Провадження № 2/185/1722/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря Мінарської О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та заборгованості по сплаті аліментів, суд -

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Єфремов В.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 у якій просив суд: звільнити його від сплати аліментів які стягуються з нього за судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 05.02.2019 року на користь відповідачки на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; звільнити його від заборгованості по сплаті аліментів які стягуються з нього згідно із судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 05.02.2019 року на користь відповідачки на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 - починаючи з червня 2022 року.

У обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Калінінського районного суду м. Донецька від 07.09.2007 року шлюб між сторонами розірвано. Судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва 05.02.2019 року з нього на користь відповідачки на утримання сина стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу починаючи з 25.01.2019 року до повноліття дитини. Однак 09.05.2022 року його син з відома та дозволу відповідачки разом з позивачем виїхав до Федеративної Республіки Німеччини. Отже з травня 2022 року по теперішній час ОСОБА_3 проживає з позивачем і перебуває на його утриманні. Вказана обставина свідчить про необхідність його звільнення від сплати аліментів на утримання сина.

В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі позов підтримує.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти задоволення позову.

Суд вважає за можливе на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розглянути справу за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом по справі встановлено, що судовим наказом Дарницького районного суду від 05.02.2019 року з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.01.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Як зазначає позивач у позові і не заперечувала відповідачка у заяві наданій до суду, 09.05.2022 року неповнолітній ОСОБА_3 з відома та дозволу матері разом з батьком виїхав до Федеративної Республіки Німеччини.

Дата виїзду з території України підтверджується копією закордонного паспорту дитини з відміткою про перетин кордону. (а.с.14-16)

Згідно довідки з місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає : АДРЕСА_1 (а.с. 20)

Відповідно довідки Професійно-технічного коледжу Меркатор, при професійно-технічному училищі, ОСОБА_4 30.11.2006 року народженя навчається в класі BF31 з 01.08.2023 року до 31.07.2024 року. (а.с.18)

Отже, судом встановлено, що на даний час дитина проживає з позивачем і знаходиться на його утриманні.

Правовідносини між сторонами регулюються СК України.

Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 150 цього Кодексу визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 ст. 188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

У ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року) зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ч. 3 ст. 181, ст. 183 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини.

Аналіз частини другої статті 181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї.

Таке тлумачення цієї норми міститься також в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від сплати.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або діти проживають із батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Судом встановлено, що в даному випадку дитина припинила проживати з матір`ю і на даний час проживає з батьком та перебуває на його утриманні. У зв`язку з чим припинення стягнення аліментів на користь відповідача буде сприяти забезпеченню інтересів дитини.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог і припинення стягнення з позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина починаючи з дня надходження позовної заяви до суду, а саме з 28.11.2023 року, та звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам на утримання сина починаючи з червня 2022 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та заборгованості по сплаті аліментів задовольнити.

Припинити стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліментів на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке здійснюється на підставі судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від 05.02.2019 року у справі № 753/2120/19 починаючи з 28.11.2023 року.

Звільнити ОСОБА_1 від заборгованості по сплаті аліментів які стягуються з нього згідно із судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 05.02.2019 року у справі № 753/2120/19 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - починаючи з червня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три ) гривні 60 копійок.

Рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації : АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання : АДРЕСА_3 .

Суддя С. Г. Юдіна