Справа № 159/510/24
Провадження № 2/159/491/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Панасюка С.Л.,

розглянувши у спрощеному провадженні в місті Ковелі справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач зазначає, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 листопада 2023 року його позов до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задоволено. Постанову поліцейської Відділу організації несення служби м. Ковель Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції у Волинській області Сорочук О.О., відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП і накладений штраф в розмірі 3400 грн., скасовано. Провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрито. Позивач заявляє, що внаслідок незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності йому завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях. Він змушений був захищати своє право, честь і гідність в суді, поліцейська не надала йому можливості вжити необхідні ліки, створивши загрозу для здоров`я, про факт притягнення його до адміністративної відповідальності було повідомлено у інтернет-виданні, що позначилося на його репутації. Внаслідок переживань стан його здоров`я значно погіршився. Крім цього, через необхідність ведення судових справ позивач не поїхав в Республіку Польща на заробітки, втративши за його підрахунками 160000 грн. Завдану йому моральну шкоду позивач оцінює в 210000 грн., які просить стягнути в його користь. Крім цього, просить зобов`язати Департамент патрульної поліції у Волинській області публічно вибачитися перед ним у інтернет-виданні.

Заперечення відповідачів.

Департамент патрульної поліції Національної поліції України заперечує позов тим, що у цьому випадку закон не передбачає стягнення в користь позивача моральної шкоди, ця шкода є недоведеною і завищеною. Департамент не оприлюднював інформацію про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, тому підстави для його зобов`язання публічно вибачитися відсутні. Просить у позові відмовити.

Державна казначейська служба України заперечує позов тим, що суд лише скасував постанову, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, не визнавши дії поліції протиправними. У цьому випадку закон не передбачає стягнення в користь позивача моральної шкоди, ця шкода є недоведеною і завищеною. Просить у позові відмовити.

Мотивувальна частина рішення.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені частиною першою ст.1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Частинами першою та другою ст.23 ЦК України, передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задоволено. Постанову поліцейської Відділу організації несення служби м. Ковель Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції у Волинській області Сорочук О.О., відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП і на нього накладений штраф в розмірі 3400 грн., скасовано. Провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Підставою для відшкодування шкоди у цій справі є встановлення чинною постановою суду порушення законного порядку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, внаслідок чого йому були завдані душевні страждання, у цьому випадку застосовуються визначені статтею 1174 ЦК України загальні підстави цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану посадовою або службовою особою органу державної влади, та положення статті 1167 ЦК України.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18) зазначено, що: «статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. На підставі пункту 2 частини першої статті 1 цього Закону в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке в подальшому закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше)».

Такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно.

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи були понесені особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 01 липня 2020 року в справі № 347/1977/17 (провадження № 61-10582св18), від 10 січня 2019 року в справі № 532/1243/16-ц (провадження № 61-34251св18), від 26 лютого 2020 року в справі № 142/143/17 (провадження № 61-5739св19).

Суд, з`ясувавши чинники, які враховуються під час визначення розміру відшкодування моральної шкоди, а саме, обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, взявши до уваги засади розумності, виваженості й справедливості, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у розмірі 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Неправомірне обвинувачення позивача у неправдивому виклику поліції, саме по собі, не могло призвести до масштабних моральних страждань, оцінка яких вираховується у сотнях тисяч гривень. Не могло також таке обвинувачення істотно позначатися на репутації позивача. Пересічній людині зрозуміло, що грань між правдивим і неправдивим повідомленням поліції дуже тонка і можуть виникати різні ситуації, а тому підстави для тієї ж пересічної людини думати про позивача погано не було.

Щодо ліків, позивач не надав доказів необхідності вживання ліків саме в час спілкування з поліцейським, яких саме і в який спосіб.

Щодо поїздки на заробітки в Республіку Польща, позивач не довів, що притягнення його до адміністративної відповідальності перешкодило цій поїздці і те, що під час цієї поїздки він міг би заробити названу суму, враховуючи, до того ж, стан його здоров`я.

У вимозі зобов`язати Департамент патрульної поліції у Волинській області публічно вибачитися перед позивачем у інтернет-виданні суд відмовляє. Позивач не надав доказів того, що оприлюднення інформації про притягнення його до адміністративної відповідальності відбулося, зокрема, у інтернет-виданні. До того ж, будь-яке інтернет-видання є самостійним і незалежним від Департаменту патрульної поліції, тому не зобов`язане публікувати вибачення останнього.

Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою КМУ від 15.04.2015 № 215, казначейство, відповідно до покладених на нього завдань та в установленому Законом порядку, здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.25 Бюджетного Кодексу України, казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Частиною 2 ст.25 Бюджетного Кодексу України передбачено, що відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного Кодексу України встановлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету: рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання.

Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Таким чином, безспірне списання коштів Державного бюджету України на підставі рішення суду здійснюється саме Державною казначейською службою України.

Керуючись ст.12, 81, 82, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, на підставі ст.23, 1167, 1174 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з держави Україна через Державну казначейську службу України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 3000 (три тисячі) грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий:С. Л. ПАНАСЮК