УХВАЛА

29 липня 2024 року

м. Київ

справа № 947/3185/21

провадження № 61-9981ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його законним представником - ОСОБА_2 , на постанову Одеського апеляційного суду від 10 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У січень 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 10 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , задоволено частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю ОСОБА_4 внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, грошові кошти у розмірі 30 000 грн.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, дитині до досягнення нею вісімнадцяти років відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У липні 2024 рокудо Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана його законним представником - ОСОБА_2 , на постанову Одеського апеляційного суду від 10 червня 2024 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки у порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Абзацом першим частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зазначає ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 травня 2016 року у справі № 607/18544/14-ц та постанову Вищого господарського суду України від 11 січня 2017 року у справі № 907/1123/15, в яких, на його думку, викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваній постанові апеляційного суду.

Проте, суд касаційної інстанції звертає увагу заявника на те, що посилання у касаційній скарзі виключно на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та постанову Вищого господарського суду України, у яких викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах (а не Верховного Суду), не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

Отже, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Крім того, касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом, оскільки вона не відповідає формі і змісту касаційної скарги, визначених статтею 392 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Проте заявником не зазначено відповідних відомостей щодо себе та свого законного представника.

За таких обставин, заявнику необхідно подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену згідно з вимогами статті 392 ЦПК України та надати копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи.

Також у касаційній скарзі заявник просить звільнити його від сплати судового збору за подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Ураховуючи, що заявник звільнений від сплати судового збору на підставі вимог закону, підстави для вирішення клопотання про звільнення від сплати судового збору відсутні.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його законним представником - ОСОБА_2 , на постанову Одеського апеляційного суду від 10 червня 2024 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець