Справа № 629/3643/24
Провадження № 2-о/629/105/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Каращука Т.О., за участю секретаря судового засідання Лукаренко А.Р., заявника- ОСОБА_1 , представника заявника - адвоката Здєльніка С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Лозова цивільну справу №629/3643/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 09.10.2019 року по 01.04.2022 року. Заявник вказала, що встановлення даного факту необхідно їй для отримання одноразової грошової допомоги членами сімей військовослужбовців, які загинули під час дії воєнного стану, а також для виникнення її прав та обовязків, визначених ЗУ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, ЗУ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

На адресу суду надійшли письмові пояснення Міністерства оборони України, в яких представник Міністерства вказав, що в даній справі існує спір про право, оскільки від встановлення даного факту залежить виникнення права ОСОБА_1 на отримання статусу члена сімї загиблого Захисника України для подальшого отримання одноразової грошової допомоги, інших пільг, прийняття спадщини, тобто виникає спір про право між заявником та іншими членами родини загиблого. Також, представник Міністерства оборони України вказав, що одноразова грошова допомога розподіляється рівними частинами на отримувачів, а тому задоволення даної заяви може вплинути на розмір частки одноразової грошової допомоги інших родичів померлого та на розмір частки спадщини. На підставі викладеного, представник просив залишити заяву без розгляду.

Заявник та її представник до судового засідання з`явились, заперечували проти задоволення клопотання, вказували на те, що спору стосовно одноразової грошової допомоги між Міністерством оборони України та ОСОБА_1 бути не може, оскільки Міністерство не може претендувати на вказану допомогу.

Представник Міністерства оборони України у судове засідання не з`явився, про причини не явки не повідомив.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили розглянути справу за їх відсутності, вказали, що проти встановлення факту проживання ОСОБА_1 та загиблого ОСОБА_4 не заперечують.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про

судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника та відсутній спір про право.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.6 ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Так, враховуючи письмові пояснення представника заінтересованої особи, суд вбачає спір про право, оскільки окреме провадження створено для встановлення фактів, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Пунктами 103, 104 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 року справа № 560/17953/21, (далі Постанова) зазначено, що статтею 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В постанові від 22.03.2023 року № 290/289/22 КЦС ВС вказав, що юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав

самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб.

Так, вимоги ОСОБА_1 пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу, що в подальшому вплине на права та обоязки родини померлого, що свідчить про наявність спору про право, у звязку з чим справа підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Крім того, враховуючи взаємозвязок вимог ОСОБА_1 з доведенням наявності підстав для визнання за заявником вище вказаного статусу, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги можуть бути пов`язані з публічно-правовими відносинами заявника з державою, що може унеможливити їх вирішення у порядку цивільного судочинства, та призведе до подальшого закриття справи і розгляду в адміністративному порядку, однак на даний час підстав саме для закриття провадження у справі суд не вбачає, оскільки Міністерство оборони України не вказує на наявність спору між заявником та Міністерством.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

У статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Статтею 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначений Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року N 975.

Так, заявником залучено у якості заінтересованих осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є батьками померлого ОСОБА_4 , однак встановити, що крім батьків немає інших родичів, в тому числі дітей померлого, які можуть також мати право на отримання одноразової грошової допомоги, інших пільг, бути спадкоємцями.

Крім того, перевіривши заяви заінтересованих осіб, а саме батьків померлого, суд встановив, що вони не заперечують проти встановлення факту проживання однією сімєю заявника з їх сином, однак в заявах не зазначено жодного слова стосовно того, чи заперечують проти отримання ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, пільг та інших прав та обовязків, що може вплинути на їх матеріальні права шляхом зменшення розміру частки одноразової фінансової допомоги, так як допомога виплачується всім членам сімї в рівних частинах.

Згідно з ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Суд, беручи до уваги вищевикладені обставини та керуючись нормами ч.4 ст.315 ЦПК України, вважає необхідним залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду.

На підставі вище викладеного та керуючись ч.4 ст.315, 258, 260 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без розгляду.

Роз`яснити заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 26.07.2024 року.

Суддя Т.О.Каращук