справа №176/1832/24
провадження №2-о/176/78/24
РІШЕННЯ

Іменем України

24 липня 2024 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Гусейнова К.А.,

з участю секретаря судових засідань Петренко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Жовті Води справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи: Жовтоводської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

з участю учасників справи: заявниці ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

08 липня 2024 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 , в якій вона просить встановити факт її постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Жовті Води Дніпропетровської області, на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її рідна тітка ОСОБА_2 . Факт родинних відносин між ними підтверджується рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 30.01.2024 року. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на майно, що їй належало, а саме: на 1/5 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Оскільки на момент смерті тітки заявниця, як єдина спадкоємиця померлої, була зареєстрована та фактично проживала разом з нею необхідності в зверненні до нотаріуса із заявою для отримання свідоцтва про право на спадщину не було.

На даний час заявниця вирішила належним чином оформити право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво у нотаріуса. В січні заявниця звернулась до приватного нотаріуса Дудник Т.В. з метою оформлення права на спадщину після смерті тітки. Опрацювавши надані документи нотаріус дала усну відповідь, що хоча вони фактично проживали з тіткою разом, проте були зареєстровані за різними адресами.

Таким чином, у зв`язку з тим, що заявниця є єдиною спадкоємицею тітки, проте не звернулась у встановлений законом строк для прийняття спадщини (6 місяців), видати їй відповідне свідоцтво про право на спадщину нотаріус не може. Дана обставина змусила заявницю звернутись до суду.

Заявниця вважає, що оскільки вона, як спадкоємець за законом, постійно проживала разом із тіткою на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу на відкриття спадщини не заявила про свою відмову від спадщини, то вважається такою, що прийняла спадщину.

Метою встановлення факту спільного проживання заявниці зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. За таких обставин вона була змушена звернутись до суду із заявою про встановлення факту її постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала свою заяву про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем, пояснила, що ОСОБА_2 є її рідною тіткою по матері, починаючи з 1981 року вона мешкала разом із тіткою. Чоловік тітки помер у 1980 році, дітей тітка не мала та інших родичів також не має. Спочатку вона проживали по АДРЕСА_3 , а потім переїхали разом в будинок АДРЕСА_1 . Вона піклувалась весь час про тітку, оскільки тітка біла інвалідом 1 групи, була сліпа. Після смерті тітки займалась її похованням.

Від заінтересованої особи Жовтоводської міської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, в якому зазначено, що Жовтоводська міська рада не заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається з паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 30.07.1996 року Жовтоводським МВ УМВС України в Дніпропетровській області, заявниця ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Жовті Води Дніпропетровської області та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . /а.с.4-5/

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 23.04.2012 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що в Книзі реєстрації смертей 23.04.2012 року зроблено відповідний актовий запис №271. /а.с.7/

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 30 січня 2024 року було встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 в с.Мемешево, Знаменського району, Омської області та померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Жовті Води Дніпропетровської області є рідною тіткою ОСОБА_1 , уродженки м.Жовті Води Дніпропетровської області, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 . Рішення набрало законної сили 01.03.2024 року. /а.с.8-9/

Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до довідки №654 від 14.12.2023 року, виданої Відділом реєстру територіальної громади, ОСОБА_2 , 1923 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 та знята з реєстрації місця проживання 08.05.2012 року у зв`язку зі смертю. На момент смерті за даною адресою жодної іншої особи не зареєстровано. /а.с.10/

Відповідно до довідки №73 від 06.03.2024 року, засвідченої сусідами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вбачається, що ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , доглядала за своєю хворою тіткою ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , постійно проживали та вели спільне господарство до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 і поховала її. /а.с.11/

Даний факт також підтверджується показами свідка ОСОБА_6 .

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона є сусідкою заявниці ОСОБА_1 , проживає по вул. Львівській в будинку поряд та спостерігала як з 2005 року по квітень 2012 року з ОСОБА_1 проживала її тітка ОСОБА_7 , яка була сліпа. Після її смерті ОСОБА_1 займалась похованням.

На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Метою звернення заявника до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

В ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч.3 ст.1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.»

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

Під час судового розгляду встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З положень ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

Таким чином, оскільки заявниця, як спадкоємиця за законом постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявила про свою відмову від спадщини, то вона вважається такою, що прийняла спадщину.

Під час судового розгляду з письмових доказів, а також показів свідка судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , постійно проживала разом з тіткою ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 та померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Метою встановлення факту спільного проживання заявниці зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява ОСОБА_1 обґрунтована, знайшла своє підтвердження під час судового розгляду, і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 13, 258-259, 264, 265, 268, 315, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи: Жовтоводської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 та померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Жовті Води, Дніпропетровської області, на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст складено 25 липня 2024 року.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Кімал ГУСЕЙНОВ