У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" липня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.,

з участю сторін:

позивача ОСОБА_1

представника відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в місті Києві клопотання представника відповідача 2 про закриття провадження по справі, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Загоруй І.А. про визнання права спільної сумісної власності, поділ спільного майна подружжя та визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна.

У судовому засіданні представником відповідача 2 заявлено клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю предмету спору. Клопотання обґрунтовано тим, що провадження у справі в частині позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю позивача з відповідачем 1 судом закрито. Дана вимога є первісною і визначальною по суті спору. Тому відповідач 2 вважає, що поділ її власного нерухомого майна та розгляд і вирішення інших вторинних або похідних вимог про визнання права спільної сумісної власності, поділ спільного майна подружжя та визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна є незаконним. Право власності відповідача 2 на майно не є і не може бути предметом спору, а тому є всі підстави для закриття провадження у справі оскільки відсутній предмет спору.

Позивач в судовому засіданні заперечує проти закриття провадження у справі.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Третя особи в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Суд, вислухавши думку позивача, його представника, відповідача 2, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частині 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частина 2 та 5 статті 12 ЦПК України визначає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття "юридичний спір" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття "спір про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обгрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самі сторони врегулювали спірні питання.

Закриття провадження у справі з підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, можливе лише у випадку, коли предмет спору існував на момент виникнення спору і припинив існування у процесі розгляду справи.

Зважаючи на те, що між сторонами у справі залишаються неврегульованими питання щодо поділу майна подружжя та визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, а тому підстав для закриття провадження у справі не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 4, 5, 12,13, 255 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання представника відповідача 2 про закриття провадження по справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 22.07.2024 року.

Суддя Н.О. Яровенко