ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Ковалевської Л.М.,

за участю секретаря - Омельчук С.А., Кавунець А.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Фастові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення не виплаченої одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік,-

ВСТАНОВИВ:

26.12.2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до АТ «Українська залізниця» про стягнення не виплаченої одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік, мотивуючи вимоги тим, що позивач працює у відокремленому підрозділі Фастівське моторвагонне депо регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» з квітня 2010 року, по теперішній час на посаді слюсарем з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики (електромеханіка) 3 розряду.

Між адміністрацією Фастівського моторвагонного депо та Профспілковим комітетом первинної профспілкової організації укладено Колективний договір на 2001-2005 роки, пролонгований на 2006-2023 роки, який діє по сьогоднішній день. Норми, умови, гарантії та пільги, що встановлені Колективним договором у відповідності до ст. 18 КЗпП України розповсюджуються на всіх працівників Фастівського моторвагонного депо регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця». Пунктом 3.19. Колективного договору установлено обов`язок роботодавця надавати працівникам, які безпосередньо пропрацювали у підрозділах АТ «Укрзалізниця» не менше 6 місяців та подали письмову заяву, надавати один раз на рік у календарному році матеріальну допомогу на оздоровлення, як правило, разом із настанням щорічної відпустки, у розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом на перше січня звітного року.

02.05.2022 року позивач подав заяву про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік в розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб у відповідності до пункту 3.19. Колективного договору, оскільки позивач має відповідний стаж для отримання вказаного виду матеріальної допомоги. Роботодавець мав позивачу виплатити 14 886,00 грн. (2481 грн. * 6). Проте, до цього часу кошти не виплачено, тим самим роботодавець не виконав свого зобов`язання за колективним договором, чим порушив трудові права позивача. Посилання роботодавця на ту обставину, що матеріальна допомога на оздоровлення не виплачується на підставі ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на підставі рішення правління АТ «Укрзалізниця» також на думку позивача є безпідставним, що змушує звернутись до суду з даним позовом.

На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача на його користь невиплачену допомогу на оздоровлення в розмірі 14 886,00 гривень.

Ухвалою від 28.12.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання.

24.01.2024 року представник відповідача подала клопотання про залишення позовної заяви без руху.

24.01.2024 року представник відповідача подала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що матеріальна допомога на оздоровлення відноситься до інших виплат. 14.03.2022 року Правлінням AT «Укрзалізниця» на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, керуючись ст. 11 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", було прийнято рішення про призупинення інших додаткових виплат, що передбачені Галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги. Тобто, призупинення таких виплат було здійснено на повністю легітимних підставах і у встановлений діючим законодавством спосіб. Нарахування суми матеріальної допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 не відбулось, оскільки наразі такі виплати не здійснюються у цілому по підприємству. На підставі викладеного, просила в задоволені позову відмовити в повному обсязі у зв`язку також із пропущенням позивачем строків позовної давності при зверненні до суду.

29.01.2024 року представник відповідача подала письмові пояснення відповідно до яких просила у задоволені позовних вимог відмовити.

В судове засідання позивач, представник позивача не з`явилися, від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, в задоволені позову просила відмовити. Крім цього, просила клопотання про залишення позовної заяви без руху залишити без розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює у відокремленому підрозділі Фастівське моторвагонне депо регіональної філії з квітня 2010 року, на теперішній час займає посаду слюсаря з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики (електромеханіка) 3 розряду цеху контрольно-вимірювальних приладів виробничого підрозділу моторвагонне депо Фастів-1 регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», що підтверджується біографічною довідкою /а.с.8-9/.

Між адміністрацією виробничого підрозділу моторвагонного депо Фастів-1 регіональної філії «Південно-Західна залізниця» і профспілковим комітетом первинної профспілкової організації моторвагонного депо Фастів-1 укладено Колективний договір на 2001-2005 роки, пролонгований на 2006-2023 роки. Дію колективного договору було пролонговано на 2006-2023 роки /а.с.11-13/.

Зі змісту п.3.19 колективного договору /а.с.12/ вбачається, що працівникам філії, які безпосередньо пропрацювали у підрозділах АТ «Укрзалізниця» не менше 6 місяців та подали письмову заяву, надається один раз на рік у календарному році матеріальна допомога на оздоровлення, як правило, разом із настанням щорічної відпустки, у розмірі 6 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом на 01 січня звітного року.

02 травня 2022 року ОСОБА_1 подав заяву про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення згідно колективного договору.

Як вбачається з листа начальника депо виробничого підрозділу Моторвагонне депо Фастів-1 №РПЧ-8 від 15.11.2023 року /а.с.14-15/ позивачу було відмовлено у здійсненні вказаної компенсаційної виплати з посиланням на Рішення Правління AT «Укрзалізниця», що прийнято на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, з урахуванням ст. 11 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" «Про призупинення інших додаткових виплат, що передбачені Галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги».

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Згідно з ч. 1 ст. 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин, і узгодження інтересів працівників та роботодавців.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 КЗпП України у колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема: нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.); встановлення гарантій, компенсацій, пільг.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про колективні договори» зміни і доповнення до колективного договору, угоди протягом строку їх дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін в порядку, визначеному колективним договором, угодою.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень КЗпП України під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця.

Позивач ОСОБА_1 подав відповідачу заяву про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення, на підставі п.3.19 колективного договору, у позивача виникло право на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 6 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Однак, як вбачається з п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», цей Закон діє з початку воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», та втрачає чинність з дня припинення або скасування воєнного стану. Так, указом Президента України №64/2022, затвердженим Законом №2102-IX від 24 лютого 2022 року, з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на всій території України був введений воєнний стан строком на 30 діб. Указом Президента України №341/2022 від 17 травня 2022 року, затвердженим Законом №2263-IX від 22 травня 2022 року, дія воєнного стану в Україні була продовжена строком на 90 діб. Указом Президента України №573/2022 від 12 серпня 2022 року, затвердженим Законом №2500-IX від 15 серпня 2022 року, дія воєнного стану в Україні була продовжена строком на 90 діб. Указом Президента України №757/2022 від 7 листопада 2022 року, затвердженим Законом №2738-IX від 16 листопада 2022 року, дія воєнного стану в Україні була продовжена строком на 90 діб. Указом Президента України №58/2023 від 6 лютого 2023 року, затвердженим Законом №2915-IX від 7 лютого 2023 року, дія воєнного стану в Україні була продовжена строком на 90 діб. Указом Президента України №254/2023 від 1 травня 2023 року, затвердженим Законом №3057-IX від 2 травня 2023 року, дія воєнного стану в Україні продовжена строком на 90 діб. Указом Президента України №451/2023 від 26 липня 2023 року, затвердженим Законом №3275-IX від 27 липня 2023 року, дія воєнного стану в Україні продовжена строком на 90 діб. Указом Президента України №734/2023 від 06 листопада 2023 року, затвердженим Законом №3429-IX від 08 листопада 2023 року, дія воєнного стану в Україні продовжена строком на 90 діб. Указом Президента України №49/2024 від 05 лютого 2024 року, затвердженим Законом №3564-IX від 06 лютого 2024 року, дія воєнного стану в Україні продовжена строком на 90 діб. Указом Президента України №271/2024 від 06 травня 2024 року, затвердженим Законом №3684-IX від 08 травня 2024 року, дія воєнного стану в Україні продовжена строком на 90 діб.

Системний аналіз законодавства свідчить про те, що дія ч. 1 ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», якою роботодавцю надається право в односторонньому порядку зупиняти окремі положення колективного договору, поширюється на правовідносини, що виникли з 24 лютого 2022 року.

Рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 14 березня 2022 року було зупинено здійснення додаткових виплат, передбачених галузевою угодою та колективними договорами, зокрема матеріальної допомоги, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні. Винятком було визначено лише виплату матеріальної допомоги на лікування та поховання, а також інші види матеріальної допомоги згідно рішень правління. Це підтверджуються витягом з протоколу засідання правління АТ «Укрзалізниця» №Ц-54/31 від 14 березня 2022 року /а.с.52-53/. Викладені обставини свідчать про те, що виконання відповідачем обов`язку з виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік призупинено на час воєнного стану.

При цьому, Рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 14 березня 2022 року, жодною особою не оскаржувалось, а тому на даний час діє, оскільки є чинним.

З огляду на це суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки в Україні з 24.02.2022 запроваджено воєнний стан та відповідно до вимог статті 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», АТ «Укрзалізниця» призупинила виплати, передбачені Галузевою угодою, колективними договорами.

Також, суд звертає увагу позивача на те, що виплата їй матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік була призупинена, а не відмовлено у її виплаті. Тому звернення позивача з цієї підстави до суду є передчасним та не позбавляє останньої у майбутньому, після закінчення воєнного стану або зміни рішення керівництва АТ «Укрзалізниця», звернутися до суду з такими вимогами, у випадку якщо відповідач не проведе з нею відповідний розрахунок.

При цьому, суд звертає також увагу на те, що відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця» не є бюджетною організацією.

Для підприємств і організацій, які не фінансуються з бюджетів, нормативного регламентування надання матеріальної допомоги на оздоровлення не передбачено, при цьому відповідні питання можуть бути визначені в колективному договорі. Утім, виплата матеріальної допомоги на оздоровлення працівниками бюджетної сфери чітко регламентована законами України, постановами Уряду, галузевими наказами.

Відповідно до пункту 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк його дії.

Крім цього слід також зазначити, що у зв`язку з тим, що позов залишено без задоволення, суд не надає оцінку доводам сторін щодо пропуску строку звернення до суду, передбаченого ст. 233 КЗпП України.

Керуючись ст. 4, 10-13, 76-81, 258-265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 10, 1397 КЗпП України, ЗУ України «Про колективні договори і угоди», ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», , адреса місця знаходження: м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5, про стягнення не виплаченої одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М.Ковалевська