Справа №:755/6056/24
Провадження №: 4-с/755/58/24
У Х В А Л А

"01" липня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Катющенко В.П.

при секретарі: Яхно П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос», приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Гненний Дмитро Анатолійович, на дії приватного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник, ОСОБА_1 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просить суд: визнати незаконною, протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича від 19.032024 у виконавчому провадженні № НОМЕР_3, якою здійснено опис та арешт об`єкту нерухомого майна реєстраційний номер: 231 та об`єкту нерухомого майна реєстраційний номер: 1.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що вважає постанову приватного виконавця Гненного Д.А. від 19.03.2024 про опис та арешт майна (коштів) боржника незаконною, неправомірною, прийнятою із порушенням вимог чинного законодавства України та такою, що порушує його права та законні інтереси. Вказав, що оскаржувану постанову складено у відсутність боржника та його представника, які не були повідомлені про проведення виконавчих дій, а відомості про описане та арештоване майно становлять собою виключно інформацію, отриману із засобів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Резюмував те, що приватний виконавець Гненний Д.А. був зобов`язаний повідомити боржника ( ОСОБА_1 ) про дату, час та місце проведення виконавчих дій, за наслідками яких було складено оскаржувану постанову і таке повідомлення про заплановані виконавчі дії повинно було бути направлено боржнику не пізніше наступного робочого дня з дня прийняття рішення про проведення відповідних виконавчих дій. Проте, жодних повідомлень, направлених будь-яким способом, про проведення виконавчих дій, призначених на 19.03.2024 ОСОБА_1 отримано не було. Тобто, приватним виконавцем Гненним Д.А. було порушено вимоги пункту 1 частини 2 статті 18 та частини 1 статті 28 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо необхідності повідомлення боржника про проведення виконавчих дій та подальше складення за результатами таких дій оскаржуваної постанови, що можливо вважати проявом протиправної та незаконної поведінки приватного виконавця Гненного Д.А. протягом здійснення примусового виконання виконавчого листа. Вказав, що жодною нормою законодавства України не визначено можливості та правомірності «заочного» опису майна. При цьому, істотно важливі реквізити постанови про опис та арешт майна стосуються саме детального опису відповідного майна із зазначенням його специфічних описових характеристик, що неможливо вказати без фізичного огляду відповідного майна, користуючись лише засобами відповідних державних реєстрів. Тобто, приватний виконавець Гненний Д.А., не маючи фізичного доступу до майна, яке описується та на яке накладається арешт, що обумовлено відсутністю поряд з таким майном боржника (через необізнаність боржника про проведення виконавчих дій), не мав можливості повноцінно проводити виконавчу дію щодо опису та арешту майна та складати оскаржувану постанову. Зазначив, неправомірність та незаконність оскаржуваної постанови обумовлена саме обсягом дій та бездіяльності приватного виконавця Гненного Д.А., зокрема, щодо неповідомлення боржника про проведення виконавчих дій, порушення права боржника на участь у вчиненні виконавчих дій, проведення опису та арешту майна без фізичного доступу до такого майна через не перебування за місцем вчинення виконавчих дій боржника.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.04.2024 вказану скаргу було прийнято до розгляду та призначено її до судового розгляду.

16.04.2024 до суду від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. надійшли заперечення щодо скарги на дії приватного виконавця, у яких останній просить скаргу залишити без задоволення, посилаючись на те, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича перебуває виконавче провадження ВП НОМЕР_4, відкрите 12.01.2024 на виконання виконавчого листа №2-2725/2011 від 13.11.2013, виданого для примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23.05.2013 року у справі №2-2725/2011 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛІОС» у розмірі 45 411 984 грн. 35 коп. 12.01.2024 приватним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, арешт майна боржника, арешт коштів боржника, стягнення основної винагороди приватного виконавця, розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження, з ідентифікатором для доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, за адресою в мережі Інтернет https://asvpweb.minjust.gov.ua/, де також забезпечена можливість онлайн-оплати, направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням (з описом вкладення), у тому числі боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі (№ 933) відправлення вручено особисто. Також 01.02.2024 примірник постанови про відкриття виконавчого провадження було вручено особисто представнику ОСОБА_1 , адвокату Грушко О.С., про що міститься розписка на постанові про відкриття виконавчого провадження. Таким чином, відповідно до припису Закону України «Про виконавче провадження», боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішення (ВП № НОМЕР_3). 19.03.2024 приватним виконавцем в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 було проведено опис нерухомого майна боржника. 16.02.2024 за вих. №1779 боржнику ОСОБА_1 , надіслано рекомендованим листом вимогу приватного виконавця, якою зобов`язано боржника забезпечити безперешкодний доступ до об`єкта нерухомого майна, що належить боржнику, яку було вручено особисто 27.02.2024. Додатково у тексті вимоги йдеться про те, що боржник не позбавлений права узгодити з приватним виконавцем конкретно визначений час для проведення виконавчих дій 28.02.2024 за телефоном: НОМЕР_1 . Однак, на адресу офісу приватного виконавця не надходили, будь-які, листи від боржника чи його представників, щодо узгодження конкретного часу для проведення виконавчих дій. Також, з метою нівелювання всіх ризиків приватним виконавцем направлено (рекомендованою кореспонденцією) додаткову вимогу вих. №2391 від 28.02.2024 боржнику - ОСОБА_1 , якою зобов`язано боржника забезпечити безперешкодний доступ до об`єкта нерухомого майна для проведення виконавчих дій 19.03.2024 з 11:00 до 13:00 год. Даною вимогою приватний виконавець визначає конкретний час для проведення виконавчих дій, а саме опису майна боржника. Боржником було проігноровано вимогу приватного виконавця щодо забезпечення доступу до об`єктів нерухомого майна. З огляду на вищезазначене, твердження скаржника в частині оскарження того, що приватним виконавцем не було повідомлено боржника про вчинення виконавчих є необґрунтованими. Зазначив, що під час проведення виконавчих дій, а саме опису майна боржника був присутній адвокат Серпутько Я.С. в якості представника ОСОБА_2 , яка є співвласником об`єктів нерухомого майна, проте він не допустив приватного виконавця до об`єктів нерухомого майна для детального опису. Даний представник є також представником ОСОБА_1

28.05.2024 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос» надійшло клопотання про розгляд скарги за відсутності представника ТОВ «ФК «Геліос», у якому представник просить відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.

01.07.2024 до суду від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. надійшла заява про розгляд справи без участі приватного виконавця.

У судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

За нормою ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як убачається з наданих до скарги матеріалів, на виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. перебуває виконавче провадження № НОМЕР_3, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-2725/11 виданого 13.11.2013 суддею Дніпровського районного суду міста Києва Яровенко Н.О., про що 12.01.2024 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

16.02.2024 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Д.А. було направлено ОСОБА_1 вимогу про забезпечення безперешкодного доступу до об`єкта нерухомого майна, що належить боржнику для проведення виконавчих дій 28.02.2024.

28.02.2024 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Д.А. було направлено ОСОБА_1 вимогу про забезпечення безперешкодного доступу до об`єкта нерухомого майна, що належить боржнику для проведення виконавчих дій 19.03.2024.

Зазначені вимоги були направлені боржнику ОСОБА_1 рекомендованим поштовим повідомленням та були вручені особисто останньому, що підтверджується інформацією АТ «Укрпошта».

19.03.2024 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Д.А. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-2725/11 від 13.11.2013 було винесено постанову про опис та арешт (коштів) боржника, якою здійснено опис та арешт житлового будинку та земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи вимоги скарги ОСОБА_1 посилається, серед іншого на те, що приватним виконавцем Гненним Д.А. було порушено вимоги пункту 1 частини 2 статті 18 та частини 1 статті 28 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо необхідності повідомлення боржника про проведення виконавчих дій та подальше складення за результатами таких дій оскаржуваної постанови, що можливо вважати проявом протиправної та незаконної поведінки приватного виконавця Гненного Д.А. протягом здійснення примусового виконання виконавчого листа. Також, приватний виконавець Гненний Д.А., не маючи фізичного доступу до майна, яке описується та на яке накладається арешт, що обумовлено відсутністю поряд з таким майном боржника (через необізнаність боржника про проведення виконавчих дій), не мав можливості повноцінно проводити виконавчу дію щодо опису та арешту майна та складати оскаржувану постанову.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, рішення суду обов`язкові до виконання та державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: 1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; 3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Згідно з частиною 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до частини 2 статті 22 Закону «Про виконавче провадження» присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна.

Згідно з пунктом 10 розділу 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові.

Статтею 53 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Готівка та майно, що належать боржнику від інших осіб, вилучаються виконавцем у таких осіб у присутності понятих.

Як встановлено судом при розгляді вимог скарги, при складанні оскаржуваної постанови приватним виконавцем дотримано вимоги статті 56 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, зі змісту постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 19.03.2024 вбачається, що під час вчинення виконавчої дії боржник був відсутній, проте, згідно з вимогами статей 22, 53 Закону України «Про виконавче провадження» були присутні двоє понятих, яким роз`яснено їх права та обов`язки та які в постанові своїм підписом засвідчили факт вчинення виконавчих дій, під час проведення яких вони були присутні.

При цьому, частиною 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» дійсно передбачено право сторін виконавчого провадження брати участь у вчиненні виконавчих дій. Проте, у розрізі доводів скарги та наданих до суду матеріалів виконавчого провадження, відсутні підстави вважати, що приватним виконавцем було позбавлено ОСОБА_1 права на участь у здійсненні 19.03.2024 виконавчих дій, з підстав його не повідомлення про проведення 19.03.2024 таких дій в межах виконавчого провадження, що спростовується матеріалами виконавчого провадження, з яких встановлено, що боржник про проведення таких виконавчих дій був повідомлений приватним виконавцем належним чином.

При цьому, нормами Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено обов`язку державного виконавця повідомляти боржника про здійснення виконавчих дій щодо проведення опису та арешту майна (коштів) боржника відповідно до виконавчого документа. Сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження і бути обізнаними про хід виконавчого провадження. Боржнику, ОСОБА_1 було відомо про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_3, оскільки міститься підтвердження у матеріалах виконавчого провадження ним постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому ОСОБА_1 не був позбавлений можливості участі у проведенні виконавчих дій 19.03.2024.

У частині доводів ОСОБА_1 про те, що приватний виконавець не мав безпосереднього доступу до майна, тому не повністю здійснив опис майна, суд виходить з того, що боржник не позбавлений права подати відповідне клопотання приватному виконавцю про усунення цих неточностей, яке підлягає розгляду відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, у ході судового розгляду вимог скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця, враховуючи наведені вище норми права, суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича щодо складання оскаржуваної постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 19.03.2024, оскільки у діях приватного виконавця не встановлено порушень Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, відтак відсутні підстави для визнання цієї постанови неправомірною та її скасування.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічні приписи містяться у частині першій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За приписами ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За вказаних обставин, з урахуванням встановлених обставин скарги, дослідивши та оцінивши усі надані до суду докази, суд доходить висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос», приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Гненний Дмитро Анатолійович, на дії приватного виконавця.

Відповідно до ст. 451 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про необґрунтованість вимог скарги ОСОБА_1 , у зв`язку з чим у її задоволенні слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 4, 12, 18, 19, 22, 53, 56 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 5, 12, 13, 18, 447, 450, 451 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос» (код в , вул. Нижній Вал, 7-9, м. Київ), приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Гненний Дмитро Анатолійович (посвідчення №0202, видане 30.07.2018, пр-т Голосіївський, 86/1, м. Київ), на дії приватного виконавця - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені ст. 354 ЦПК України.

Суддя: