Справа №345/3890/24
Провадження № 2/345/982/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

29.07.2024 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Онушканича В.В.

з участю секретаря судового засідання Слободян Т.Я.,

розглянувши у заочному відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що вона проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Дана квартира є неприватизована. Її чоловік ОСОБА_3 був квартиронаймачем житлового приміщення, яке отримав в користування на підставі ордеру №67 від 25.12.2006 року. Проте 20.04.2015 року її чоловік помер. Тому позивачка залишилася головним квартиронаймачем, утримує квартиру та сплачує комунальні послуги.

Разом із позивачкою в даній квартирі зареєстровані дочка ОСОБА_4 , зять ОСОБА_2 , внук ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_6 . Відповідач ОСОБА_2 не проживає в даній квартирі п`ять років, не сплачує комунальні платежі, особистих речей в його квартирі не має і взагалі квартирою він не цікавиться. ОСОБА_2 на утримання житла коштів не надає, місцезнаходження відповідача йому невідоме. Проте комунальні платежі нараховуються згідно чисельності зареєстрованих осіб. Оскільки відповідач не сплачує зазначені платежі, то позивачка змушена їх сплачувати сама, а також виконувати всі обов`язки по утриманню квартири.

Позивачка наголошує, що вона не чинила відповідачу перешкод в користуванні жилим приміщенням. Відповідач добровільно визначив собі інше місце проживання і даною квартирою не користується понад 6 місяців без поважних причин. Оскільки відповідач участі в оплаті житлово-комунальних послуг не приймає та не бажає в добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку, позивачка змушена звернутися до суду та просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить суд його задоволити, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин та не повідомив суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 є наймачем квартири за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 4,5).

Матеріалами справи встановлено, що в квартирі за адресою АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до статті 47 Конституції України держава гарантує кожному право на житло. Ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 129 ЖК УРСР передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою про вселення на надану жилу площу в гуртожитку.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальному житловому фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (стаття 71 ЖК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (стаття 72 ЖК України).

Згідно зі ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України" роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК України), необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі визнання таких причин поважними суд може продовжити вказаний строк.

Виходячи з аналізу правових норм член сім`ї наймача (колишній член сім`ї) може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, з підстав відсутності понад шість місяців у цьому жилому приміщенні, якщо він був відсутній протягом цього строку підряд без поважних причин, і саме ці факти повинні бути встановлені судом при вирішенні спору згідно з вимогами статті 264 ЦПК України.

Про те, що відповідач не проживає за місцем реєстрації з 2019 року, тобто понад 6 місяців, підтверджується актом від 11.06.2024 року, складеним комісією в складі працівників ТОВ «Управляюча компанія «Комфорт-Дім» в присутності свідків (а.с.6).

Як зазначає ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Дослідивши докази в судовому засіданні, суд не знайшов поважних причин не проживання відповідачки по місцю своєї реєстрації і приходить до висновку, що ОСОБА_2 без поважних причин не проживає в спірному житлі понад шість місяців, а тому втратив право на користування цим житлом.

Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд доходить висновку, що позов слід задоволити.

На підставі викладеного, ст.ст. 71,72 ЖК України, керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 .

За письмовою заявою відповідача заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Інші учасники справи (в тому числі і позивач), а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 29.07.2024 року.

Головуючий