Номер провадження: 22-з/813/347/24
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

26.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Громіка Р.Д., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про відвід суддів Одеського апеляційного суду ОСОБА_7 Кострицького В.В., Лозко Ю.П. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення сервітуту та виселення,

встановив:

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення сервітуту у вигляді права користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 та усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_1 з вказаної квартири та зняття з реєстраційного обліку.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Справа перебувала у провадженні головуючого судді Ващенко Л.Г. у складі суддів: Сєвєрової Є.С., Вадовської Л.М.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 травня 2019 року справу №520/14180/17 було призначено до розгляду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2021 року у відповідності до п. 3.8 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затверджених рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28 грудня 2018 року (зі змінами та доповненнями), у зв`язку з перебуванням судді Сєвєрової Є.С. на лікарняному визначено нового суддю ОСОБА_3 (т.2 а.с.8).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 серпня 2021 року у зв`язку з звільненням ОСОБА_4 з посади судді Одеського апеляційного суду за Рішенням Вищої ради правосуддя № 1612/0/15-21 від 20 липня 2021 року визначено головуючого суддю ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 13).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 серпня 2021 року у відповідності до п. 3.12 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затверджених рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28 грудня 2018 року (зі змінами та доповненнями), визначено суддів Заїкін А.П., Погорєлова С.О.

Рішенням від 28 вересня 2023 року Вища рада правосуддя звільнила ОСОБА_5 з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

У зв`язку з відставкою судді ОСОБА_5 справу передано до провадження судді ОСОБА_7 судді учасники колегії: Заїкін А.П., Погорєлова С.О. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2023).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 лютого 2024 року у відповідності до п. 3.12 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затверджених рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28 грудня 2018 року (зі змінами та доповненнями), визначено суддів Кострицького В.В., Лозко Ю.П.

08 лютого 2024 року справу №520/14180/17 призначено до розгляду на 28 травня 2024 року, останній раз справа призначена до розгляду на 23 липня 2024 року на 11:00 годину.

В судовому засіданні 23 липня 2024 року ОСОБА_1 заявлено письмове клопотання про відвід колегії суддів з розгляду цивільних справ у складі: головуючого ОСОБА_7 суддів Кострицького В.В., Лозко Ю.П.

Дане клопотання обґрунтоване тим, що сумніви щодо неупередженості колегії суддів у відповідача виникли саме під час судового засідання, яке відбулось 18 червня 2024 року, а також під час ознайомлення з матеріалами справи 18 липня 2024 року, що також підтвердилось у судовому засіданні 23 липня 2024 року, а саме після того, як колегія суддів відмовила в задоволенні її клопотань, які мають істотне значення по справі та повністю обґрунтовані перед судом. Відповідачем було подано клопотання про закритті провадженні по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, якому колегія суду не надала оцінку. Відповідач вважає, що дане клопотання підлягає повному задоволенню, адже у даному випадку правонаступництво позивача неможливе, оскільки позов пов`язаний насамперед з особистими правами самого позивача, оскільки позивач, а не його правонаступник звертався з вимогами про усунення перешкод, які чинились відповідачем. Також відповідач зазначає, що нею було подано клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням по справі №522/10113/23-Е, оскільки дана справа має істотне значення для об`єктивного, всебічного розгляду даної цивільної справи. Відповідач вважає, що колегією суддів не було повністю досліджено обставини її клопотання про зупинення справи, що на її думку підтверджує обставини відводу колегії суддів. Також відповідач зазначає, що нею було подано клопотання про витребування доказів у ОСОБА_6 , а саме оригінал договору про надання правової допомоги, укладеного між нею та ОСОБА_2 на підставі якого було видано ордер №293328 від 11 березня 2019 року для представництва у справі №520/14180/17 та належним чином завірену копію журналу реєстрації договорів та журналу реєстрації ордерів адвоката Богданцевої І.В., оскільки в цьому ордері на підставі якого ОСОБА_6 звернулась з апеляційною скаргою у даній справі, відсутня підстава видачі ордеру, що викликає сумнів у відповідачки щодо представництва ОСОБА_6 та відкриття апеляційного провадження за її апеляційною скаргою. Крім того відповідачка зазначає, що судом у судовому засіданні від 18 червня 2024 року порушено питання з приводу забезпечення доказів через призму сервітуту, на які посилалась ОСОБА_6 , тобто суд фактично встановлював правовідносини переходу майна під час шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які перебували у шлюбі, натомість фактичний предмет спору не стосується родинних обтяжень. Заявник також зазначає, що неодноразово під час судових засідань піднімалось питання про усіх зацікавлених осіб, але колегією суддів це було проігноровано, хоча на думку відповідача дане питання має значення для повного та всебічного розгляду справи, що на її думку свідчить про заінтересованість суду у розгляді справи на користь ОСОБА_6 . Крім того, відповідач зазначає, що на технічному записі судового засідання від 18 червня 2024 року відображено, як колегія суддів не дає змогу використати права та обов`язки відповідача, зневажливо ставиться до неї, як до відповідача, простежується перевага судді до ОСОБА_6 . Таким чином на думку відповідачки ОСОБА_1 колегією суддів грубо порушено положення ст.ст. 2, 8, 10, 11, 12, 15 ЦПК України та негативне відношення з боку колегії суддів до неї може призвести до необ`єктивності та упередженості в ході судового розгляду і винесення незаконного рішення.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 липня 2024 року у задоволенні клопотання відповідачки ОСОБА_1 про відвід колегії суддів з розгляду цивільних справ у складі: головуючого ОСОБА_7 суддів Кострицького В.В., Лозко Ю.П. з підстави відмови їй у задоволенні заяв та клопотань у судовому засіданні 23 липня 2024 року відмовлено і передано справу для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді. В іншій частині заяву відповідачки ОСОБА_1 про відвід колегії суддів з розгляду цивільних справ у складі: головуючого ОСОБА_7 суддів Кострицького В.В., Лозко Ю.П. залишено без розгляду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи клопотання ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Одеського апеляційного суду суддів Одеського апеляційного суду ОСОБА_7 Кострицького В.В., Лозко Ю.П., в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні заяв та клопотань у судовому засіданні 23 липня 2024 року, передано на розгляд судді Громіка Р.Д.

Суд дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заявленого відводу вважає, що клопотання ОСОБА_1 про відвід суддів Одеського апеляційного суду ОСОБА_7 Кострицького В.В., Лозко Ю.П. не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За правилами ст. 36 ЦПК України якою врегульовані підстави для відводу судді, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Дослідивши питання безсторонності суддів з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28.11.2002 року, зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці.

Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне.

По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., серед інших рішення у справах: «Білуха проти України» від 09.11.2006 року п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, п.66; «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011 року, п.136; «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року, п.п.103,107).

Відповідно до статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст. 33 ЦПК України.

Крім того апеляційний суд зазначає, що згідно із практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності і неупередженості суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу, в ході об`єктивної перевірки, має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Також слід зазначити, що законодавство, наділяючи учасника справи достатньо широким спектром процесуальних повноважень, зокрема і правом на відвід судді (суддів), разом з тим зауважує на недопустимості зловживання наданими процесуальними правами, оскільки необґрунтований відвід може сприяти безпідставному усуненню та ухиленню судді (суддів) від розгляду справи (апеляційної чи касаційної скарги), що суперечить завданню цивільного судочинства і зазіхає на саму сутність правосуддя, як такого.

За обставинами даної справи заявник, звертаючись до суду із заявою про відвід судді, не навела підстав та не надала доказів, які б свідчили про зацікавленість суддів в розгляді справи або про наявність об`єктивних дійсних обставин, які б викликали сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів. Доводи заявника фактично зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями суддів, а саме відмов у задоволенні її заяв та клопотань у судовому засіданні 23 липня 2024 року.

Проте відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Більше того, дослідивши матеріали справи, суд зазначає, що відсутність підстав стверджувати, що судді ОСОБА_7 Кострицький В.В. , Лозко Ю.П. мають та виявляють особисту упередженість під час розгляду цієї справи через ухвалення певних процесуальних рішень. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. Доказів протилежного заявником не надано й судом не здобуто.

Отже, наведені відповідачем в клопотання інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів не виключають участі суддів в розгляді справи, не свідчать про упередженість або необ`єктивність суддів, а тому не є підставою для задоволення заяви про відвід, оскільки судом у відповідності до вимог ЦПК України розглянуто та вирішено клопотання у порядку черговості їх надходження та з урахуванням думки усіх учасників справи.

Інших обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів заявником не наведено.

Оскільки відсутні підстави для відводу суддів, що містяться в національному законі, а також відсутні будь-які прояви упередженості суддів або їх особистих переконань з суб`єктивної точки зору та будь-які правомірні сумніви в безсторонності суддів з об`єктивної точки зору при розгляді процесуальних питань вважаю, що клопотання ОСОБА_1 про відвід суддів Одеського апеляційного суду ОСОБА_7 Кострицького В.В., Лозко Ю.П. не підлягає задоволенню.

Європейський Суд з прав людини у пункті 35 справи «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (case of Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), рішення від 26 жовтня 1988 року, і, в подальшому, постійно підкреслює, що зацікавлена особа повинна проявляти старанність при виконанні процедурних кроків, що стосуються неї, утримуватися від використання тактики відстрочки і використовувати можливості, передбачені національним законодавством, для скорочення розгляду.

Суд звертає увагу на те, що діючи в рамках дозволеної поведінки - права на відвід суддів, учасники процесу повинні використовувати це право з метою, що не протирічить цілям правосуддя а саме: не затягувати процес та не перешкоджати його здійсненню, а добросовісно користуватися процесуальними правами. Згідно із ст. 44 ЦПК України зловживанням процесуальними правами неприпустимо.

Керуючись ст.ст.36, 37, 39, 40 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_1 про відвід суддів Одеського апеляційного суду ОСОБА_7 Кострицького В.В., Лозко Ю.П. залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: Р.Д. Громік