії. Підготовче судове засідання відкладене на 08.07.2024 року

08.07.2024 року закінчене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 08.07.2024 року.

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

08.07.2024 року в судовому засіданні оголошена вступна і резолютивна частина рішення.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить: змінити (зменшити) розмір стягуваних з нього аліментів за рішенням Верхньодніпровського суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2014 року (цивільна справа № 173/112/14-ц провадження № 2/173/351/2014) на користь відповідачки на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з часини всіх видів його заробітку (доходу) на 1/8 частину всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне: з відповідачкою він перебував у зареєстрованому шлюбі, який був укладений 01 березня 2008 року.

В період шлюбу в них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

За рішенням Верхньодніпровського суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2014 року (цивільна справа № 173/112/14-ц провадження № 2/173/351/2014) з нього стягненні аліменти на користь відповідачки на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. починаючи з 17.01.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

На даний час на його утриманні перебувають троє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (який продовжує навчання та потребує фінансової допомоги відповідача), неповнолітня - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і неповнолітній - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При ухваленні рішення не було враховано інтереси двох його інших дітей, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні позивач і представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснили, що стягнення аліментів з позивача в такому розмірі погіршує його матеріальне становище.

Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що вона не заперечує проти того, що позивач має інших дітей, але вважає, що аліменти на дітей повинні бути стягненні в розмірі по 1/6 частині доходу відповідача.

Відповідно п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований 01 березня 2008 року.

В період шлюбу в сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

За рішенням Верхньодніпровського суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2014 року (цивільна справа № 173/112/14-ц провадження № 2/173/351/2014) з позивача стягненні аліменти на користь відповідачки на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. починаючи з 17.01.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією рішенням суду.

Прохаючи зменшити розмір аліментів, стягуваних з нього на користь відповідачки позивач посилається на те, що на даний час на його утриманні перебуває троє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (який продовжує навчання та потребує фінансової допомоги відповідача), неповнолітня - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і неповнолітній - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України - Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1. 2 ст. 182 СК України - При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути зменшений за позовом стягувача або платника аліментів у разі зміни його матеріального або сімейного стану.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем надані докази про народження у нього ще однієї дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком якого згідно свідоцтва про народження записаний ОСОБА_1 .

Доказів того, що на утриманні позивача перебуває і поновлітній син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачем суду не надано.

На підставі вищевикладеного та враховуючи, що позивач повинен утримувати на час розгляду справи двох неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Та вважає за можливе зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідачки на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з частини всіх видів заробітку (доходу) позивача але не менше 30 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає за можливе судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 2 11.20 грн., покласти на позивача так як судом хоч і прийняте рішення про задоволення заявлених позовних вимог, але в результаті ухвалення даного рішення погіршується матеріальне становище відповідача, на утриманні якої перебуває неповнолітня дитина

На основі ст. 180, 182, 183, 192 СК України, керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263- 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 , представник позивача, адвокат Богачова Наталія Петрівна до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, стягуваних із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2014 року (справа № 173/112/14-ц, провадження № 2/173/351/2014) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з частини всіх видів його заробітку (доходу), але не 30 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211.20 грн. покласти на ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення .

Повний текст рішення виготовлений 13.07.2024 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР 26.07.2024 року

Дата набрання законної сили: 13.08.2024 року