Справа № 303/5951/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року м. Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Полянчук Б.І., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області, Держави України в особі Мукачівської окружної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Закарпатської окружної прокуратури, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до Держави України в особі Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області, Держави України в особі Мукачівської окружної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Закарпатської окружної прокуратури, третя особа: Державна казначейська служба України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 липня 2016 року Мукачівським ВП ГУНП в Закарпатській області розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 0001527 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України. У цей же день у межах вказаного кримінального провадження у нього вилучене усе майно (мобільний телефон, грошові кошти та паспорт громадянина Японії для виїзду за кордон), яке визнано речовим доказом у справі. 15 липня 2016 року на належне йому майно, ухвалою суду накладений арешт, який скасовано 06.04.2021 постановою прокурора. 04 серпня 2016 року йому повідомлено по підозру у тяжкому злочині, передбаченому частиною 2 статті 332 КК України, за яке передбачено покарання до 7 років позбавлення волі. 05 серпня 2016 року його затримано на підставі ухвали Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 303/4222/16-к, який застосував щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з 05 серпня 2019 року 14 год. 30 хв. до 03 жовтня 2016 року 14 год. 30 хв . В період з 05.08.2016 по 29.12.2016 він перебував під вартою, та ухвалою суду звільнений з під варти під нічний домашній арешт. Відтак, у період з 29.12.2016 по 15.12.2017 він перебував під нічним домашнім арештом із забороною відлучатися з місця свого проживання та носити електронний засіб контролю. 10 квітня 2017 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області у справі № 303/6455/16-к ухвалено вирок, яким його визнано винним та засуджено до 5 років позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 19 жовтня 2017 року вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 квітня 2017 року скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 грудня 2017 року обвинувальний акт щодо нього повернуто прокурору. 06 квітня 2021 року постановою прокурора Мукачівської окружної прокуратури кримінальне провадження № 0001527, внесене до ЄРДР від 14.07.2016 року закрито на підставі пункту 3 частини 1статті 284 КПК України у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості в суді, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України та вичерпані можливості їх отримати. Таким чином, в період з 14 липня 2016 року по 16 вересня 2022 року щодо нього здійснювалося незаконне досудове розслідування, притягнення до кримінальної відповідальності, застосування запобіжного заходу та арешт майна, у зв`язку з чим повинно бути відшкодовано шкоду за таку незаконну діяльність.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суду належить перевірити, чи заява подана з дотриманням вимог щодо її змісту та форми та чи дотримано правил підсудності при її поданні, оскільки, в силу ч. 1ст. 378 ЦПК України розгляд судом справи, яка не відноситься до його юрисдикції (підсудності) є однозначною підставою для скасування судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 19 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 26 - 30 ЦПК).

Виходячи з поняття підсудність у цивільному судочинстві як розмежування компетенції між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки щодо розгляду цивільних справ, підсудністю фактично є визначення в системі судів компетентного суду стосовно вирішення певної цивільної справи.

Питання про підсудність справ визначається цивільним процесуальним кодексом України.

За загальним правилом, яке міститься у ч. 2 ст. 27 ЦПК України, передбачено, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Водночас відповідно до ч. 4 ст. 28 ЦПК України позови, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Звертаючись з даним позовом до Мукачівського міськрайонного суду позивач жодним чином не обґрунтував підстави визначення підсудності справи саме цьому суду.

З позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 є громадянином Японії та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, виходячи з вищезазначеного відсутні підстави для визначення підсудності справи Мукачівському міськрайонному суду Закарпатської області на підставі ч. 4 ст. 28 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Крім того, слід зазначити, що між Україною та Японією відсутній міжнародно-правовий договір, яким врегульоване питання щодо підсудності даної категорії справ.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166,1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Порядок відшкодування такої шкоди встановлюється законом (частина сьома статті 1176 ЦК України).

Таким спеціальним нормативно-правовим актом є ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Згідно ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках:

1) постановлення виправдувального вироку суду;

1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;

2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати;

4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що 06 квітня 2021 року кримінальне провадження № 0001527, внесене до ЄРДР від 14.07.2016 року закрито постановою прокурора Мукачівської окружної прокуратури на підставі пункту 3 частини 1 статті 284 КПК України у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_2 в суді, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України та вичерпані можливості їх отримати.

Отже, у даній справі кримінальне провадження закрито прокурором, а не судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, тому підстави для розгляду даної справи судом, що розглядав справу у першій інстанції, тобто Мукачівським міськрайонним судом на підставі ст. 12 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» - відсутні.

Таким чином, оскільки відсутні підстави для визначення підсудності справи Мукачівському міськрайонному суду Закарпатської області за ч. 4 ст. 28 ЦПК України, а також за ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», тому, визначаючи підсудність справи слід виходити із загального правила, яке встановлене ч. 2 ст. 27 ЦПК України, яким передбачено, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

З позовної заяви вбачається, що позивачем у якості відповідачів визначено Державу Україну в особі Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області, Державу Україну в особі Мукачівської окружної прокуратури, Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, Закарпатську окружну прокуратуру.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Визначені позивачем в якості відповідачів Держава Україна в особі Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області та в особі Мукачівської окружної прокуратури не є юридичними особами.

Таким чином, підсудність справи на підставі ч. 2 ст. 27 ЦПК України, слід визначити за місцезнаходженням інших відповідачів, які є юридичними особами, а саме Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та Закарпатської окружної прокуратури.

Згідно з відомостями Єдиного державний реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження Головного управління Національної поліції в Закарпатській області зареєстровано за адресою: Закарпатська область, місто Ужгород, вул. Ференца Ракоці, будинок 13.

Також з відомостей Єдиного державний реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що місцезнаходження Закарпатської окружної прокуратури зареєстровано за адресою: Закарпатська область, місто Ужгород, вул. Коцюбинського, будинок 2, А.

Юрисдикція Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області не поширюється на територію на якій зареєстровано місцезнаходження Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та Закарпатської окружної прокуратури.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

Статтями 2, 3, 4 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховою радою України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3ст. 376 ЦПК України обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є порушення норм процесуального права, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Принцип законного судді нерозривно пов`язаний з правом особи на повноважний, компетентний суд. Відповідно до статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Суд не тільки вправі, а й зобов`язаний ухилитися від розв`язання справ, йому не підсудних.

Вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є виконаними, коли справа заявника була розглянута національним судом, який створено на підставі закону. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошував, що поняття «суд, встановлений законом», стосується не тільки юридичного підґрунтя самого по собі існування «суду», але також і дотримання судом спеціальних норм, які регулюють його юрисдикцію, підсудність, повноваження судді (належний склад суду).

Місцезнаходження Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та Закарпатської окружної прокуратури територіально відноситься до підсудності Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Стаття 187 ч. 9 передбачає, що якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч. 1 та ч. 3 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

За викладених обставин цивільну справу слід передати до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, оскільки вона належить до територіальної юрисдикції (підсудності) цього суду і непідсудна Мукачівському міськрайонному суду Закарпатської області.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 258-261, 353-355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області, Держави України в особі Мукачівської окружної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Закарпатської окружної прокуратури, третя особа: Державна казначейська служба України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - передати на розгляд Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя