Справа № 490/5622/24
н/п2-н/490/1491/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
УХВАЛА

15 липня 2024 року суддя Центрального районного суду м.Миколаєва Гуденко О.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини ,-

ВСТАНОВИВ :

В липні 2024 року заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з боржника ОСОБА_2 .

Розглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу, вважаю, що слід відмовити у видачі судового наказу з огляду на таке.

Згідно із ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбаченихстаттею 161цього Кодексу

Наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного судочинства, спрямований на розвантаження судів загальної юрисдикції від справ, які не потребують повної та детальної процедури розгляду, на спрощений та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, який є судовим рішенням та одночасно виконавчим документом про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою.

Аналіз норм, які регламентують наказне провадження, у сукупності з нормами Загальної частини ЦПК України дають підстави для висновку про те, що на нього повною мірою поширюються вимоги закону щодо правильного і своєчасного розгляду та вирішення цивільних справ, до числа яких належать і справи про видачу судового наказу. Зокрема, це означає, що судовий наказ повинен відповідати вимогам законності та обгрунтованості (ст. 213 ЦПК України).

При цьому те, що наказне провадження покликане захистити саме безспірні права осіб шляхом видачі судового наказу підтверджується тим, що відповідно до ст. 167 ЦПК України, розгляд заяви про видачу судового наказу проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу. Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогамстатті 161 цього Кодексу.

Як зазначає заявник, після припинення фактичних шлюбних відносин з матір`ю дитини неповнолітня дитина залишилася проживати з ним та перебуває повністю на його утриманні. Поте з доданих до заяви доказів вбачається , що шлюб між сторонами не розірвано, дитина зареєстрована за місцем проживання позивача за декілька днів до звернення до суду з цією заявоюі час припинення шлюбних відносин не зазначено взагалі, а аткож не додано доказів того, що мати ухиляється від утримання дитини .

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 163 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу.

При цьому суд вважає за необхідне роз`яснитит, що така відмова не перешкоджає звернутися з такими вимогами в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст.165,166 , 167 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.А. Гуденко