СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/1551/24

пр. № 2/759/1978/24

09 липня 2024 року м.Київ

Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Єросової І.Ю.,

при секретарі Шило М.І.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: Служба у справах дітей та сімї Подільської в м.Києві районної державної адміністрації (04070, м.Київ, вул.Борисоглібська, 14) про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

19.01.2024 р. ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом у якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог вказує, що під час перебування у шлюбі ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у них народилась дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Невдовзі рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області 04.12.2012 р. шлюб між ними було розірвано. З моменту розірвання шлюбу батько дитини - відповідач повністю усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків: не бере участь ні у вихованні, ні в утриманні доньки ОСОБА_7 тривалий час, не бачився та не спілкувався з нею. Разом з цим, 24.09.2013 р. між позивачем та ОСОБА_6 укладено шлюб. Донька ОСОБА_5 знаходилась на повному утриманні ОСОБА_1 та ОСОБА_8 . Після смерті матері ОСОБА_9 дитина залишилась на повному утриманні позивача, який взяв на себе відповідальність за виховання двох малолітніх дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_10 . Вихованням та розвитком дочки займається лише позивач, який доводиться їй вітчимом. Для гарантування прав дитини доцільно позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно доньки, оскільки у її вихованні та утриманні він не бере участь з 2013 року, з дочкою не зустрічається, добровільно фінансово не забезпечує.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.01.2024 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

01.03.2024 р. судом отримано відзив у справі у якому відповідач заперечує проти позовних вимог, вважає їх необґрунтованими. Вказує, що після розлучення за взаємною згодою донька проживала з колишньою дружиною. Відповідач підтримував доньку матеріально, цікавився її розвитком та здоров`ям, потребами дитини. Зазначає, що з 2017 р. проходив службу в Збройних Силах України, у 2022 р. мобілізований до лав Національної Гвардії України, звідки був демобілізований у вересні 2023 р. З того часу перебуває за кордоном, опікуючись парафіянами ПЦУ в м.Лондон та м.Саусенд. Відповідачем здійснювались регулярно грошові перекази колишній дружині на утримання доньки, надсилання подарунків на свята. Внаслідок його перебування за межами України, зв`язок підтримував з колишньою дружиною через месенджери, де остання розповідала про успіхи доньки, її стан здоров`я, проблеми.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26 березня 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

02.07.2024 р. Службою у справах дітей та сім`ї Подільської в м.Києві районної державної адміністрації подано до суду висновок органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 15.05.2024 р. про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 . У висновку зазначається, що дитина ОСОБА_5 проживає разом з вітчимом та братом в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_4 виїхав в період війни за кордон. З дитиною не бачився 12 років, заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. 17.04.2024 р. малолітня ОСОБА_7 пояснила, що ніколи у своєму житті не бачила батька, він нею не цікавився, а вийшов з нею на зв`язок тільки коли її вітчим звернувся до суду. ОСОБА_7 вважає своїм батьком ОСОБА_1 і просить позбавити батьківських прав ОСОБА_4 . Представник ОСОБА_4 не змогла відповісти точно на запитання чи бачив батько дитину протягом 12 років, повідомила, що батько виконував свої батьківські обов`язки шляхом переписки у «Вайбер». Орган опіки, діючи в межах законодавства та в інтересах дитини вважає за доцільне позбавитибатьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітньої доньки ОСОБА_5 .

У судовому засіданні позивач вимоги позовної заяви підтримує та просить задовольнити.

У судовому засіданні судом опитана ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка пояснила, що відповідача у справі, який є її біологічним батьком, ніколи не бачила, як свого батька сприймає лише вітчима - позивача ОСОБА_1 . Після смерті її матері усі обов`язки батька стосовно неї та її брата виконував безпосередньо її вітчим. Категорично виступає проти того, що відповідач пропонує забрати її жити до іншої країни, оскільки його ніколи не бачила, а її мати розповідала про антисоціальну поведінку біологічного батька, яка виявлялась у вживанні наркотиків та принизливому ставленні до жінки.

У судовому засіданні представник відповідача заперечує проти позовних вимог з підстав їх необґрунтованості.

У судовому засіданні представник третьої особи позов підтримує.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_5 про що виконавчим комітетом Степанецької сільської ради Канівського району Черкаської області складено актовий запис №11. Батьком дитини значиться ОСОБА_4 , матір`ю ОСОБА_6 .

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 04.12.2012 р. (справа №2308/2794/2012) шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 розірвано.

24.09.2013 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб, про що виконавчим комітетом Степанецької сільської ради Канівського району Черкаської області складено актовий запис №13.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_10 , про що виконавчим комітетом Степанецької сільської ради Канівського району Черкаської області складено актовий запис №1. Батьком дитини значиться ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_9 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Канівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаській області ЦМУМЮ (м.Київ) (актовий запис №382).

Встановлено, що ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягувався, незанятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває.

Згідно довідки Степанецького закладу дошкільної освіти «Білочка» Степанецької сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області від 07.11.2023 р. батько дитини ОСОБА_4 контакту з дитячим садком, де виховувалась дитина, не підтримував, з педагогами не спілкувався. Дитину до дитячого садочка приводила мати, бабуся, дідусь та ОСОБА_1 .

Характеристиками дитини із навчальних закладів вбачається, що вихованням дитини займались ОСОБА_9 та вітчим ОСОБА_1 .

Дитина ОСОБА_5 зареєстрована за місцем реєстрації позивача: АДРЕСА_4 .

Згідно акту Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де на підставі договору оренди проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , умови проживання задовільні, в квартирі охайно, санітарно-гігієнічні умови відповідають нормі, квартира облаштована меблями та побутовою технікою. Для виховання та розвитку дитини є окрема кімната з необхідними меблями, техніка та засоби для навчання.

З долучених до відзиву копій листування відповідача з ОСОБА_11 вбачається їх спілкування про стан, інтереси дитини, її захоплення.

З долучених копій квитанцій вбачається, що з 2021 р. відповідач перераховував кошти, як допомогу для ОСОБА_5 . Однак, не всі надані відповідачем квитанції та платіжні інструкції містять саме таке призначення платежу, а також всі платіжні документи не можна ідентифікувати із особою померлої матері дитини як отримувача коштів.

У судовому засіданні 09.07.2024 р. свідок ОСОБА_12 , який є дідусем дитини, повідомив, що після народження дитини батьки розлучились. Відповідач не надав матеріальну допомогу дитині, участі у вихованні не приймав.

У судовому засіданні 09.07.2024 р. свідок ОСОБА_13 повідомила, що відповідача не знає та жодного разу не бачила. В літній період вихованням дитини займається дідусь з бабусею.

У судовому засіданні 09.07.2024 р. свідок ОСОБА_14 повідомила, що відповідач не надавав матеріальної допомоги матері дитини від часу їх розлучення та не приймав участі у її вихованні.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7,8 ст. 7 СК України при вирішенні будь - яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 вказаної Постанови N 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Суд вважає, що відповідачем неналежно виконувались батьківські обов`язки, оскільки надання матеріальної допомоги дитині протягом останніх декількох років вказує лише на часткове виконання обов`язку по утриманню малолітньої дитини. Однак, як свідчать обставини справи та докази, що їх підтверджують, ОСОБА_4 повністю ігнорувався батьківський обов`язок по вихованню дитини, що виявляється у не піклуванні про її фізичний і духовний розвиток, не забезпеченні її навчання, підготовки до самостійного життя.

Суд критично оцінює зазначені представником відповідача обставини, які заважали відповідачу брати участь у вихованні дитини, як-то: робота волонтера, робота працівником ЗСУ на посаді священника, а також благословення виїзду за межі України та опіка над вірянами у м.Лондон, оскільки такі обставини не можуть бути як перепоною як для виховання дитини, так і для участі на комісії органу опіки та піклування, так і для участі у судовому засіданні.

Суд, оцінюючи вище встановлене відношення батька до виконання своїх батьківських обов`язків, що демонструють його небажання бути поряд з дитиною, виховувати її, про відсутність будь-яких сімейних відносин між ними, враховуючи забезпечення найкращих інтересів дитини, на підставі ст. 164 СК України, вважає за можливе позбавити батьківських прав ОСОБА_4 .

Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, а також враховуючи відсутність доказів на підтвердження протилежного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини, покладені на нього ст. 150 Сімейного кодексу України, відносно неповнолітньої дитини.

Відповідно до ч. 5 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, враховуючи те, що відповідач є працездатною, суд доходить висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст. 164, 166, 180, 182 184 Сімейного Кодексу України 6-13,18,19,71-79,89,141,259,263,264,265,268,273,354,355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: Служба у справах дітей та сімї Подільської в м.Києві районної державної адміністрації (04070, м.Київ, вул.Борисоглібська, 14) про позбавлення батьківських прав, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ) батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя І.Ю.Єросова