Справа № 643/7533/24
Провадження № 2-н/643/1769/24
УХВАЛА

22.07.2024 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - заявник) звернулася до Московського районного суду м. Харкова до ОСОБА_2 (далі - боржник) із заявою, в якій просить суд видати судовий наказ про стягнення з боржника на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до досягнення дитиною повноліття, в розмірі 1/3 частини заробітку боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розглянувши подану ОСОБА_1 заяву про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, виходячи з наступного.

Підстави та порядок видачі судового наказу регламентовано положеннями Розділу ІІ Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 160 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Таким чином, наказне провадження - це спрощений вид цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються справи про стягнення з боржника грошових коштів і витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Спрощена правова процедура по видачі судового наказу обумовлена правовою природою вимог, що підлягають захисту шляхом видачі судового наказу.

В силу приписів пункту 5 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

У заяві повинно бути зазначено: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги (ч. 2 ст. 163 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує сплату судового збору; документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Зі змісту ст. 163 ЦПК України вбачається, що у наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог, тобто таких, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Частинами 1-3 ст. 181 Сімейного кодексу України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, виходячи з вказаних вище положень законодавства України, зокрема імперативних приписів ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, з заявою про видачу судового наказу може звернутись той з батьків, разом з яким проживає дитина, при цьому обов`язок брати участь в утриманні дитини в грошовій і (або) натуральній формі покладається на того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Отже при вирішенні питання про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дітей на користь одного з батьків має суттєве значення надання стягувачем документа, який підтверджує, що дитина проживає саме з нею, тобто перебуває на її утриманні, а батько проживає окремо від дітей та не виконує свої зобов`язання по їх утриманню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Київського апеляційного суду від 19.06.2024 у справі № 759/5023/24.

Разом з цим, всупереч вимог ч. 3 ст. 163 ЦПК доказів того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживають разом із заявником та перебувають на її утриманні заявником надано не було, внаслідок чого суд позбавлений можливості дійти беззаперечного висновку про наявність у заявника права на стягнення аліментів на підставі ч. 3 ст. 184 Сімейного кодексу України.

При цьому, згідно довідок Реєстру територіальної громади м. Харкова про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб заявник зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , тоді як ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_5 та донькою ОСОБА_6 зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 .

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявником не додано до заяви безспірних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешкають саме з заявником та перебувають на її утриманні.

Суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо заява подана з порушеннями вимог ч. 3 ст. 163 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, судом із поданої заяви не встановлено наявності у заявника безспірного права грошової вимоги, адже не надано документального підтвердження того, що діти мешкають саме разом із заявником та, відповідно, перебувають на її утриманні, внаслідок чого суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, оскільки заява подана з порушеннями вимог ч. 3 ст. 163 ЦПК України.

Крім того, суд враховує, що судовий наказ про стягнення аліментів, виходячи з положень ч. 1 ст. 170, п. 4 ч. 1 ст. 161, а також ч. 3 ст. 167 ЦПК України, не може бути скасований та не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, у зв`язку з чим суд зобов`язаний достовірно встановити безспірність вимог стягувача.

Керуючись ст. ст. 163, 165, 166 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітній дітей.

2. Роз`яснити ОСОБА_1 , що відмова у видачі судового наказу з вищевказаних підстав не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому ЦПК України, після усунення її недоліків.

3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що вона також має право звернутися з тими самими вимогами у позовному провадженні.

4. Відповідно до статті 261 ЦПК України дана ухвала набирає законної сили після її підписання суддею, та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня підписання її повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Суддя Н.В. Новіченко