ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року

м. Київ

справа № 335/10794/21

провадження № 61-4758св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2023 року у складі судді Гашук К. В. та постанову Запорізького апеляційного суду від 05 березня 2024 рокуу складі колегії суддів: Дашковської А. В., Бєлки В. Ю., Кочеткової І. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

1. У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнив, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ частки майна в натурі.

2. Позовна заява мотивована тим, що йому на праві власності належить 7/20 частин нежитлового приміщення № НОМЕР_1 , загальною площею 63,2 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Іншими співвласниками цього приміщення є відповідачі: ОСОБА_4 - 1/5 частка, ОСОБА_2 - 7/20 частки; ОСОБА_3 , яка не зареєструвала своє право власності в установленому законом порядку.

3. Приміщення складається з: тамбуру площею 2,0 кв. м; вестибюлю площею 8,6 кв. м; перукарні площею 38,7 кв. м; кабінету для нарощування нігтів площею

3,7 кв. м; педікюрного кабінету площею 3,7 кв. м; кімнати персоналу площею

4,7 кв. м; санвузлу площею 1,8 кв. м, а всього - 63,2 кв. м.

4. З лютого 2015 року до цього часу відповідачі користуються приміщенням одноособово, в тому числі, й його часткою.

5. Користуватися спірним приміщенням спільно неможливо, оскільки відповідачі використовують його для здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_4 , а саме для надання послуг перукарнями та салонами краси. Спірне приміщення обладнане під здійснення підприємницької діяльності у сфері надання послуг перукарнями та салонами краси.

6. У нього виникла необхідність оформити банківський кредит під заставу цього приміщення, однак відповідно до вимог частини третьої статті 5 Закону України «Про іпотеку» частина об`єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом.

7. Тому, він, як співвласник приміщення, має намір виділити свою частку у спільній частковій власності в натурі, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

8. Вважав, що виділення його частки у праві спільної часткової власності не перешкодить підприємницькій діяльності інших співвласників, оскільки

ОСОБА_2 займається виготовленням та роздрібною торгівлею меблів, маленькі за розміром кімнати не придатні для здійснення співвласником ОСОБА_2 зазначеної підприємницької діяльності, і навпаки, більша частина приміщення 3 (перукарня) площею 30,48 кв. м придатна для зазначених цілей і може бути переобладнана під торгівельний зал для меблів. При цьому ОСОБА_2 немає потреби припиняти підприємницьку діяльність для влаштування окремого входу в його частину нежитлового приміщення.

9. ОСОБА_3 не займається підприємницькою діяльністю.

10. З урахуванням висновку експерта Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 747/748-21 від 30 вересня 2021 року, вважав, що йому слід виділити частину нежитлового приміщення за варіантом № НОМЕР_2 , що запропонований у висновку експерта, з дорученням йому виконати необхідні переобладнання в нежилому приміщенні.

11. Крім того, зазначав, що з лютого 2015 року відповідачі та їх матір користуються одноособово цим нежитловим приміщенням, в тому числі, і його часткою безоплатно, тому вважав, що має право на отримання компенсації у вигляді вибору варіантів виділення своєї частки в натурі.

12. З огляду на вказане ОСОБА_1 просив:

- виділити йому в натурі 7/20 часток із нежитлового приміщення № НОМЕР_1 , що перебуває у спільній частковій власності, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, приміщення 8 - новоутворена частина з приміщення 3 (перукарні) площею 8,22 кв. м; приміщення 4 (кабінет для нарощування нігтів) площею 3,7 кв. м; приміщення 5 (педікюрний кабінет) площею 3,7 кв. м; приміщення 6 (кімната персоналу) площею 4,7 кв. м; приміщення 7 (санвузол) площею 1,8 кв. м, а всього 22,12 кв. м, визнавши за ним право власності на зазначені об`єкти нерухомості, припинивши його право спільної часткової власності на 7/20 часток нежитлового приміщення

АДРЕСА_2 ;

- зобов`язати його виконати наступні переобладнання у нежитловому приміщенні: улаштувати перегородку (стіну) у перукарні (приміщення 3) для забезпечення ізольованості часток співвласників на відстані 1,84 метрів від входу до приміщення 4 та 5; організувати окремий вхід на першому поверсі до новоутвореної частки ОСОБА_1 (відновити дверний отвір з під`їзду до приміщення 6 або провести реконструкцію віконного прорізу);

- виділити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в натурі частку із нежитлового приміщення № НОМЕР_1 , що є у спільній часткові власності, за адресою:

АДРЕСА_1 , а саме: приміщення 1 (тамбур) площею

2,0 кв. м; приміщення 2 (вестибюль) площею 8,6 кв. м; частину приміщення 3 (перукарня) площею 30,48 кв. м, а всього 41,08 кв. м;

- зобов`язати відповідачів виконати переобладнання у нежитловому приміщенні, а саме: забезпечити свою частку у праві спільної часткової власності необхідними санітарно-гігієнічним обладнанням/приміщенням (санвузол) та інженерними мережами (водопостачання, водовідведення, електропостачання, опалення).

13. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2023 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_4 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

14. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя

від 27 березня 2023 року позов задоволено.

Виділено ОСОБА_1 в натурі 7/20 часток із нежитлового приміщення № НОМЕР_1 , що перебуває у спільній частковій власності, за адресою:

АДРЕСА_1 , а саме, приміщення 8 - новоутворена частина з приміщення 3 (перукарні) площею 8,22 кв. м; приміщення 4 (кабінет для нарощування нігтів) площею 3,7 кв. м; приміщення 5 (педікюрний кабінет) площею 3,7 кв. м; приміщення 6 (кімната персоналу) площею 4,7 кв. м, приміщення 7 (санвузол) площею 1,8 кв. м, а всього 22,12 кв. м, визнавши за ОСОБА_1 право власності на зазначені об`єкти нерухомості.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 7/20 часток нежитлового приміщення АДРЕСА_2 .

Зобов`язано ОСОБА_1 виконати наступні переобладнання у нежитловому приміщенні:

- улаштувати перегородку (стіну) у перукарні (приміщення 3) для забезпечення ізольованості часток співвласників на відстані 1,84 метрів від входу до приміщення 4 та 5;

- організувати окремий вхід на першому поверсі до новоутвореної частки ОСОБА_1 (відновити дверний отвір з під`їзду до приміщення 6 або провести реконструкцію віконного прорізу).

Виділено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в натурі частку із нежитлового приміщення № НОМЕР_1 , що є у спільній часткові власності, за адресою:

АДРЕСА_1 , а саме: приміщення 1 (тамбур) площею

2,0 кв. м; приміщення 2 (вестибюль) площею 8,6 кв. м; частину приміщення 3 (перукарня) площею 30,48 кв. м, а всього 41,08 кв. м.

Зобов`язано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 виконати переобладнання у нежитловому приміщенні, а саме: забезпечити свою частку у праві спільної часткової власності необхідними санітарно-гігієнічним обладнанням/приміщенням (санвузол) та інженерними мережами (водопостачання, водовідведення, електропостачання, опалення).

15. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачі, будучи обізнаними про існування зазначеної справи, з урахуванням принципу змагальності в цивільному судочинстві, не надали відзиву на позов, не висловили жодних заперечень із запропонованим позивачем варіантом виділу в натурі відповідної частки, а також не запропонували власних варіантів тощо.

16. Тому, з урахуванням зазначених обставин, суд вважав за можливе виділити в натурі частки співвласників нежитлового приміщення № НОМЕР_1 , загальною площею 63,2 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у праві спільної часткової власності за варіантом 2 відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи, як найбільш доцільному та раціональному, а також менш обтяжливому для інших співвласників.

17. На переконання суду, вказаний варіант виділення не завдасть непомірної шкоди господарському призначенню майна та є сприятливим для всіх співвласників спірного об`єкта нерухомості.

18. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 липня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення відмовлено.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

19. Постановою Запорізького апеляційного суду від 05 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2023 року скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Виділено ОСОБА_1 в натурі 7/20 часток із нежитлового приміщення № НОМЕР_1 , що перебуває у спільній частковій власності, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, приміщення 8 - новоутворена частина з приміщення 3 (перукарні) площею 8,22 кв. м; приміщення 4 (кабінет для нарощування нігтів) площею 3,7 кв. м; приміщення 5 (педікюрний кабінет) площею 3,7 кв. м; приміщення 6 (кімната персоналу) площею 4,7 кв. м, приміщення 7 (санвузол) площею 1,8 кв. м, а всього 22,12 кв. м, визнавши за ОСОБА_1 право власності на зазначені об`єкти нерухомості.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 7/20 часток нежитлового приміщення АДРЕСА_2 .

Зобов`язано ОСОБА_1 виконати наступні переобладнання у нежитловому приміщенні:

- улаштувати перегородку (стіну) у перукарні (приміщення 3) для забезпечення ізольованості часток співвласників на відстані 1,84 метрів від входу до приміщення 4 та 5;

- організувати окремий вхід на першому поверсі до новоутвореної частки ОСОБА_1 (відновити дверний отвір з під`їзду до приміщення 6 або провести реконструкцію віконного прорізу).

Виділено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в натурі частку із нежитлового приміщення № НОМЕР_1 , що є у спільній часткові власності, за адресою:

АДРЕСА_1 , а саме: приміщення 1 (тамбур) площею

2,0 кв. м; приміщення 2 (вестибюль) площею 8,6 кв. м; частину приміщення 3 (перукарня) площею 30,48 кв. м, а всього 41,08 кв. м.

Зобов`язано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 виконати переобладнання у нежитловому приміщенні, а саме: забезпечити свою частку у праві спільної часткової власності необхідними санітарно-гігієнічним обладнанням/приміщенням (санвузол) та інженерними мережами (водопостачання, водовідведення, електропостачання, опалення).

20. Скасовуючи рішення суду першої інстанції апеляційний суд керувався вимогами пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України та виходив з того, що справу розглянуто судом за відсутності ОСОБА_4 , щодо якої відсутні докази належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

21. Встановивши, що висновком експерта визначена технічна можливість виділення співвласникам відокремленої частини нежитлового приміщення із найбільш наближеним до ідеальних часток кожного із співвласників, апеляційний суд дійшов висновку про можливість поділу спірного нежитлового приміщення відповідно до варіанту № НОМЕР_2 , визначеного висновком експертизи.

22. При цьому апеляційний суд зазначив, що фактично в апеляційній скарзі ОСОБА_4 не заперечує проти виділення ОСОБА_1 частки нежитлового приміщення саме за варіантом № НОМЕР_2 по висновку експертизи, не просить виділити позивачу частку зі спірного нерухомого майна за варіантом 1. Втім, не погоджуючись із таким експертним висновком, остання не спростувала належними і допустимими доказами неможливість здійснення виділу частки спірного нежитлового приміщення, зокрема, за запропонованими експертом у висновку варіантами.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

23. У квітні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 05 березня 2024 року.

24. Ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2024 рокувідкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

25. Ухвалою Верховного Суду від 18 липня 2024 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційні скарги

26. У касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

27. Підставою касаційного оскарження заявниця зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суд апеляційної інстанції відмовив в задоволенні клопотання про призначення судово-будівельної експертизи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

28. Касаційна скарга ОСОБА_4 мотивована тим, що 21 липня 2022 року пройшла реєстрація права власності за нею на 1/5 частину спірних приміщень, проте позивач, порушуючи норми процесуального права, вже після закриття підготовчого провадження у справі, залучив її до участі у справі, у зв`язку із чим вона не змогла скористатися правом заявити клопотання про призначення у справі судово-будівельної експертизи.

29. Вважає, що доданий до позову висновок експерта не є об`єктивним, оскільки він не врахував саме інтереси всіх співвласників, позивач самостійно обрав експерта. Крім того, тільки суд своєю ухвалою, призначаючи у справі експертизу, може попередити експерта про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

30. Зазначає, що в даному випадку апеляційний суд мав призначити у справі експертизу, яка б ґрунтувалася не на припущеннях, а на поділі, який буде відповідати нормам ДБН, оскільки неможливо одному із співвласників виділити приміщення санвузла, а іншим посеред приміщення робити санвузол, за відсутності там відповідних мереж і труб, що може взагалі порушити конструкції житлового будинку, оскільки це не окреме приміщення, а перший поверх житлової багатоповерхівки.

31. Отже висновок експерта № 747/748-21 від 30 вересня 2021 року не можна брати до уваги, оскільки він зроблений без обґрунтованих проектних матеріалів на реконструкцію приміщення.

32. Водночас, при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати достатність поданих експертові об`єктів дослідження, повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним, узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи, обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи, однак суди попередніх інстанцій вказаного не врахували.

33. Апеляційний суд безпідставно й необґрунтовано відмовив у задоволені клопотання про призначенні судово-будівельної експертизи у справі.

34. Суди не забезпечили дотримання прав та інтересів сторін, не сприяли належному розгляду справи.

35. Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не поданий.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

36. Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2015 року, ухваленим у справі

№ 333/6279/13-ц, визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частину квартири, яка розташована за адресою:

АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частину нежилого приміщення АДРЕСА_5 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частину нежилого приміщення АДРЕСА_6 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлого

ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частину автомобіля CHEVROLET ORLANDO, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2011 року випуску, білого кольору, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлого

ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частину автомобіля OPEL COMBO, реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2006 року випуску, червоного кольору, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 7/10 частин квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 7/10 частин квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 7/10 частин нежилого приміщення АДРЕСА_5 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 7/10 частин нежилого приміщення АДРЕСА_6 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 7/10 частин автомобіля CHEVROLET ORLANDO, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2011 року випуску, білого кольору, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлого

ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 7/10 частин автомобіля OPEL COMBO, реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2006 року випуску, червоного кольору, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 7/10 частин у праві власності на 7/10 частин у праві власності на земельну ділянку, площею 0,1500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_7 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/10 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/10 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_8, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/10 частину нежилого приміщення АДРЕСА_5 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/10 частину нежилого приміщення АДРЕСА_6 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлого

ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/10 частину автомобіля CHEVROLET ORLANDO, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2011 року випуску, білого кольору, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлого

ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/10 частину автомобіля OPEL COMBO, реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2006 року випуску червоного кольору, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/10 частини у праві власності на земельну ділянку, площею 0, 1500 га, що розташована адресою:

АДРЕСА_7 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

37. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого

2016 року, ухваленим у справі № 333/5375/15-ц, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості його частки у спільній частковій власності: 1/5 частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 ; 1/5 частини квартири за адресою:

АДРЕСА_4 ; 1/5 частини нежилого приміщення № НОМЕР_5 за адресою: АДРЕСА_9 ; 1/5 частини нежилого приміщення АДРЕСА_6 ; 1/5 частини автомобіля CHEVROLET ORLANDO, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2011 року випуску, білого кольору; 1/5 частини автомобіля OPEL COMBO, реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2006 року випуску, червоного кольору; 2/5 частини земельної ділянки площею 0,1500 га за адресою: АДРЕСА_7 . З дня отримання ОСОБА_1 компенсації вартості частки у спільній частковій власності в сумі 766 836,00 грн вирішено припинити його право на частку у праві спільної часткової власності на вказане вище майно.

38. На підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, якщо торги не відбулися, виданого 19 травня 2021 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу (зареєстрованого в реєстрі за № 500),

ОСОБА_1 набув право власності на 7/20 часток нежитлового приміщення

№ НОМЕР_1 , загальною площею 63,2 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

39. Позивач набув право власності на 7/20 часток спірного приміщення в межах процедури передачі майна стягувачу у рахунок погашення боргу у виконавчому провадженні № НОМЕР_6 з примусового виконання виконавчого листа

№ 333/5375/15-ц про стягнення компенсації вартості частки майна у спільній власності з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 у розмірі 766 836,00 грн.

40. Іншими співвласниками спірного приміщення є:

- відповідач ОСОБА_2 - на підставі договору дарування серії та номер: 2055, посвідченого 18 листопада 2015 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 26251838 від 18 листопада 2015 року, номер запису про право власності: 12104694) - 7/20 часток;

- відповідачка ОСОБА_3 - на підставі рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 26 лютого 2015 року - 1/10 частки (право власності не зареєстровано в установленому законом порядку);

- відповідачка ОСОБА_4 - на підставі рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 03 лютого 2016 року (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 64297945 від 26 липня 2022 року, номер запису про право власності: 47427940) - 1/5 частка.

41. Спірне приміщення складається з: тамбуру (1) площею 2,0 кв. м; вестибюлю (2) площею 8,6 кв. м; перукарні (3) площею 38,7 кв. м; кабінету для нарощування нігтів (4) площею 3,7 кв. м; педікюрного кабінету (5) площею 3,7 кв. м; кімнати персоналу (6) площею 4,7 кв. м; санвузлу (7) площею 1,8 кв. м, а всього -

63,2 кв. м.

42. Судом встановлено, що спірне приміщення обладнане під здійснення підприємницької діяльності у сфері надання послуг перукарнями та салонами краси (код КВЕД 96.02).

43. Згідно з інформацію з ЄДРПОУ від 26 травня 2017 року, запис про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (співвласник приміщення № 18) внесений до цього Реєстру 07 листопада 2012 року (номер запису 2 072692), види діяльності - «Код КВЕД 96.02. Надання послуг перукарнями та салонами краси (основний); «Код КВЕД 47.75. Роздрібна торгівля косметичними товарами та туалетними належностями в спеціалізованих магазинах».

44. Запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до ЄДРПОУ не вносився.

45. Відомості про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця відповідачки ОСОБА_3 в ЄДРПОУ відсутні.

46. Відповідно до відомостей ЄДРПОУ, запис про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 внесений 12 жовтня

2004 року (номер запису 2 002036), види діяльності - «Код КВЕД 36.14.2 Виробництво інших видів меблів спеціалізованими підприємствами за індивідуальними замовленнями населення (основний)», «Код КВЕД 52.44.1 Роздрібна торгівля меблями».

47. Відповідно до висновку про вартість майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності-фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 , оціночна вартість нежитлового приміщення № 28 за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 02 червня 2021 року становить 594 900,00 грн., тобто вартість 7/20 частки в цьому приміщенні становить 208 215,00 грн.

48. Згідно з Висновком експерта Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, складеного за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 747/748-21 від 30 вересня 2021 року, можливі два варіанти виділу частки нежитлового приміщення № 28 співвласнику ОСОБА_1 відповідно до його 7/20 часток цього майна:

Варіант № 1. Співвласнику ОСОБА_1 виділяється наступне: прим. 1 (2,0 кв. м) - тамбур; прим. 2 ( 8,6 кв. м) - вестибюль; прим. 8 (11,52 кв. м) - новоутворена частина з прим. 3 - перукарні. Загальна площа, яка виділяється, складає

22,12 кв. м. Іншим співвласникам - 13/20 частини, виділяється наступне: частина прим. 3 (27,18 кв. м) - перукарня; прим. 4 (3,7 кв. м) - кабінет для нарощування нігтів; прим. 5 (3,7 кв. м) - педікюрний кабінет; прим. 6 (4,7 кв. м) - кімната персоналу; прим. 7 (1,8 кв. м) - санвузол. Загальна площа, яка виділяється, складає 41,08 кв. м.

Варіант № 2. Співвласнику ОСОБА_1 виділяється наступне: прим. 8

(8,22 кв. м) - новоутворена частина з прим. 3 - перукарні; прим. 4 (3,7 кв. м) - кабінет для нарощування нігтів; прим. 5 (3,7 кв. м) - педікюрний кабінет; прим. 6 (4,7 кв. м) - кімната персоналу; прим. 7 (1,8 кв. м) - санвузол. Загальна площа, яка виділяється, складає 22,12 кв. м. Іншим співвласникам - 13/20 частини, виділяється наступне: прим. 1 (2,0 кв. м) - тамбур; прим. 2 ( 8,6 кв. м) - вестибюль; частина прим. 3 (30,48 кв. м) - перукарня. Загальна площа, яка виділяється, складає 41,08 кв. м.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

49. Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

50. Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

51. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

52. Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

53. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

54. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

55. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

56. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

57. Зазначеним вимогам закону постанова апеляційного суду відповідає.

58. Стаття 321 Цивільного кодексу України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Право власності є недоторканним, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

59. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

60. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

61. Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

62. Згідно із статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності - це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт.

63. Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

64. Згідно з частинами першою, другою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

65. Частиною третьою статті 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

66. Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

67. Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

68. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

69. Тлумачення статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави для висновку про те, що поділ будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений з присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

70. Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

71. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13, а також у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 545/3753/16-ц, від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц, від 27 травня 2020 року у справі

№ 173/1607/15, від 11 жовтня 2021 року у справі № 607/14338/19-ц.

72. Оскільки учасники спільної часткової власності мають право власності на майно пропорційно своїй частці у ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен виділити його співвласнику таку частину житлового будинку та нежитлових будівель, яка відповідає розміру та вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди призначенню будівлі.

73. Схожі за змістом висновки щодо виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, викладені у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц, від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15-ц, від 12 березня 2020 року у справі № 127/5835/16-ц,

від 22 лютого 2020 року у справі № 279/4966/16-ц, від 16 червня 2021 року у справі № 369/6871/16-ц, від 15 травня 2024 року у справі № 309/3900/16-ц.

74. Відповідно до частин першої та другої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

75. Частиною п`ятою статті 106 ЦПК України встановлено, що у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

76. Згідно зі статтею 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

77. Висновок експерта є одним з видів доказів і має відповідати критеріям належності і допустимості доказів.

78. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

79. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

80. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

81. Задовольняючи позов, апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, перевіривши доводи сторін спору та подані ними докази, обґрунтовано виходив з того, щовисновком експерта визначена технічна можливість виділення співвласникам відокремленої частини нежитлового приміщення із найбільш наближеним до ідеальних часток кожного із співвласників, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про можливість виділу спірного нежитлового приміщення відповідно до варіанту № 2, визначеного висновком експертизи.

82. У касаційній скарзі заявниця посилалася на те, що висновок експерта

№ 747/748-21 від 30 вересня 2021 року не можна брати до уваги, оскільки він зроблений без обґрунтованих проектних матеріалів на реконструкцію приміщення.

83. Водночас, у вищевказаному висновку експерта йдеться про те, що виконання робіт, які стосуються втручання у будівельні конструкції та інженерні мережі проводити виключно після отримання необхідних дозволів відповідних інстанцій, а у разі потреби із розробленням проектів спеціалізованими установами на вказані переобладнання (реконструкція, улаштування/ переулаштування інженерних мереж тощо) та із залученням кваліфікованих підрядних організацій.

84. Суд касаційної інстанції також враховує висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду

від 06 листопада 2023 року у справі № 707/2516/18 (провадження

№ 61-5919сво22), відповідно до якого ухвалення рішення суду про поділ нерухомого майна в натурі між його співвласниками не потребує попереднього (до ухвалення такого рішення) подання до суду сторонами документів, що дають право на виконання відповідних будівельних робіт, навіть у тому випадку, коли такий поділ вимагатиме переобладнання та перепланування спірної нерухомості з проведенням робіт, які передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування.

85. Матеріали справи не містять доказів, які б спростовували висновок експерта або підтверджували, що спірні об`єкти нерухомості неможливо поділити в натурі.

86. Слід зазначити, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

87. Фактично доводи касаційної скарги, які є подібними доводам апеляційної скарги, зводяться до незгоди з висновком експерта щодо запропонованого варіанту поділу спірного нерухомого майна.

88. Разом з тим, не погоджуючись із запропонованим експертом у висновку експерта № 747/748-21 від 30 вересня 2021 року варіантом поділу нежитлового приміщення, відповідачка не зазначає інших можливих варіантів поділу спірного нерухомого майна, які, на її думку, можливо застосувати, або іншого порядку вирішення спору.

89. Слід взяти до уваги, що експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку. Експертиза проводилася на підставі технічного паспорта на нежитлове приміщення

від 24 липня 2007 року. Під час проведення експертизи експертом було також враховано обставини, встановлені рішеннями судів від 26 лютого 2015 року у справі № 333/6279/13-ц та від 03 лютого 2016 року у справі № 333/5375/13-ц.

90. При цьому апеляційний суд обґрунтовано відхилив клопотання відповідачки про призначення у справі експертизи, оскільки фактично ОСОБА_4 просила поставити на експертизу питання, яке за своєю суттю є аналогічним питанням, які були предметом експертного дослідження № 747/748-21, проте, зважаючи на наявність у матеріалах справи експертного висновку, наданого позивачем, клопотання не містило застереження, що експертиза, проведення якої вони просять призначити, є додатковою чи повторною. Представник відповідача, звертаючись із клопотанням, не надала доказів того, що висновок експерта є недостатньо обґрунтованим, або що він суперечить іншим матеріалам справи, викликає сумніви в його правильності, або що при призначенні та проведенні експертизи істотно порушено процесуальні норми, які регламентують порядок її призначення та проведення.

91. З урахуванням наведеного, дотримавшись розумного балансу між правами та інтересами сторін спору, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог позивача, спрямованих на захист права користування та розпорядження своєю власністю.

92. Негативних наслідків для відповідачів за результатами поділу домоволодіння в натурі судами не встановлено.

93. Схожий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справі № 521/4331/21 (провадження № 61-1530св24).

94. Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а у значній мірі зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

95. Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження

№ 14-446цс18).

96. Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального прав.

97. Колегія суддів вважає, що постанова суду апеляційної інстанції ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому її відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

2. Постанову Запорізького апеляційного суду від 05 березня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович