Справа № 953/6571/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2024 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі судді Вітюка Р.В.

за участю секретаря судового засідання Соломонової К.О.

учасники справи у судове засідання не з`явились

розглянув заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулась до суду з вказаною заявою, у якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) на строк шість місяців, яким визначити тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з заявницею та її донькою ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також заявниця просила здійснювати розгляд заяви без її участі.

Заява мотивована таким:

- ОСОБА_1 є особою, що постраждала від домашнього насильства від свого чоловіка. На підтвердження факту насилля посилається на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.08.2023, дві постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.06.2023 і на факт складення у 2024 році протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_2 , який ще не розглянуто;

-насильство зі сторони ОСОБА_2 не припиняється навіть після ухваленого рішення Київським районним судом м. Харкова від 17.12.2023 про видачу обмежувального припису на строк 6 місяців, строк дії якого закінчився у червні 2024 року;

-через агресивну поведінку ОСОБА_2 спільна донька зазнає стресових ситуацій, у зв`язку з чим вимушена відвідувати психолога. На підтвердження відвідування психолога надано копію висновку психолога;

-звернення до поліції ще більше погіршили стосунки заявниці та заінтересованої особи.

Стислий виклад заперечень заінтересованої особи

ОСОБА_2 не подав заперечень щодо поданої заяви.

Процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2024 заяву передано для розгляду судді Вітюку Р.В.

Суд ухвалою від 22.07.2024 відкрив окреме провадження у справі та призначив її до розгляду о 14:00 год. на 24.07.2024 в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 350-5 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі.

Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Суд в порядку, передбаченому ч. 9, 11 ст. 128 ЦПК України повідомив учасників справи про дату, час та місце судового розгляду шляхом надсилання повідомлення засобами мобільного зв`язку (доставлено 23.07.2024) та оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (23.07.2024), у яких роз`яснено наслідки неявки, що підтверджується відповідними довідками та оголошенням.

З огляду на належне повідомлення учасників справи, заяви ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі та обмеженість строку розгляду заяви про видачу обмежувального припису суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви за відсутності заявниці та заінтересованої особи.

Фактичні обставини, встановлені судом

06.06.2023 Дзержинський районний суд м. Харкова у справі № 638/4336/23 визнав винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства.

Також 06.06.2023 Дзержинський районний суд м. Харкова у справі № 638/4334/23 визнав винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства.

11.08.2023 Дзержинський районний суд м. Харкова у справі № 638/9510/23 ухвалив вирок, яким визнав ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Київський районний суд м. Харкова рішенням від 07.12.2023 у справі № 953/11902/23 задовольнив заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, видав обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на строк шість місяців та визначив такі тимчасові обмеження його прав: заборону ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати, переслідувати та в будь який спосіб спілкуватися з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Згідно з копією висновку психологічного обстеження психолога ОСОБА_4 від 26.06.2024 ОСОБА_5 потребує надійної і повної ізоляції батька від неї, безпечного житла, захисту та теплої сімейної атмосфери, де її приймають, розуміють та люблять, психологічної підтримки, тривалої психологічної терапії, спрямованої на звільнення від нав`язливих спогадів про минуле, від інтерпретації нагадувань про травму, зменшення тривожності, збільшення довіри до оточуючих, до світу в цілому, підвищення стресостійкості, щоб дівчинка мала бажання і змогу включитися в сьогодення не очікуючи зради, підступу або злого наміру.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Основним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини видачі обмежувального припису, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон), який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 1 Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника як встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Судове рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (частина третя статті 26 Закону).

Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 частини першої статті 1 Закону).

Оскільки справа за заявою про видачу обмежувального припису розглядається на підставі відповідних норм ЦПК України, обставини щодо домашнього насильства мають бути доведені належними та допустимими доказами, та, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні на підставі оцінки наданих суду належних та допустимих доказів. На таких же засадах суд дає оцінку ризикам.

У постанові Верховного Суду від 13.07.2020 справі № 753/10840/19 зроблено висновок про те, що видача обмежувального припису є обов`язковою в разі доказово обґрунтованого постійного використання у безпосередньому спілкуванні або переписці з колишнім чоловіком/дружиною та дітьми погроз, у тому числі фізичною розправою, вживанням щодо них ненормативної лексики, образ та приниження, які кваліфікуються як домашнє насильство у формі психологічного насильства.

Верховний Суд у постанові від 09.06.2022 у справі № 216/4309/21 сформував такі висновки:

- у разі, коли особа, звертаючись до суду з відповідною заявою, вважає, що батько стосовно дітей є кривдником, то вона повинна довести такі обставини, оскільки необґрунтоване обмеження одного з батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків не може бути визнане як законним, так і справедливим;

- обставини, які визначають статус дитини як постраждалої особи, в тому числі і те, що особа стала свідком (очевидцем) таких подій, мають бути доведені належними та допустимими доказами;

- докази, що додають до заяви, мають стосуватись місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді - психологічному, фізичному, економічному, тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії по відношенню до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими;

- в якості доказів до заяви можуть додаватись, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонювальний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, винесений судом у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань;

- саме по собі звернення заявника до органів поліції, служби у справах дітей та внесення відомостей про кримінальні провадження до ЄРДР не є належними доказами на підтвердження факту вчинення домашнього насильства при розгляді заяви у порядку цивільного судочинства.

У справі, що розглядається, заявниці на підтвердження своїх доводів щодо наявності підстав для застосування обмежувального припису надала копії постанов Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/4336/23 і справі № 638/4334/23 щодо визнання винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства; вирок Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/9510/23 щодо визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; рішення Київського районного суду м. Харкова від 07.12.2023 у справі № 953/11902/23 щодо видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 на строк шість місяців та висновку психологічного обстеження психолога ОСОБА_4 від 26.06.2024.

При цьому, як вбачається з поданих доказів, Київський районний суд м. Харкова (рішення від 07.12.2023 у справі № 953/11902/23) вже застосовував обмежувальний припис, у зв`язку з встановленими обставинами домашнього насильства, які підтверджувались постановами та вироком Дзержинського районного суду м. Харковау справах № 638/4336/23, № 638/4334/23, № 638/9510/23. Вказані обставини мали місце до ухвалення рішення у справі № 953/11902/23 про застосування обмежувального припису у грудні 2023 року, а саме в червні та серпні 2023 року, тобто більше ніж за десять місяців до звернення із заявою у цій справі.

Усі докази мають відповідати загальним положенням, установленим статтями 76 80 ЦПК України.

Жодних належних, достатніх, достовірних та достатніх доказів в розумінні статей 76 80 ЦПК України на підтвердження обставин вчинення ОСОБА_2 домашнього насилля відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 після ухваленого Київським районним судом м. Харкова рішення про застосування обмежувального припису (у справі № 953/11902/23) заявниця не надала. А тому у суду відсутні докази на підтвердження обставин та фактів вчинення домашнього насилля відносно заявниці та її доньки після 07.12.2023 (ухвалення рішення у справі № 953/11902/23).

Застосування судом обмежувальногшл припису є втручанням у права та свободи людини, тому суд не може застосувати такий захід без достатніх підстав, зокрема ураховуючи ті самі докази, які вже були підставою для застосування обмежувального припису в іншому провадженні і які мали місце більше десяти місяців тому без надання інших підтверджень домашнього насилля протягом дії попереднього обмежувального припису.

Суд не приймає до уваги посилання заявниці на обставини вчинення заінтересованою особою домашнього насилля в червні 2024 року з огляду на те, що жодного належного доказу на підтвердження вказаної обставини ОСОБА_1 не надала, зокрема, копії протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, на якій вона посилається. До того ж, як зазначає сама заявниця, рішення у адміністративні справі з цього приводу не ухвалено, відповідно докази вчинення домашнього насильства в червні 2024 року у суду теж відсутні.

Також заявниця не надала жодних інших доказів на підтвердження фактів домашнього насилля після 07.12.2023 (заяв свідків, скріншотів листування з погрозами, у тому числі фізичною розправою, вживанням щодо них ненормативної лексики, образ та приниження, фото, відео фіксації, тощо), а тому у суду відсутні докази дійсних обставин вчинення домашнього насильства по відношенню до ОСОБА_1 і ОСОБА_3 .

Копія висновку психолога також не може вважатись таким доказом, оскільки в ньому зазначені загальні рекомендації щодо переліку необхідних заходів для забезпечення нормального психічного здоров`я доньки та про наявність психічних травм дитини без визначення дати їх заподіяння. Висновок психолого не містять фактів вчинення домашнього насилля відносно ОСОБА_3 після 07.12.2023, а тому не приймається судом до уваги, як доказ, що підтверджує факт домашнього насилля.

Суд наголошує, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і за загальним правилом кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частини перша, шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

У разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування (частина третя статті 350-4 ЦПК України).

Водночас заявниця не надала доказів, що підтверджують обставини необхідності видачі обмежувального припису і не заявила клопотання про їх витребування.

У постанові Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 570/2528/20 сформовано висновок, що оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

У постанові від 25.04.2024 у справі № 711/6788/23 Верховний Суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції, що притягнення заінтересованої особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, не є безумовною підставою для застосування судом до нього спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відомостей про будь-які конфлікти між заявником та заінтересованою особою та продовження вчинення домашнього насильства після 12.04.2023 (дата ухвалення рішення про притягнення до адміністративної відповідальності) немає; що суд першої інстанції безпідставно виходив із наявності ризиків продовження у майбутньому домашнього насильства, зважаючи на те, що такі факти мали місце у вересні 2022 року та у квітні 2023 року, а заявниця звернулася до суду із заявою у цій справі лише у вересні 2023 року, тобто майже через п`ять місяців.

За таких обставин, враховуючи конкретні обставини цієї справи та висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, суд вважає, що заявниця не довела належними та допустими доказами наявність підстав для вжиття обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»., а тому її заява не підлягає задоволенню.

При цьому суд зазначає, що заявниця не обмежена в праві звернутися з іншою заявою з наданням доказів на підтвердження відповідних обставин щодо вчинення домашнього насилля (або із заявою про їх витребування).

Висновки за результатами розгляду заяви

Відповідно до частини першої статті 350-6 статті 350-4 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

З огляду на вищевикладене, заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису визнається необґрунтованою, оскільки заявницею не доведено наявності підстав, з яким Закон пов`язує можливість застосування обмежувального припису. Тому заява не підлягає задоволенню.

Судовий збір

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відповідно до частини третьої статті 350-5 ЦПК України відносяться на рахунок держави.

Керуючись статтями 1, 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», статтями 2, 263 265, 350-1 350-8 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

1.Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису.

2.Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 24.07.2024.

Суддя Вітюк Р.В.