печерський районний суд міста києва
Пр. № 2-3763/24
30 травня 2024 року Печерський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - Соколова О.М.
при секретарі судового засідання - Проскурні А.Г.
У липні 2023 року ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про стягнення коштів.
В обґрунтування позову, вказав, що 28 лютого 2021 року в м. Києві по бул. Т. Шевченка, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем "MERCEDES-BENZ" (д.н.з. НОМЕР_1 ), не обрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечної дистанції та скоїла зіткнення з автомобілем "HONDA" (3. НОМЕР_4), який рухався попереду під керуванням позивача, завдавши пошкодження транспортному засобу HONDA ACCORD (номерний знак НОМЕР_2 ), що підтверджено Шевченківським районним судом м. Києва у Постанові від 18.05.2021 р., якою відповідача визнано винною у скоєнні зазначеного ДТП. 25 березня 2021 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 було складено Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу зазначеним вище ДТП, згідно якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику HONDA ACCORD (номерний знак НОМЕР_2 ), визначено у розмірі 59.211 грн. 50 коп. З огляду на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у АТ «СГ «ТАС», позивач звернувся до вказаного страховика для отримання відповідного страхового відшкодування.
При цьому, з метою забезпечення відновлення пошкодженого транспортного засобу та проведення відновлювального ремонт, позивач звернувся до ФО-П ОСОБА_4 .
Також, враховуючи те, що внаслідок винних дій відповідача, транспортному засобу позивача було завдано шкоди, що обмежило можливість його використання до завершення ремонту. позивачу було завдано моральну шкоду, яку позивач оцінює у розмірі 10 000 грн.
На підставі викладеного, позивач був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11 серпня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін.
Позивач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, разом з тим, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, вимоги підтримав, просив задовольнити, не заперечував протии розгляду справи в заочному порядку.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошення на сайті Печерського районного суду м.Києва, а тому, в силу положень ст. 131 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК України), відповідач вважається повідомленою про розгляд справи належним чином, відзив на позов не подала.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Статтею 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
З огляду на вказане, суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити у справі заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, матеріалами справи встановлено, що 28 лютого 2021 р. приблизно о 12 год. 40 хв. в м. Києві, по бул. Т. Шевченка, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «MERCEDES-BENZ» д.н.з.А. НОМЕР_3 , не обрала безпечної швидкості руку, не дотрималась безпечної дистанції та скоїла зіткнення з автомобілем «HONDA» д.н.з. НОМЕР_4 , який рухався попереду, чим порушила вимоги п.п. 2.3 6, 12.1, 13.1 ПДР України. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 травня 2021 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
25 березня 2021 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 було складено Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу зазначеним вище ДТП, згідно якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику HONDA ACCORD (номерний знак НОМЕР_2 ), визначено у розмірі 59 211 грн. 50 коп.
Відповідно до матеріалів справи, на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у АТ «СГ «ТАС».
З огляду на це, позивач звернувся до вказаного страховика для отримання відповідного страхового відшкодування.
При цьому, з метою забезпечення відновлення пошкодженого транспортного засобу та проведення відновлювального ремонт, позивач звернувся до ФО-П ОСОБА_4 .
Таким чином, для забезпечення проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, позивач був вимушений доплатити суму коштів у розмірі 33 071 грн. 45 коп.
Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно зі ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.
Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту (ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Окрім того, відповідно до п. 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Так, факт здійснення позивачем відновлювального ремонту та його оплати підтверджується доданими до позовної заяви доказами.
Крім того, судом враховано те, що страхове відшкодування було виплачене позивачу страховиком з відрахуванням 2500,00 грн. франшизи.
З огляду на вказане, вимога позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 33 071 грн. 45 коп. та 2 500 грн. 00 коп. франшизи - піддягає задоволенню.
Щодо вимог позову про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.
У позові позивач також просить стягнути із відповідача 10 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, яка спричинена йому внаслідок пошкодження належного йому автомобіля з вини відповідача, безпосереднього винуватця ДТП.
Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав.
Згідно ч.3 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Пунктами 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 визначено, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Через звернення до суду за відшкодуванням матеріальних збитків, згідно п.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Позивач, вказує, що внаслідок винних дій відповідача, транспортному засобу позивача було завдано шкоди, що обмежило можливість його використання до завершення ремонту, позивачу було завдано моральну шкоду, яку останній оцінює у розмірі 10 000 грн. 00 коп., а відтак суд приходить до висновку про факт завдання моральної шкоди позивачу, та вважає, що моральна шкода у розмірі 10 000,00 грн. відповідає принципу розумності і справедливості.
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до частини третьої ст. 12, частини першої, шостої ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Розмір суми страхового відшкодування наданий позивачем відповідачем у в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України не спростований.
За вказаних обставин та відповідних норм законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати понесені позивачем з оплати судового збору в розмірі 1 073 грн. 60 коп. підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись Законом України ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 22, 23, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 33 071 (тридцять одну тисячу сімдесят одну) грн. 45 коп., франшизу у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн.. 00 коп. та моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .
Відповідач - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 .
Суддя О.М.Соколов