Справа № 296/5678/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" липня 2024 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі: головуючого судді Шкирі В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін цивільну справу за позовом представника позивача Акціонерного товариства «Правекс Банк» - адвоката Лигіна Вадима Віталійовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

19.06.224 представник позивача адвокат Лигін В.В. звернувся до суду в інтересах АТ «Правекс Банк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позову, зазначено, що 04.02.2021 між АТ «Правекс Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 047RPU210350001.

Відповідно до умов зазначеного договору банк надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 120000 грн., з процентною ставкою 13,99 % річних. (24,99% у разі настання відкладальної обставини, передбаченої у п. 1.7 кредитного договору), строк кредитування до 03.02.2026 року. При цьому, відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених договором розмірах і ставках та виконати свої зобов`язання за цим договором у повному обсязі.

Свої зобов`язання ОСОБА_1 належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 20.02.2024 має заборгованість за кредитним договором в розмірі - 122618,56 грн., а саме: 105116,05 грн. заборгованість по основній сумі кредиту, 0,0 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту, 17502,51 грн. заборгованість за відсотками, 0,0 грн. заборгованість по пені за несвоєчасне погашення відсотків.

Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв і про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином згідно з ст. ст. 131, 187 ч. 6 ЦПК України, в тому числі шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада» про виклик до суду.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Правекс Банк» - 122618,56 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 ,00 грн.

Ухвалою судді від 20 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Сторони у судове засідання не з`явились.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, де позовні вимоги підтримує повністю і не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач, був належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи 23.07.2024, проте до суду не з`явився, причини неявки не повідомив, клопотань будь-якого змісту не надавав, як і заперечень проти позовних вимог..

Так ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду на 23.07.2024 разом з позовною заявою та її додатками направлено відповідачу за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 . Проте, 01.07.2024 відправлення не вручено під час доставки, згідно довідки Укрпошти причина невручення: "адресат відсутній за вказаною адресою".

У постанові Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 757/15603/19 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність за вказаною адресою, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії, а повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки .

Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні

Суд вважає, що наявних у справі матеріалів у цій справі, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.

04.02.2021 року між АТ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 047RPU210350001, своїм підписом відповідач повністю та безумовно погодився на умови кредитного договору та підтвердив факт того, що ознайомився з умовами кредитного договору та не заперечує проти них (а.с. 6-17).

За умовами кредитного договору АТ «Правекс-Банк» надало кошти на споживчі цілі на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання у користування ОСОБА_1 кредит у розмірі 120000 грн., та останній зобов`язувався прийняти, використовувати за цільовим призначенням, повернути (погасити) кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі на умовах встановлених в кредитному договорі.

Відповідно до п. 11.3 кредитного договору, договір діє від дня його підписання до повного виконання зобов`язання за цим договором.

Відповідно до п. 3 особливої частини кредитного договору банк видає позичальнику кредит на строк з 04.02.2021 до 03.02.2026 року.

Відповідно до п. 2 особливої частини кредитного Договору цільове призначення (мета) кредиту на споживчі цілі.

Відповідно до п.п 4.1 кредитного договору кредит видається позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок, зазначений у п. 5 особливої частини договору, а саме: № НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 4 особливої частини кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує Банку відсотки, за процентною ставкою 13,99%. У разі настання відкладальної обставини передбаченої у п. 1.7 процентна ставка змінюється до 24,99%.

Відповідно до п.п 4.10 кредитного договору проценти нараховуються банком протягом строку на який надається кредит.

Відповідно до п.п. 4.11 договору, проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, протягом процентного періоду зазначеного в пп. 4.1 особливої частини договору. Нарахування процентів здійснюється із застосуванням методу «факт/факт» (фактична кількість днів у процентному періоді та фактична кількість днів у році).

Відповідно до п.п. 4.2 кредитного договору позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом щомісяця в строки, вказані в п 3.1 особливої частини, тобто 21 числа кожного місяця. Погашення відбувається шляхом внесення грошових коштів на поточний рахунок позичальника (зазначений в п. 5 особливої частини кредитного договору), вказаних в колонці «Погашення заборгованості» графіку платежів за договором, що вказаний в таблиці обчислення загальної вартості кредиту згідно додатку № 1 до даного договору.

Відповідно до додатку № 1 до договору кредиту № 047RPU210350001 від 04.02.2021 року, таблиці обчислення загальної вартості споживчого кредиту для позичальника (споживача) та реальної процентної ставки за кредитом, в тому числі графік платежів за кредитом, згідно якого зазначено детально строк кредиту - 60 місяців, сума кредиту 120000,00 грн., щомісячний платіж позичальника становить 2791,57 грн., крім останнього, який складає 2667,16 грн. (а.с. 18-19).

Згідно п.п. 6.1.2 кредитного договору банк при настанні подій, зазначених у п. 9.1 кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за кредитним договором.

Відповідно до п. 9.1 кредитного договору банк має право достроково припинити строк користування кредитом та вимагати погашення заборгованості за кредитом у повному обсязі, включаючи сплату суми боргу за кредитом, що залишилась, належних процентів, пені та інших платежів та відшкодування завданих банку збитків у разі настання будь-якої з подій зазначених в цьому пункті договору, які сторони домовились вважати суттєвим порушенням умов цього договору. Відповідно до п.п. 9.1.1 кредитного договору, у разі невиконання позичальником будь- яких своїх зобов`язань по цьому договору, у тому числі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань (з затриманням строків платежів, які встановлені п.п. 4.2., 4.3 даного договору більше, ніж на один календарний місяць.

Відповідно до п. 3.1 кредитного договору при непогашені заборгованості позичальника перед банком в повному обсязі банк звертає стягнення на майно та кошти позичальника, відповідно до діючого законодавства.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що кредитний договір №047RPU210350001 від 04.02.2021 року був укладений з ОСОБА_1 з дотриманням вимог законодавства та підписаний відповідачем власноручно, та при його укладенні погоджено всі істотні умови кредитування.

Суд наголошує на тому, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими.

Згідно правового висновку Верховного Суду викладеного в постанові від 21 липня 2021 року в справі 287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування з важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд має право винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2022 року в справі 857/7/22).

Так, ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.81 ЦПК України.

Суд же тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Так, відповідно з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, має бути доведеним надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Проте, суду не надано жодного доказу, що свідчив би про факт отримання ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 120000,00 грн. від АТ «Правекс Банк» на виконання умов договору №047RPU210350001 від 04.02.2021 року.

Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання коштів, а отже не є належним доказом існування боргу ОСОБА_1 за вказаними договорами.

Оскільки належних та допустимих доказів отримання коштів відповідачем за договором № 047RPU210350001 від 04.02.2021 року суду не надано, то відповідно і позивач недовів, що набув права вимоги до відповідача.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити через недоведеність, що не перешкоджає повторно звернутися до суду, за наявності інших доказів.

Згідно до ч.1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що позивач сплатив судовий збір при подачі позову і йому в задоволенні позову відмовлено, то відповідно такі судові витрати позивачу не відшкодовуються та покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 549, 551, 625, 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 13, 81,141, 258, 263, 265, 273, 280, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову представнику позивача Акціонерного товариства «Правекс Банк» - адвокату Лигіну Вадиму Віталійовичу до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22 липня 2024 року.

Cуддя В. М. Шкиря