УХВАЛА

25 липня 2024 року

м. Київ

справа № 753/21752/21

провадження № 61-9667 ск24

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Улибіна Вікторія Олександрівна, на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 червня 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі за позовом комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року позовну заяву комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги: до 01 травня 2018 року за централізоване опалення у розмірі 21 522,33 грн; до 01 травня 2018 року за централізоване постачання гарячої води у розмірі 21 366,51 грн; з 01 травня 2018 року по 01 серпня 2021 року за централізоване опалення у розмірі 10 033,73 грн, а всього - 52 922,57 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір у розмірі 2 270,00 грн та витрати, понесені в зв`язку з розглядом справи у розмірі 33,00 грн.

У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, 13 травня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Улибіна В. О. подала апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 червня 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року з підстав, передбачених частиною другою статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду мотивована тим, що заявник звернулася до суду з апеляційною скаргою після спливу одного року з моменту проголошення оскаржуваного судового рішення, що відповідно до частинидругої статті 358 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

До Верховного Суду 05 липня 2024 року від імені ОСОБА_1 - адвокат Улибіна В. О. подала касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 червня 2024 року, у якій просила її скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що ОСОБА_1 не була обізнана про розгляд справи, не отримувала рішення суду першої інстанції, про його наявність дізналася лише 10 травня 2024 року після повернення до України та ознайомлення з матеріалами справи, тому висновок апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі є помилковим, що позбавляє заявника права на захист порушених прав, свобод та інтересів. При цьому зазначає, що судом здійснювалося повідомлення за адресою АДРЕСА_1 , однак вона там не проживала та не була зареєстрована з 10 червня 2013 року.

Дослідивши касаційну скаргу ОСОБА_1 та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 була обізнана про розгляд справи, оскільки судом першої інстанції вживалися всі заходи щодо належного повідомлення ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду справи у спосіб, визначений процесуальним законом, зокрема судові повістки надсилалися відповідачам на адресу об`єкта нерухомості, власниками якого вони є: АДРЕСА_2 . Однак, 23 лютого 2022 року та 12 травня 2022 року поштові конверти із судовими повістками на ім`я ОСОБА_2 повернулись до Дарницького районного суду міста Києва з відмітками пошти «за зазначеною адресою не проживає». Також повідомлення ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду справи було розміщене 28 червня 2022 року на офіційному вебсайті Дарницького районного суду міста Києва та перебувало у вільному доступі

06 вересня 2022 року судова кореспонденція від 03 серпня 2022 року про виклик до суду ОСОБА_2 , яка була направлена на її зареєстровану адресу: АДРЕСА_3 , повернулася до Дарницького районного суду міста Києва з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

За змістом пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі.

Враховуючи викладене, врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження №12-233гс18), а також у постановах Верховного Суду: від 27 лютого 2020 року у справі № 814/1469/17 (провадження № К/9901/28703/19), від 01 квітня 2021 року у справі № 826/20408/14 (провадження №К/9901/16143/20), від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20 (провадження №61-3782св21) та інших.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , апеляційний суд, враховуючи вказані вище норми процесуального права, виходив із того, що апеляційна скарга на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року подана заявником 13 травня 2024 року, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.Заявник була обізнана про стан відомого їй судового провадження та розгляд справи судом першої інстанції, оскільки повідомлялася про розгляд справи належним чином, однак не скористалася своїми процесуальними правами на подання апеляційної скарги у визначений процесуальним законом строк за відсутності обставин непереборної сили, тому суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, правильно застосувавши положення частини другої статті 358 ЦПК України.

Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18), у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 757/15451/19 (провадження № 61-9908св21).

Зазначені у касаційній скарзі доводи ОСОБА_1 про те, що вона виїхала за кордон і про наявність оскаржуваного рішення дізналася після повернення до України, не спростовують висновків суду про обізнаність ОСОБА_1 про рух цієї справи в суді першої інстанції та подачу нею касаційної скарги після спливу одного року з дня складення тексту оскаржуваного судового рішення.

Інші доводи про те, що ОСОБА_1 не проживала за зареєстрованим місцем проживання не беруться судом до уваги, оскільки подаючи апеляційну скаргу на рішенняДарницького районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року вона вказала ту ж адресу, за якою здійснював її виклик суд першої інстанції. Доказів протилежного суду не надала.

Зазначені ОСОБА_1 у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення постановлено без додержанням норм процесуального права та зводяться до незгоди з висновками суду і тлумачення на свій розсуд норм процесуального права.

У справах «Осман проти Сполученого королівства»та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

У кожній конкретній справі суди мають грунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали апеляційного суду вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом вимог частини другої статті 358 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Улибіна Вікторія Олександрівна, на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 червня 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі за позовом комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара