справа № 197/49/24
провадження № 2/197/455/24
ШИРОКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2024 року с-ще Широке

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Шевченко О.В.,

за участі:

секретаря судового засідання: Слобідської Л.О.,

розглянувши у приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позицій сторін.

Позивач 17.01.2024 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 08.04.2023-100000310 у розмірі 19080 грн, з яких:

-9000,00 грн заборгованість за тілом кредиту;

-10080 грн заборгованість за відсотками.

Також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

В обґрунтуванні позову представник позивача зазначає, що 08.04.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір № 08.04.2023-100000310. Відповідно до умов договору, позичальнику надано кредит у розмірі 9000,00 грн на строк 42 дні. Ставка «Економ» - 2 % за день, ставка «Стандарт» - 3 % за день.

Згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 08.04.2023-100000310 від 08.04.2023, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором складає:

-9000,00 грн основний борг;

-10080,00 грн відсотки.

Разом 19080 грн.

Проценти по кредиту нараховані за період з 08.04.2023 по 19.05.2023.

ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

01.02.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому він заперечує проти задоволення позову.

Ухвалою від 16.02.2024 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику/повідомлення сторін.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

08.04.2023 відповідач підписав одноразовим ідентифікатором заявку, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти). Згідно з заявкою, відповідно до умов кредитного договору № 08.04.2023-100000310 позичальнику надається кредит на наступних умовах:

- дата надання кредиту 08.04.2023;

- сума кредиту 9000,00 грн;

- строк, на який надається кредит 42 дні з дати його надання;

- дата повернення кредиту 19.05.2023;

- первинний період користування кредитом 14 днів з дня його надання (ставка 2 % за день);

- черговий період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду (ставка 3 % за день);

- неустойка 180,00 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 08.04.2023-100000310 від 08.04.2023, заборгованість відповідача за кредитним договором складає:

-9000,00 грн основний борг;

-10080,00 грн відсотки.

Разом 19080,00 грн.

Проценти по кредиту нараховані за період з 08.04.2023 по 19.05.2023.

Згідно з квитанцією від 08.04.2023, на картку 535528*91 було перераховано 9000,00 грн, видані за договором № 08.04.2023-10000031.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що 08.04.2023 позивач не переводив ніяких коштів на вказані ним реквізити (5355 2802 1235 4391). На підтвердження цього відповідач надав виписку по рахунку з 08.04.2023 по 08.08.2023.

Згідно з випискою по рахунку за 08.04.2023, на рахунок НОМЕР_1 . НОМЕР_2 , IBAN НОМЕР_3 було перераховано 9000,00 грн, призначення надходження коштів у рамках сервісу МПС Master Card Money Send.

ІV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права, оцінка суду.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

Приписами ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частина 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

Звертаючись до суду із позовом, позивач надав копії пропозиції про укладення кредитного договору (оферту), заявку, паспорт споживчого кредиту, які підписані відповідачем, підтвердження кредитного договору, квитанцію, довідку-розрахунок про стан заборгованості.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач зазначає, що 08.04.2023 позивач не переводив ніяких коштів на вказані ним реквізити (5355 2802 1235 4391). На підтвердження цього відповідач надав виписку по рахунку з 08.04.2023 по 08.08.2023.

Згідно з випискою по рахунку за 08.04.2023, на рахунок НОМЕР_1 . НОМЕР_2 , IBAN НОМЕР_3 було перераховано 9000,00 грн, призначення надходження коштів у рамках сервісу МПС Master Card Money Send.

Згідно з квитанцією від 08.04.2023, на картку 535528*91 було перераховано 9000,00 грн, видані за договором № 08.04.2023-10000031.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню.

Одними із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

У цьому випадку договірні правовідносини виникли між фінансовою установою та фізичною особою споживачем банківських послуг

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п. 1, 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» (тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір про споживчий кредит це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Споживач - фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит.

Згідно з п. 3, 4, 5 8, 9, 11 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», у договорі про споживчий кредит зазначаються загальний розмір наданого кредиту, порядок та умови надання кредиту, строк, на який надається кредит, процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; відповідальність сторін за порушення умов договору тощо.

Враховуючи вищезазначене, те, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, відповідач порушив свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ними, так як не повернув їх у строки, зазначені в договорі, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Як встановлено п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023, прожитковий мінімум для працездатних осіб (з розрахунку на одну особу) становить 3028 грн з 01.01.2024.

Ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Сторони не звільнені від сплати судового збору.

Ціна позову 19080,00 грн.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 81, 141, 247, 263, 265, 280-282, 284, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 08.04.2023-100000310 від 08.04.2023 у розмірі 19080,00 грн, з яких:

-9000,00 грн заборгованість за тілом кредиту;

-10080,00 грн заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, ідентифікаційний код юридичної особи: 37356833.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

СУДДЯ О.В.ШЕВЧЕНКО