УХВАЛА

29 липня 2024 року

м. Київ

справа № 210/891/23

провадження № 61-10438ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 червня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє його законний представник ОСОБА_4 , про встановлення факту сумісного проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю та визнання права власності на 1/2 частину майна,

встановив:

19 липня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 червня 2024 року у вказаній справі.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції з огляду на таке.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До касаційної скарги додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 2 852, 40 грн. Сплачена сума судового збору обґрунтована тим, що при поданні позову до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1 426, 20 грн.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Верховний Суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.

Сума судового збору, яку сплачено за подання касаційної скарги, розрахована неправильно з огляду на таке.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент звернення з позовом) судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становив 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач у позовній заяві заявляє одну вимогу немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, позивач при зверненні з позовом до суду повинна була сплатити судовий збір за одну вимогу немайнового характеру - 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та за одну вимогу майнового характеру у розмірі 1 відсоток ціни позову.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі складає 2 684, 00 грн.

З тексту судових рішень у справі № 210/891/23, які оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що ціна позову в частині вимоги майнового характеру про визнання права власності на 1/2 частину майна становить 142 615, 00 грн.

Ураховуючи позовні вимоги, а також вимоги касаційної скарги, судовий збір за подання касаційної скарги на судові рішення в частині оскарження вимоги майнового характеру становить 2 852, 30 грн (142 615, 00 грн * 1 % * 200 %).

Тобто заявником в частині оскарження вимоги майнового характеру надано доказ сплати судового збору.

Поряд з цим ОСОБА_1 необхідно надати суду доказ сплати судового збору за подання цієї касаційної скарги в частині оскарження вимоги немайнового характеру в сумі 2 147, 20 грн (2 684, 00 грн * 0, 4 * 1 * 200 %).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов'язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 червня 2024 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов