Справа № 185/4842/24
Провадження № 2/185/3009/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря Мінарської О.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Павлоградська товарна біржа, про визнання договору купівлі-продажу дійсним, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений 28 грудня 2000 року на Павлоградській товарній біржі між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований Павлоградською товарною біржею за реєстраційним № 15/12-НД.

У обґрунтування позову позивач зазначив, що 28 грудня 2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 41,4 кв.м., житловою площею 24,4 кв.м. Даний договір був зареєстрований Павлоградською товарною біржею за реєстраційним № 15/12-НД, та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав. Після звернення до нотаріуса з питанням про оформлення договору дарування позивачу було повідомлено, що ця угода є недійсною, оскільки при її укладенні не було дотримано обов`язкової нотаріальної форми договору купівлі-продажу нерухомого майн.

Ухвалою від 09 травня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження в викликом/повідомленням сторін.

У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву, згідно з якої позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності, та проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

З`ясував обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд встановив наступне.

28 грудня 2000 року між ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна відповідно до якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_4 придбав житловий будинок загальною площею 41,4 кв.м, житловою площею 24,4 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний договір було укладено та зареєстровано на Павлоградській товарній біржі 28 грудня 2000 року за № 15/12-НД (а. с. 7).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав станом на 15 квітня 2024 року, право власності на житловий будинок, загальною площею 41,4 кв.м, житловою площею 24,4 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі технічного паспорта серія та номер: Т101:2280-8546-0389-1999, виданого 26 березня 2024 року.

Як зазначає позивач у позові, на даний час він має намір розпорядитися своєю власністю у зв`язку, з чим звернувся до нотаріуса за консультацію де йому було роз`яснено, що договір купівлі-продажу не посвідчений нотаріально і тому він не зможе розпорядитися належним йому нерухомим майном. Умови договорів купівлі-продажу сторонами виконані в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Таким чином, на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлене судом.

За змістом ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоду по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорі даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно буди досягнуто згоди.

Так, право укладати договори купівлі-продажу і реєструвати їх на товарній біржі передбачено ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» № 1956-ХІІ від 10 грудня 1991 року згідно ч. 2 якої угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Положеннями ст. 47 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.

Відповідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею.

Відповідно до п. 5 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01 липня 2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

В укладених договорах купівлі-продажу сторони повністю погодили усі істотні умови у тексті біржових договорів, всі зобов`язання за договорами купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі. Також факт купівлі-продажу і виконання умов укладених договорів ніким не оскаржено і ніким не оспорюється.

Оскільки позивач повністю виконав умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, фактично володіє об`єктом нерухомості, договір купівлі-продажу нерухомого майна не визнавався недійсними, позивач, на підставі ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР і ст. 49 ЗУ «Про власність» набув право власності на спірний об`єкт нерухомості і правомірно володіє ним. Передбачених законом підстав для невизнання дійсним неоспореного договору купівлі-продажу нерухомого майна в судовому порядку немає.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 11-13, 81, 95, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Павлоградська товарна біржа, про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений 28 грудня 2000 року на Павлоградській товарній біржі між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований Павлоградською товарною біржею за реєстраційним № 15/12-НД.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб - адресою:http://reyestr.court.gov.ua.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Павлоградська товарна біржа, остання відома адреса перебування: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, 103.

Суддя С. Г. Юдіна