ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 639/101/21 Номер провадження 22-з/814/155/24 Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
У Х В А Л А

23 липня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон Харків» на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 20 жовтня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон Харків» , державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Людмили Іванівни, треті особи: Департамент Служб у справах дітей Харківської міської ради , ОСОБА_3 , Публічне акціонерне товариство « Банк «Фінанси та кредит» , Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Ія Володимирівна про скасування реєстрації речового права , права власності на іпотечне майно

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 20 жовтня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон Харків», державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Людмили Іванівни, треті особи- Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, ОСОБА_3 , Публічне Акціонерне товариство «Банк « Фінанси та кредит», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Ія Володимирівна - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Людмили Іванівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу) індексний номер 55689502 від 14.12.2020 на квартиру АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Легіон Харків».

Скасовано запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Легіон Харків» за № 39693431 від 24 листопада 2020, здійснений на підставі іпотечного договору № 1903 від 22липня 2008, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салига Н.А.

Відновлено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу , посвідченого 29.12.2005 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Левковець А.Л. за реєстровим № 2230.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон Харків» на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3178 грн.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 07 червня 2023 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон Харків» - залишено без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 20 жовтня 2021 року - залишено без змін.

08 серпня 2023 року на адресу апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 , адвоката Селезень С.В. про ухвалення додаткового рішення у справі в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 25 березня 2024 року заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення - залишено без розгляду.

Підставою для залишення без розгляду заяви представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 стало те , що до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції адвокат Селезень С.В., яка брала участь у судовому засіданні, не надала суду доказів про розмір понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу та про подання таких доказів після ухвалення судового рішення не заявляла, і лише 04 серпня 2023 року засобами поштового зв`язку подала до апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення, до якої не долучила жодних доказів , крім іншого не надала й доказів направлення відповіданої заяви сторонам по справі.

22 квітня 2024 року від представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 повторно надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. Згідно заяви , ОСОБА_2 вказує, що у позовній заяві було визначено попередній орієнтовний розрахунок витрат які ОСОБА_1 очікує понести в зв`язку із розглядом справи. До повторно поданої заяви про ухвалення додаткового рішення долучено підтвердження її направлення сторонам по справі, а також докази надання правової допомоги.

ОСОБА_2 посилається на те , що згідно з приписами статті 257 ЦПК України особа , позов якої залишено без розгляду , після усунення умов , що були підставою для залишення заяви без розгляду , має право звернутися до суду повторно. У зв`язку із чим представником ОСОБА_1 , ОСОБА_2 повторно було направлено заяву про ухвалення додаткового рішення.

Частиною четвертою статті 270 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про ухвалення додаткового рішення у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

При цьому, згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Таким чином, враховуючи, що апеляційний суд не вбачає необхідності у виклику сторін у судове засідання, дана заява розглядається в порядку письмового провадження без призначення судового засідання та повідомлення учасників справи.

Ознайомившись з доводами заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів вважає, що вказану заяву слід залишити без розгляду, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною третьою статті 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Частинами першою, другою, третьою статті 246 ЦПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини 3 статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч.1 ст.182 ЦПК України).

Аналіз вищезазначених процесуальних норм дає підстави для висновку, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Як зазначив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 березня 2020 року у справі №520/8309/18, законодавцем визначено процесуальний наслідок не заявлення до закінчення судових дебатів вимоги на відшкодування судових витрат на правничу допомогу або подання доказів таких витрат із пропуском п`ятиденного строку з моменту винесення рішення у справі. В такому випадку суд залишає заяву сторони про винесення додаткового судового рішення без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в ухвалах Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі №750/14822/21, від 24 травня 2023 року у справі №446/2455/21.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, судове засідання апеляційного суду у даній справі було призначено на 07 червня 2023 року на 11:20 год.

ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 не скористалася правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу та заяви про розподіл судових витрат згідно ч.8 ст.141 ЦПК України.

Згідно протоколу судового засідання від 07.06.2023 , ОСОБА_2 , що діє в інтересах ОСОБА_1 , була присутня в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Постанова Полтавського апеляційного суду прийнята 07 червня 2023 року в судовому засіданні за присутності представників сторін по справі.

Отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , знаючи про розгляд даної справи , не подали до апеляційного суду до закінчення судових дебатів докази понесення витрат на правову допомогу.

Разом з цим, заява про розподіл витрат на правову допомогу подана представником ОСОБА_1 , ОСОБА_2 04.08.2023 року засобами поштового зв`язку, тобто, зі спливом строків, передбачених положеннями ч.8 ст.141 ЦПК України.

Доводи представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 у позові зазначено орієнтовний розмір витрат що будуть понесені у зв`язку із розглядом справи, апеляційний суд відхиляє, оскільки кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України). З матеріалів позовної заяви встановлено, що остання не містить посилань у прохальній частині на розподіл витрат на правничу допомогу , окрім того серед долучених до позовної заяви доказів відсутні підтвердження понесення таких витрат , а заява про розподіл судових витрат надана суду містить вимогу щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу за апеляційний перегляд справи.

Таким чином, посилання представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на усунення недоліків заяви про ухвалення додаткового рішення , та як наслідок необхідності його задоволення, апеляційний суд відхиляє. У строк визначений ст. 141 ЦПК України заявником не було надано суду доказів понесення судових витрат та підтвердження направлення відповідної заяви сторонам по справі , до закінчення судових дебатів у справі представником ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не було зроблено відповідну заяву.

Більше того , ухвалою Полтавського апеляційного суду від 25 березня 2024 року питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу вже вирішено.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що заява представника ОСОБА_1 , адвоката Селезень С.В. про розподіл витрат на правову допомогу підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статями 133, 141, 268, 270 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: В.М.Триголов

Судді: А.І.Дорош

О.А.Лобов