Справа № 2-2077/10
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - Зарева Н.І., за участю:

секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

представника заявника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області спільну заяву боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання виконавчих листів у цивільній справі № 2-2077/10 від 26.05.2010 про стягнення заборгованості за кредитним договору № 13.430/84 від 30.07.2008 в розмірі 1 322 657,28 грн та суми судових витрат у розмірі 1820,00 грн, виданих Ужгородським міськрайонним судем Закарпатської області, такими, що не підлягають виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із спільною заявою про визнання виконавчих листів у цивільній справі № 2-2077/10 від 26.05.2010 про стягнення заборгованості за кредитним договору № 13.430/84 від 30.07.2008 в розмірі 1 322 657,28 грн та суми судових витрат у розмірі 1820,00 грн, виданих Ужгородським міськрайонним судем Закарпатської області, такими, що не підлягають виконанню.

Заява мотивована тим, що новий стягував за виконавчими листами ОСОБА_5 , станом на 24.06.2024, не має будь-яких фінансових претензій до боржників за кредитним договором № 13.340/84 від 30.07.2008 та договором поруки № 13.340/84 П від 30.07.2008, за зобов`язаннями з яких було ухвалено рішення, на підставі яких видані виконавчі документи.

У судовому засіданні представники заявників підтримали раніше подані ними заяви, вказали, що просять визнати виконавчі документи, такими, що не підлягають виконанню, з метою уникнення подвійного стягнення.

Стягувач, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце судового розгляду заяви в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив..

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України, неявка стягувача не є перешкодою для розгляду заяви, у зв`язку з чим суд розглянув заяву у його відсутності.

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи в межах заявлених вимог, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч.ч. 2-4 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 (провадження № 61-9190ав22).

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22.

При цьому, судом встановлено, що заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 травня 2010 року ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на користь АТ «Банк Фінанси та Кредит» заборгованість за невиконання умов кредитного договору № 13.430/84 від 30.07.2008 року в розмірі 1 322 657,28 грн та суму судових витрат в розмірі 1820,00 гривень.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 серпня 2023 року постановлено замінити стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» у виконавчих листах у справі № 2п-2077/10, виданих Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , на ТОВ «ФК «Гефест».

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.05.2024, постановлено замінити вибулого стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гефест" на його правонаступника ОСОБА_5 (РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) у виконавчому провадженні № 74841255 від 24.04.2024 з примусового виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.05.2010 у справі № 2п-2077/10 за позовом АТ "Банк Фінанси та Кредит" в особі Філії "Західне регіональне управління "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 13.340/84 від 30.07.2008, а також замінити вибулого стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гефест" на його правонаступника ОСОБА_5 (РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) у виконавчому провадженні № 74841188 від 24.04.2024 з примусового виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.05.2010 у справі № 2п-2077/10 за позовом АТ "Банк Фінанси та Кредит" в особі Філії "Західне регіональне управління "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 13.340/84 від 30.07.2008.

Щодо наведених заявниками доводів про те, що боржники за кредитним договором № 13.340/84 від 30.07.2008, на підставі якого виникло зобов`язання, повністю виконали свої зобов`язання перед кредитором, про що 24.04.2024 новий кредитор (стягував) ОСОБА_5 засвідчила нотаріальною заявою, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як було зазначено вище, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Важливою умовою для застосування даної підстави є те, що таке припинення зобов`язання чи погашення боргу повинне бути здійснене поза межами виконавчого провадження, тобто до пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

При цьому, судом встановлено, що припинення зобов`язання відбулося вже після пред`явлення даних виконавчих листів до примусового виконання.

Зокрема, в матеріалах справи містяться відомості про відкриття виконавчих проваджень № 51728086 від 22.07.2016, а також № 506654449 від 01.04.2016, які перебували на виконанні у Ніжинському відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), а також № 74841255, № 74841188 у відділі державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного управління Міністерства юстиції.

Водночас, заявники покликаються на те, що вони, як боржники за кредитним договором № 13.340/84 від 30.07.2008 та договором поруки № 13.340/84 П від 30.07.2008, повністю виконала своє зобов`язання за кредитним договором (а отже і за рішенням суду) перед новим кредитором 24.04.2024.

Таким чином, судом встановлено, що погашення заборгованості та припинення зобов`язання за виконавчим документом відбулося вже після його видачі та пред`явлення до примусового виконання до органу державної виконавчої служби, оскільки виконавчі листи до цього моменту вже неодноразово пред`являлись до органів виконавчої служби, про що зазначають і самі боржники у своїй заяві.

Факт добровільного виконання обов`язку боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 поза межами виконавчого провадження відсутній, а відтак визнавати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з зазначеної підстави немає.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає такі підстави для закінчення виконавчого провадження, як «фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом» (пункт 9 ч. 1 даної статті), а також «скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню».

Зазначені підстави тягнуть за собою різні правові наслідки, а тому їх слід розрізняти.

Зокрема, згідно з ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Так, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Таким чином, наслідком визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, після того як було відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового рішення, буде уникнення обов`язку боржника сплатити в державний бюджет 10 % суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчим документом.

Водночас, ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону (фактичне виконання рішення суду), якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Разом з цим, боржник вказує у своїй заяві, що також знайшло підтвердження у ході судового розгляду поданої заяви, що рішення суду було виконане вже після відкриття виконавчого провадження.

У даному випадку боржник, стягувач та нові кредитори повинні діяти згідно з вимогами, встановленими Законом України «Про виконавче провадження».

Зокрема, згідно з ч. 4 ст. 19 даного Закону, сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин (у даному випадку погашення боргу), письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню це особливий інститут, мета якого запобігти необґрунтованому стягненню, у випадках коли обов`язку боржника, як такого, не існувало взагалі, або якщо він був припинений до пред`явлення до примусового виконання, або у разі коли такий виконавчий документ виданий помилково.

Даний інститут не є способом закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання рішення, чи з метою ухилення від сплати виконавчого збору.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що подана заява є не обґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 55, 260, 261, 354, 442 ЦПК України, ст.ст. 512, 514, 516 ЦК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали.

Повний текст ухвали складений 30.07.2024.

Суддя Н.І. Зарева