ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року

м. Харків

справа № 643/21256/21

провадження №22-ц/818/1988/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі Акціонерне товариство «СГ «Ю.БІ. АЙ-КООП», ОСОБА_2

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «СГ «Ю.БІ. АЙ-КООП», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2022 року, постановлене суддею Горбуновою Я.М.

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути на його користь з АТ СГ Ю.БІ.АЙ-КООП шкоду завдану внаслідок ДТП ОСОБА_2 у розмірі 100 000 грн. 00 коп. та стягнути з ОСОБА_2 шкоду завдану внаслідок ДТП у розмірі 72 572 грн. 93 коп.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2022 року позов задоволено. Стягнуто з АТ СГ Ю.БІ.АЙ-КООП на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 100 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 72 572 гривні 93 копійки. Стягнуто з АТ СГ Ю.БІ.АЙ-КООП на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 725 гривень 72 копійки.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представником ОСОБА_2 ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині позовних вимог до ОСОБА_2 та ухвалити в цій частині нове судове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи. Звертає увагу, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно правова відповідальність була застрахована. Ліміт страхового відшкодування за полісом становив 130000,00 грн, а за договором добровільного страхування 100000,00 грн, що на думку апелянта перевищує шкоду спричинену позивачу. Наголошує, що шкода повинна бути відшкодована страховиком.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, тому з відповідачів слід стягнути суму збитків спричинених позивачу, зі страховика 100000,00 грн, з відповідача 72 572,93 грн сума, яку не покриває страховка.

Судова колегія погтджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Матеріали справи свідчать про те, що 04.06.2021 року о 00 год. 10 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ГАЗ 32214, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Харків по вул. Академіка Павлова, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «HONDA» CR-V, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду. Автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.12.1, п. 13. ПДР України.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 24.06.2021 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.(а.с.14)

Згідно із частиною 6статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Автомобіль «HONDA» CR-V, д.н.з. НОМЕР_2 , належить позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. (а.с.11)

Згідно висновку судового експерта ОСОБА_4 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження №062201 від 30.06.2021 р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «HONDA» CR-V, д.н.з. НОМЕР_2 , в наслідок ДТП 04.06.2021 р., становить 172572,93 грн. (а.с.28-39)

На момент дорожньо - транспортної пригоди транспортний засіб «ГАЗ 32214» д.н.з. НОМЕР_1 , був забезпечений АТ "СГ "Ю.БІ.АЙ - КООП" за полісом № 201384266 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.(а.с.21) Розмір страхового ліміту складає 130000,00 грн.

З 01.09.2021 року АТ "СГ "Ю.БІ.АЙ - КООП" позбавлений права укладати договори страхування та позбавлений членства в МТСБУ через заборгованість до фондів МСТБУ.(а.с.21, 25)

07.06.2021 року позивач надіслав на офіційну адресу АТ "СГ "Ю.БІ.АЙ - КООП" пропозицію щодо добровільного відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.(а.с.15)

27.08.2021 року позивач повторно звернувся до АТ "СГ "Ю.БІ.АЙ - КООП" із заявою про виплату страхового відшкодування, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.(а.с.16).

З наданих суду повідомлень про вручення листів від 07.06.2021 року та від 27.08.2021 року вбачається, що вказані листи отримані представником АТ "СГ "Ю.БІ.АЙ - КООП", але станом на теперішній час, відповідь позивачу не надійшла.

11.10.2021 року адвокатом Поєдинцевим Д.О., в межах надання правової допомоги ОСОБА_1 , направлено до АТ "СГ "Ю.БІ.АЙ - КООП" адвокатський запит з проханням надати позивачеві відповіді на листи від 07.06.2021 та від 27.08.2021 року. Відповіді на адвокатський запит не надано.

Звертаючись до суду із позовом, позивач просив стягнути зі Страхової компанії 100000,00 грн, а з відповідача 72572,98 грн, оскільки розмір спричинених збитків перевищує страховий ліміт відповідача.

Між сторонами виникли правовідносини з приводу відшкодування майнової шкоди.

Загальний порядок відшкодування шкоди, завданої особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»(далі Закон №85/96-ВР)).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Питання страхування відповідальності власників транспортних засобів регулюється не тільки національним законодавством, а й міжнародними нормами, і Україна як держава, яка прагне вступу в Європейський союз, в Угоді про асоціацію України з ЄС зобов`язалась здійснити заходи до підвищення гарантій забезпечення прав потерпілих від ДТП відповідно до Директиви 2009/103/ЄС щодо страхування цивільної відповідальності по відношенню до використання автотранспортних засобів та забезпечення виконання зобов`язань щодо страхування такої відповідальності.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон № 1961-IV.

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон № 1961-IV.

Законом № 1961-IVвизначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

Згідно з статтею 3 Закону №1961-IVобов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1статті 22 Закону № 1961 IV).

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IVу страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

Водночас в Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон як спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону).

Одночасно за положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IVвиникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IVвипадкахМТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IVне має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Наявні у справі докази підтверджують вину відповідача у спричиненні ДТП.

Автомобіль ГА3 2214 на праві власності належить ОСОБА_5 .

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди автомобілем керував ОСОБА_2 .

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-201384266 від 28.09.2020 року, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Страхова група» Ю.БІ.АЙ.КОП» та ОСОБА_5 страховий ліміт за шкоду, заподіяну майну, становить 130000,00 грн.

Таким чином в межах суми страхового ліміту 130000,00 грн відповідальність за заподіяну шкоду несе страхова компанія.

Суд зазначені обставини не врахував, та стягнув з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди та страхового відшкодування, виходячи із розміру страхового відшкодування 100000,00 грн, що суперечить фактичним обставинам справи.

Судова колегія вважає за необхідне змінити розмір стягнутої матеріальної шкоди з ОСОБА_2 .

З урахуванням ліміту страхової відповідальності за полісом у розмірі 130000,00 грн, шкода спричинена позивачу становить 172572,93 грн, то з ОСОБА_2 підлягає стягненню 42572,93 грн (172572,93 -130000,00 =42572,93).

Оскільки позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення зі страховика у рахунок відшкодування шкоди саме 100000,00 грн судова колегія позбавлена можливості збільшити цей розмір.

Щодо доводів апеляційної скарги про наявність договору добровільного страхування судова колегія зазначає наступне.

Згідно договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності від 28.09.2020 року між ОСОБА_5 та Приватним акціонерним товариством «Страхова група» Ю.БІ.АЙ.КОП» укладено договір №ЕР/20138466, за умовами якого встановлений ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну 130000,00 грн та розмір франшизи 0,00 грн. (а.с.100).

Згідно п.9.1 вказаного Договору при настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка в подальшому може кваліфікуватися як страховий випадок страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу зобов`язаний повідомити страховика у письмовій формі.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст.77ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст.79ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.80ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною 1,6 ст.81ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доказів, які б свідчили про виконання вимоги п.9.1. Договору апелянтом не надано, тому підстав для висновку про наявність обов`язку у Страхової компанії по відшкодуванню шкоди за вказаним договором немає.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду в частині позовних вимог до Страхової компанії не оскаржене і судом апеляційної інстанції не переглядалось.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Частиною першою статті 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ч.8 ст.141ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено 1725,72 грн, відповідачем за подання апеляційної скарги сплачено 2588,58 грн. Позовні вимоги задоволено на 82%, апеляційну скаргу на 18%.

Колегія суддів застосовує поглинанням сум, таким чином з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 слід стягнути судовий збір у розмірі 465,94 грн.

Керуючись ст. ст.367,368,369,375,381,382,383,384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2022 року в частині розміру шкоди, стягнутої з ОСОБА_2 змінити.

Позовні вимоги у зазначеній частині задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди суму 42572 гривні 93 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви у сумі 949,15 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Ю.М. Мальований

В.Б.Яцина