Справа №339/68/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Сметанюка В.Б.,

секретаря судового засідання Ганчар Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Болехівської міської ради, ОСОБА_2 , Монастиря Преображення ГНІХ в Гошеві про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Болехівської міської ради, ОСОБА_2 , Монастиря Преображення ГНІХ в Гошеві, в якому, уточнивши позовні вимоги, просить встановити факт проживання однією сім`єю з 2008 року її з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме: частину домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке належало спадкодавиці ОСОБА_3 та складається з житлового будинку (в технічному паспорті позначений літерою А), сараю (літера Б), гаражу (літера В), сараю (літера Г), воріт (№ 1), огорожі (№ 2).

Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить частина домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке вона успадкувала після смерті матері ОСОБА_4 . У своїй частині домоволодіння вона проживала разом із матір`ю, а після її смерті продовжувала проживати сама.

Інша частина домоволодіння належала її братові ОСОБА_5 , який проживав там разом зі своєю дружиною ОСОБА_3 , проте правовстановлюючих документів на свою частину домоволодіння не виготовив.

ІНФОРМАЦІЯ_2 брат ОСОБА_5 помер, відтак, його дружина успадкувала належну йому частину домоволодіння, так як на день смерті проживала разом з ним і вступила у володіння спадковим майном.

Таким чином, з травня 2008 року, після смерті брата, у домоволодінні по АДРЕСА_1 проживали тільки вона та дружина брата ОСОБА_3 . Вони вели спільне господарство, здійснювали догляд за домоволодінням, витрачали кошти на його утримання, допомагали одна одній, тобто проживали однією сім`єю.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Спадковим майном після її смерті є частина домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Оскільки інших спадкоємців І-ІІІ черги у ОСОБА_3 не має, то вона, позивачка, є спадкоємицею ІV черги, так як вони із спадкодавицею проживали однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Факт їхнього спільного проживання можуть підтвердити свідки. Фактично позивачка єдина прийняла спадщину, оскільки постійно проживала із спадкодавицею на час відкриття спадщини, подала заяву нотаріусу і не відмовлялася від спадщини у встановлені законом строки.

Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно нотаріусом було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Оскільки іншим способом реалізувати своє право на спадщину за законом не має можливості, то змушена звернутися до суду з даною позовною заявою.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву, в якій вказує, що позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити, а розгляд справи, зважаючи на її поважний вік, проводити без її участі.

Представник відповідача Болехівської міської ради в судове засідання теж не з`явився, подавши заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності (а.с. 34-35). Заперечення щодо поданої позовної заяви зі сторони Болехівської міської ради відсутні.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилася, про дату і час засідання повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада». Причину неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подала (а.с. 116-117).

Представник відповідача Монастиря Преображення ГНІХ в Гошеві в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про визнання позову та проведення розгляду справи без його участі (а.с. 100-101).

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні 16 квітня 2024 року пояснила, що вона являється односельчанкою позивачки та підтверджує, що остання тривалий час проживала в с. Поляниці в батьківській хаті.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні 16 квітня 2024 року пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_1 в с. Поляниця, її будинок знаходиться через чотири хати. ОСОБА_1 спершу проживала разом з матір`ю, а потім мати померла, а згодом і брат. Відтак, залишилась проживати разом із жінкою брата ОСОБА_3 .

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення свідків, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 9 від 10 грудня 2021 року.

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, а саме частина домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке, як встановлено рішенням Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 06.12.2019 року у справі № 339/170/19 спершу належало її чоловікові ОСОБА_5 та яке вона успадкувала за законом після його смерті, що настала ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 47-50). Даний факт підтверджується також довідками, які видані Поляницьким старостинським округом на основі витягів із господарських книг с. Поляниця (а.с. 65, 85).

Також вище вказаним рішенням суду та Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.01.2021 № 242102414 стверджується, що інша частина будинковолодіння по АДРЕСА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить позивачці ОСОБА_1 (а.с. 6).

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами до складу будинковолодіння по АДРЕСА_1 входить житловий будинок (в технічному паспорті позначений літерою А), сарай (літера Б), гараж (літера В), сарай (літера Г), ворота (№ 1), огорожа (№ 2) (а.с. 7-10).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, на належне їй майно.

З матеріалів, наявних в копії спадкової справи № 335/2021, отриманої на вимогу суду вбачається, що 10.12.2021 року ОСОБА_1 звернулася у Долинську районну державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , в зв`язку з чим було відкрито вказану спадкову справу. При цьому в спадковому реєстрі зареєстровані два чинні заповіти, складені за життя ОСОБА_3 , один з яких стосується позовних вимог у даній справі. Так, заповітом, посвідченим 12 квітня 2019 року секретарем Поляницької сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 6, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті житловий будинок по АДРЕСА_1 в частці заповіла на Монастир Преображення ГНІХ в Гошеві, а все інше майно, яке знаходиться в житловому будинку і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті заповіла ОСОБА_2 . Водночас, в спадковій справі відсутні заяви Монастиря Преображення ГНІХ в Гошеві та ОСОБА_2 про прийняття спадщини. Також це стверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру. Натомість в спадковій справі наявна заява ОСОБА_2 , в якій вона повідомляє, що спадщину після смерті ОСОБА_3 пропустила без поважних причин і до суду для надання додаткового строку для прийняття спадщини звертатись не буде (а.с. 69-82).

Таким чином, спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_3 , яка звернулася із відповідною заявою до нотаріуса, є позивачка ОСОБА_1 . Інших спадкоємців, які б звернулися із заявою про прийняття спадщини не встановлено.

Листом державного нотаріуса Ігнатової Т.О. Долинської державної нотаріальної контори від 13.02.2024 № 100/02-14 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , оскільки спадкоємці закликаються до спадкування за законом у порядку черговості, а ОСОБА_1 є спадкоємицею четвертої черги, яка проживала зі спадкодавицею однією сім`єю не менше як 5 років до часу відкриття спадщини, а тому нотаріус роз`яснив позивачці про необхідність звернутися до суду для встановлення даного факту (а.с. 5).

Таким чином, спірними є факт постійного проживання не менше як п`ять років на момент відкриття спадщини позивачки разом з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_3 .

Як встановлено в судовому засіданні, після смерті чоловіка ОСОБА_5 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , та до часу своєї смерті спадкодавиця ОСОБА_3 постійно проживала із позивачкою в домоволодінні по АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст. 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

За змістом п. п. 3.21, 3.22 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (станом на дату відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину) спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що факт постійного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю не менше 5 років з ОСОБА_3 в період з травня 2008 року і до часу відкриття спадщини 28.06.2021 року є доведеним, оскільки надано відповідні довідки від органу місцевого самоврядування на основі господарських книг та пояснення свідків, які свідчать про проживання позивачки зі спадкодавицею та може бути встановлений судом.

За визначенням ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008року №7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п.п. 3.19 п. 3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п.п. 4.15, 4.16 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Таким чином, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оцінивши подані позивачкою доводи, які не заперечувалися представниками відповідачів, суд приходить до переконання, що частина будинковолодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1 , належало спадкодавиці ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 є спадкоємицею померлої ОСОБА_3 за законом, що теж знайшло своє підтвердження в судовому засіданні.

Крім неї, інших спадкоємців, які б в установленому законом порядку звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України, та спадкоємців, передбачених ст. 1261 ЦК України, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, передбачену ст. 1241 ЦК України, не має.

За таких обставин, враховуючи вище викладене, проаналізувавши зібрані і досліджені при розгляді справи докази в їх сукупності, враховуючи, що позивачка від спадкового майна не відмовлялася, прийняла спадщину у встановленому законом порядку, відповідачі по справі не заперечили щодо задоволення позову, суд приходить до висновку, що обставини, викладені у позовній заяві, знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, відтак вважає, що є достатні підстави для задоволення позову вцілому.

На підставі наведеного, ст.ст. 317, 319, 321, 1218, 1223, 1264, 1268, 1270, 1296 ЦК України, керуючись ст.ст. 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Болехівської міської ради, ОСОБА_2 , Монастиря Преображення ГНІХ в Гошеві про визнання права власності на спадкове майно - задоволити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з травня 2008 року із ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме: частину домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке належало спадкодавиці ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та складається з житлового будинку (в технічному паспорті позначений літерою А), сараю (літера Б), гаражу (літера В), сараю (літера Г), воріт (№ 1), огорожі (№ 2).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька с. Витвиця Калуського району Івано-Франківської області, РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Болехівська міська рада Івано-Франківської області, що знаходиться за адресою пл. Івана Франка, 12, м. Болехів Калуського району Івано-Франківської області, .

Відповідачка: ОСОБА_2 , що зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Монастир Преображення ГНІХ в Гошеві, що знаходиться за адресою вул. Монастирська, 7, с. Гошів Калуського району Івано-Франківської області, .

Суддя В.Б. Сметанюк