Номер провадження: 22-ц/813/2961/24
Справа № 521/4/23
Головуючий у першій інстанції Маркарова С.В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Лозко Ю.П.

суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення витрат на лікування та поховання спадкодавця

встановив:

У червні 2023 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним вище позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_1 на свою користь витрати на лікування та поховання спадкодавця ОСОБА_4 у розмірі 261082,15 грн з кожного.

Позов обґрунтовано тим, що позивачка є рідною донькою ОСОБА_4 та є спадкоємцем за заповітом останньої, складеним 24 лютого 2021 року. Відповідач ОСОБА_2 є вітчимом позивачки, який з 02 вересня 2000 року перебував у зареєстрованому шлюбі з її матір`ю та є спадкодавцем за законом в силу положень ст. 1241 ЦК України. Відповідач ОСОБА_1 є братом позивачки, сином від шлюбу її матері ОСОБА_4 з відповідачем ОСОБА_2 та є спадкодавцем за заповітом, складеним 24 лютого 2021 року.

За півроку до смерті у ОСОБА_4 було діагностовано онкологічне захворювання, однак заходи з лікування ( в тому числі і за кордоном) та хірургічне втручання не принесли бажаного результату та ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

Позивачкою на лікування та поховання матері, починаючи з 01 січня 2021 по 08 червня 2021 року понесені такі витрати:

-на лікування в медичному закладі республіки Туреччина в період з 23 січня 2021 року по 24 квітня 2021 року, які складаються з вартості медичних послуг в розмірі 14650 доларів США та вартості перельотів в розмірі 860,36 доларів США та 1391,82 євро, що на дату складання позовної заяви за курсом НБУ становить 535729,99 грн. Загалом витрати на лікування матері в медичних закладах республіки Туреччини становлять 621211,60 грн;

-на лікування в медичному закладі на території України в період з 04 травня 2021 року по 06 червня 2021 року, які складаються з вартості медичних послуг, наданих ТОВ «Дім медицини» (включаючи вартість медичних препаратів), в розмірі 342872 грн;

-витрати пов`язані з організацією поховання, понесені 07 та 08 червня 2021 року в розмірі 80245 грн.

Загальна сума витрат, понесених позивачкою становить 1044328,60 грн.

Враховуючи обов`язок спадкоємців, визначений статтею 1232 ЦК України по відшкодуванню витрат на лікування та поховання спадкодавця за вирахуванням долі позивача та спадкоємця ОСОБА_5 (не є стороною у справі), з яким спірне питання вирішено добровільно у позасудовому порядку, позивачка просила суд стягнути з кожного з відповідачів по 261082,15 грн.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2023 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 по 85 718 грн. з кожного. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою у якій просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2023 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення з нього на користь позивачки 85 718 грн.

За доводами апеляційної скарги, позивачка ввела суд в оману, оскільки ОСОБА_3 двічі надала один і той самий рахунок та чеки про його сплату від 06 травня 2021 року про одну і ту ж саму онкологічну операції, проведену в один день.

Крім того, до позову позивачка додала рахунок та чек про сплату медичних послуг від 06 червня 2021 року на суму 14621 грн, тоді як ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що свідчить про неможливість надання спадкодавцю медичної допомоги.

На думку скаржника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недопустимість такого доказу, як пояснення свідка ОСОБА_6 .

З апеляційною скаргою також звернувся відповідач ОСОБА_1 у якій просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2023 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення з нього на користь позивачки 85 718 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не прийняв до уваги твердження відповідачів про те, що ніхто не давав зобов`язань сплатити позивачці 100000 доларів США, які вона намагалася витрати на лікування ОСОБА_4 за кордоном, про це не було жодної домовленості.

Суд не врахував заповіт спадкодавця за умовами якого ОСОБА_5 (не є стороною у справі) отримує квартиру вартістю 30000 доларів США, позивачка дачу і земельну ділянку вартістю не менш 30000 доларів США, а скаржнику дістався автомобіль вартістю 5 тисяч доларів США, який придбав його батько, однак зареєстрував за матір`ю.

Крім зазначеного вище автомобіля, в сім`ї залишилися золоті прикраси на суму більше ніж 700000 грн, які позивачці передав батько відповідача на 9 день після смерті матері. В судовому засіданні представник позивачки визнав, що ОСОБА_3 отримали дві пари сережок вартістю 200000 грн, однак суд не взяв до уваги цю обставину.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_2 , та його представник адвокат Дроздова А.С., яка також діє в інтересах скаржника ОСОБА_1 , підтримали доводи та вимог апеляційної скарги.

Представник позивачки ОСОБА_3 , адвокат Бережний О.В. заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав необґрунтованості її доводів.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дружиною відповідача ОСОБА_1 , матір`ю позивачки ОСОБА_3 , відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , який не є стороною у справі (т.1 а.с. 8-12).

За життя ОСОБА_4 , а саме 24 лютого 2021 року на випадок своєї смерті склала заповіт за умовами якого зробила таке розпорядження: квартиру АДРЕСА_1 , заповіла сину ОСОБА_5 ; садовий будинок, земельну ділянку, що знаходяться за адресою: земельна ділянка № НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 заповіла своїй доньці ОСОБА_3 ; автомобіль марки «Hyundai» модель «Accent» заповіла сину ОСОБА_1 (т.1 а.с. 13).

З договорів №119915 про надання медичних послуг від 04 травня 2021 року та від 29 травня 2021 року, укладених між ТОВ «Дім Медицини» (Виконавець) та ОСОБА_7 (Замовник) убачається, що виконавець зобов`язується здійснювати надання послуг з охорони здоров`я (також - медичних послуг), зокрема, надавати кваліфіковане обстеження та/або лікування і медичний супровід пацієнту ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а замовник зобов`язується оплатити надані/послуги (п.1) (т.1 а.с. 85-88).

Обсяг і вид послуг у разі необхідності визначаються персоналом виконавця за діагностичною ситуацією пацієнта (п.2).

Вартість послуг визначається у виставлених виконавцем замовнику замовленнях на надання медичних послуг (також - рахунках чи рахунки) або в актах виконаних робіт (поставлених послуг) до цього договору (надалі по тексту також - акт чи акти). Вказані замовлення на надання медичних послуг та акти виконаних робіт (поставлених послуг) є додатками до цього договору та кожен містять у собі номера цього Договору (п.3).

Замовник зобов`язаний сплатити повну вартість послуг до початку надання таких послуг (передоплата). У виключних випадках, за рішенням виконавця, замовник зобов`язаний сплатити вартість (або решту вартості) послуг після їх надання (посплата). Послуги, необхідність надання яких виникла раптово під час лікувально-діагностичного процесу, оплачуються замовником у порядку постоплати (п.5).

Постоплата вартості послуг здійснюється на підставі (на розсуд виконавця): виставленого виконавцем замовнику остаточного рахунку або підписаного сторонами акту, у день виставлення замовнику такого рахунку або підписання акту, якщо інший термін оплати не вказаний у відповідному рахунку або в акті. замовник зобов`язаний у день завершення надання них послуг Виконавцем (виписці) самостійно звернутись до працівників виконавця, отримати рахунок та підписати акт (п. 8).

Договір набуває чинності з набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє безстроково, відповідно до звернень замовника за надання медичних послуг до виконавця. У разі бажання однієї зі сторін припинити дію договору, така сторона відправляє своє повідомлення про розірвання цього Договору. У цьому випадку датою розірвання Договору буде дата такого повідомлення іншою стороною, а у випадку наявності процесу лікування замовника у виконавця - дата і або припинення лікування (п.22).

За результатами надання медичної послуги з кодом 302.5959 у вигляді онкологічної операції підвищеної складності, онкологом-гінекологом пацієнту ОСОБА_4 05 травня 2021 року вартістю 40000 грн, ТОВ «Дім Медицини» виставлено рахунок № від 06 травня 2021 року (т.1 а.с. 93,94).

З чеків №107734 та №107735 від 06 травня 2021 року убачається, що за онкологічну операцію з підвищеною складністю було сплачено по 40000 грн, а загалом 80 000 грн (т.1 а.с. 93,94).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

У зв`язку з наданням комплексу медичних послуг відповідно до договору з кодом 995.2472, пацієнту ОСОБА_4 06 червня 2021 року вартістю 14621 грн, ТОВ «Дім Медицини» виставлено рахунок № від 06 червня 2021 року (т.1 а.с. 108).

З чеку №320700 від 06 червня 2021 року убачається, що за комплекс медичних послуг було сплачено 14621 грн (т.1 а.с. 108).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив із того, що позивачкою за допомогою належних та допустимих доказів, а саме рахунків та квитанцій, доведено витрати, понесені нею на лікування ОСОБА_4 у розмірі 342 872 грн. Врахувавши розмір спадкових часток відповідачів, суд дійшов висновку, що витрати на лікування спадкодавця підлягають стягненню на користь позивачки в розмірі по 85 718 грн з кожного відповідача. Відхиляючи аргументи відповідачів, суд першої інстанції зазначив, що при вирішенні спору належних, достатніх, допустимих, достовірних доказів на підтвердження передачі спадкодавцем ОСОБА_4 доньці 9 450 доларів на своє лікування та про передачу ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на лікування дружини ювелірних прикрас вартістю 799 200 грн відповідачами у вигляді договорів, рахунків, переказів, вартісної оцінки, тощо, відповідачами не надано. Аркуші з блокноту померлої, сторінки з її телефону із зазначенням певних цифр без жодної детальної інформації про них, не доводять обставин якими відповідачі заперечують проти позову ОСОБА_3 , а покази допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_6 не є допустимими доказами, враховуючи вимоги статті 78 ЦПК України, за якою обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, а позивачка факт передачі їй такого майна в рахунок відшкодування понесених нею вказаних вище витрат не визнала.

Колегія суддів щодо таких висновків суду зауважує про таке.

Відповідно до частини першої статті 1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Обов`язковою умовою покладення на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця є те, що ці витрати повинні бути розумними з точки зору їхнього розміру і необхідності здійснення.

Таким чином, у випадку здійснення витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця, ОСОБА_3 не позбавлена права звернутися до суду з позовом до інших спадкоємців про їх відшкодування. Чинне законодавство не передбачає можливості зміни розміру часток у спадщині з наведених вище підстав.

За положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В апеляційних скаргах скаржники не ставлять під сумнів ту обставину, що витрати на лікування ОСОБА_4 за медичні послуги, які надавало їй ТОВ «Дім Медицини» на замовлення ОСОБА_3 , були понесені особисто позивачкою, як однією із спадкоємців. Розумність витрат з точки зору їхнього розміру і необхідності здійснення, які фактично надані ОСОБА_4 у ТОВ «Дім Медицини», окрім тих, про які зазначено в апеляційній скарзі, скаржники не оспорюють.

Як на підставу для задоволення апеляційних вимог, скаржники, серед іншого, посилаються на те, що суд дійшов помилкового висновку щодо наявності правових підстав для подвійного врахування однієї і тієї ж квитанції, наданої позивачкою на підтвердження сплати однієї і тієї ж саме медичної послуги.

З такими аргументами скаржників колегія суддів погоджується, оскільки як убачається з матеріалів справи, ТОВ «Дім медицини» 05 травня 2021 року надало ОСОБА_4 одну медичну послугу з кодом 302.5959 у вигляді онкологічної операції підвищеної складності вартістю 40000 грн, про що складено один рахунок № від 06 травня 2021 року, копії якого міститься у двох примірниках у справі (т.1 а.с. 93-94).

Водночас, матеріали справи містять копії різних чеків з №107734 та №107735 від 06 травня 2021 року про сплату грошових коштів за одну і туж саму медичну послугу, зазначену вище, тоді як позивачкою не надано іншого рахунку, сформованого ТОВ «Дім медицини», який би узгоджувався із копіями, наданих нею чеків та свідчив про те, що сплата грошових коштів у розмірі по 40000 грн стосувалася двох різних, окремих медичних послуг.

На вказане вище суд першої інстанції не звернув уваги, тим самим фактично двічі врахував одну і ту ж саму суму грошових коштів, яка стосується однієї і тієї медичної послуги, що вплинуло на розмір загального обсягу витрат, понесених позивачкою під час лікування ОСОБА_4 у ТОВ «Дім медицини».

З огляду на викладене вище, правильним є розрахунок, за якого розмір витрат понесених позивачкою на лікування матері у ТОВ «Дім Медицини» становить 302872 грн (342872 грн-40000 грн), а тому з кожного з відповідачів підлягає стягненню на користь позивачки понесені нею витрати у розмірі по 75718 грн, виходячи з розрахунку (302872 грн:4).

Стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 з кожного по 75718 грн витрат на лікування ОСОБА_4 , тобто в межах вартості спадкового майна, що залишилось відповідачам, враховуючи при цьому розумність витрат, які були зроблені позивачкою на лікування спадкодавця, відповідатиме засадам законності та справедливості.

Відповідно ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За положеннями ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного вище, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги відповідачів підлягають частковому задоволенню, а рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2023 року потрібно змінити, зменшивши розмір витрат, що підлягають стягненню з кожного з відповідачів на користь позивачки з 85718 грн до 75718 грн.

Аргументи відповідачів про те, що суд безпідставно врахував до загального обсягу витрат, понесених на лікування, послуги, які надавалися 06 червня 2021 року, тобто після смерті ОСОБА_4 , колегія суддів відхиляє, оскільки відповідачами не доведено, що такі витрати, понесені зі сплати комплексу медичних послуг, наданих згідно договору, не відповідали критерію необхідності їх здійснення.

Колегія суддів звертає увагу, що аналіз змісту договорів про надання медичних послуг, укладених між позивачкою та ТОВ «Дім Медицини», копії яких долучено до позову, не містять положень про те, що у разі смерті особи, медичним закладом не надаються замовнику медичні послуги, обумовлені смертю пацієнта.

Матеріали справи не містять, та скаржниками усупереч ст. 12,81 ЦПК України, не надано доказів про те, що у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 , яка була пацієнткою та отримували медичні послуги у ТОВ «Дім Медицини» за замовленням позивачки, станом на 06 червня 2021 року, тобто після смерті ОСОБА_4 05 червня 2021 року, припинив свою дію договір про надання медичних послуг.

Доводи відповідачів про те, що в рахунок понесених позивачкою витрат, їй було передано цінні прикраси на суму, що є еквівалентною понад 700000 тисяч гривень, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки скаржниками не надано суду доказів, які б слугували підтвердженням вартості цих предметів.

Самі по собі пояснення свідка ОСОБА_6 , надані нею в судовому засіданні, не можуть слугувати належним джерелом доказів, який би підтверджував зазначену вище обставину, оскільки вартість тих чи інших предметів, зокрема у випадку, що стосується золотих прикрас, має підтверджуватися документальними джерелами доказів.

Факт визнання представником позивачки в судовому засіданні отримання його довірителькою золотих сережок у кількості 2 штук, за умови відсутності документальних відомостей щодо грошової (вартісної) оцінки цих предметів, не має правового значення у даному випадку, оскільки не свідчить про те, що вартість цих виробів у грошовому еквіваленті є більшою, а ніж розмір витрат, що підлягає стягнення з відповідачів на користь позивачки.

Доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що при ухваленні рішення у справі, суд не врахував обсяг спадкового майна, що перейшов йому на підставі заповіту, а саме автомобіль вартістю, як зазначає скаржник, 5000 доларів США, є безпідставними, оскільки вартість транспортного засобу, за твердженням скаржника, перевищує розмір витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, а тому ця обставина не впливає на розмір витрат, які відповідач має компенсувати позивачці.

Інші доводи апеляційних скарг за своїм змістом та суттю є запереченнями проти позову ОСОБА_3 , які судом враховано під час вирішення справи, та надано належну правову оцінку, і зводяться до незгоди з висновками суду щодо встановлення у справі обставин, та суб`єктивного тлумачення норм права без посилання на обставини, що не були враховані судом.

При цьому суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у оскаржуваному рішенні, питання обґрунтованості висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційних скаргах, не спростовують висновків суду першої інстанції та за своїм змістом зводяться до переоцінки доказів.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги відповідачів підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції з наведених вище підстав потрібно змінити, зменшивши стягнуту з кожного з відповідачів на користь позивачки суму грошових коштів.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на наведені вище висновки до яких дійшов апеляційний суд, про часткове задоволення апеляційних скарг та зменшення розміру витрат, що підлягають стягненню з відповідачів на користь позивачки, тому стягнутий судовий збір також підлягає зменшенню з 1073,60 грн до 948 грн тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам, а також з позивачки на користь кожного з відповідачів підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі по 188,42 грн.

Керуючись ст. ст. 367,374,376,381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2023 року змінити.

Зменшити стягнуту з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) суму грошових коштів з 85 718 грн до 75 718 грн та суму судового збору з 1 073,60 грн до 948 грн.

Зменшити стягнуту з ОСОБА_2 (РНКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) суму грошових коштів з 85 718 грн до 75 718 грн та суму судового збору з 1 073,60 грн до 948 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 (РНКПП НОМЕР_4 ) по 188,42 грн за подання апеляційної скарги.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складено 26 липня 2024 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

М.В. Назарова