КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Кафідова О.В.
№ 22-ц/824/8581/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 755/14354/23

25 липня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Баховського Михайла Михайловича на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року, ухвалене під головуванням судді Арапіної Н.Є. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший інвестиційний клуб» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший інвестиційний клуб» звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 01 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Міжнародний іпотечний банк» та відповідачем укладено договір про іпотечний кредит № 3.07111787 відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 75 000 доларів США строком на 180 місяців зі сплатою процентів за користування грошовими коштами. У забезпечення виконання договору про іпотечний кредит № 3.07111787 від 01 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Міжнародний іпотечний банк» та відповідачем 01 листопада 2007 року укладено іпотечний договір № 3.07111787, відповідно до умов якого відповідач передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 . 12 березня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум банк» та позивачем укладено договір № 98к про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, згідно якого позивач набув право вимоги до відповідача за договором про іпотечний кредит № 3.07111787 від 01 листопада 2007 року. 12 березня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум банк» та позивачем укладено договір № 98і про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, згідно якого позивач набув право вимоги до відповідача за іпотечним договором № 3.07111787№ 3.07111787 від 01 листопада 2007 року. 18 березня 2018 року позивачем надіслано відповідачу вимогу про усунення порушень та повернення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 3.07111787 від 01 листопада 2007 року у розмірі 26 817,81 доларів США, що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 21 747,76 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 5 343,05 доларів США. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про іпотечний кредит № 3.07111787 від 01 листопада 2007 року у розмірі 1 234 890,81 грн. Станом на день звернення до суду грошові зобов`язання відповідачем не виконано.

З огляду на вище викладене просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором про іпотечний кредит у розмірі 1 234 890,81 грн, інфляційні втрати у розмірі 379 086,59 грн та три відсотки річних у розмірі 70 687 грн за період з 30 травня 2020 року по 30 травня 2023 року.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший інвестиційний клуб» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший інвестиційний клуб», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 41058345, місцезнаходження: вул. Ярославська, буд. 56-А, кімн. 3, м. Київ, 04071, заборгованість за договором про іпотечний кредит № 3.07111787 від 01 листопада 2007 року у розмірі 21 474 (двадцять одна тисяча чотириста сімдесят чотири) грн доларів США 76 центів, три проценти річних за період з 30 травня 2020 року по 30 травня 2023 року у розмірі 1 119 (одна тисяча сто дев`ятнадцать) доларів США 76 центів.

В решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 23 лютого 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Баховський Михайло Михайлович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року в частині задоволених позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права.

Зазначає, що задовольняючи позов суд першої інстанції застосував потрійне стягнення боргу з ОСОБА_1 ,оскількиборгбулостягнуто повністюза рахунокреалізацією іпотечного застереження та частково виконавчим написом нотаріуса.

Зазначає, що між закритим Акціонерним товариством "Міжнародний іпотечний Банк" та ОСОБА_1 був укладений Договір про кредитування поточного рахунку № 3.07111787.о від 01 листопада 2007 року, відповідно до якого банк зобов`язався надати грошові кошти у вигляді відновлюваної кредитної лінії шляхом кредитування поточного рахунку № НОМЕР_2 , що відкритий кредитором в сумі якої не вистачає на поточному рахунку позичальника для сплати щорічних страхових платежів, але не більше ніж 2 805 (дві тисячі вісімсот п`ять) на дату їх сплати відповідно до договорів страхування, які укладені позичальником відповідно до договору про іпотечний кредит № 3.07111787 від 01.листопада 2007 року. Строк дії кредиту до 29 січня 2012 року включно.

01 листопада 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Міжнародний іпотечний банк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 3.07111787.Згідно п.1 договору іпотекодавець передав, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , з метою забезпечення повного виконання зобов`язань іпотекодавця за договором про іпотечний кредит № 3.07111787 укладеного іпотекодавцем з іпотекодержателем 01 лиспопада 2007 року та додатків до нього.

19 червня 2015 року був укладений додатковий договір до договору про іпотечний кредит № 3.07111787 від 01 листопада 2007 року, яким сторони здійснили консолідацію простроченої суми кредиту та залишку заборгованості за кредитом, змінили розмір щомісячного ануітентного платежу.

19 лютого 2016 року був укладений додатковий договір до договору про іпотечний кредит № 3.07111787 від 01 листопада 2007 року, яким сторони встановили щомісячний платіж в сумі 250 дол. США

10 серпня 2016 року був укладений додатковий договір до договору про іпотечний кредит № 3.07111787 від 01 листопада 2007 року, яким сторони з метою здійснення реструктуризації змінили порядок загашення заборгованості.

За період з 01 листопада 2007 року до червня 2017 року позичальник ОСОБА_4 повернула кредитні кошти, що підтверджується відповідними платіжними документами.

На момент отримання кредиту (01.11.2007 - USD 55 000 та 22.11.2007 - USD 20 000) курс НБУ дорівнював 5,05 гривні за 1,00 долар США.

За умови дотримання відповідачем вимог чинного законодавства України, під час укладання Додаткового договору №1, в його пункті 2 залишок по кредиту, що був забезпечений іпотекою, повинен був дорівнювати 24 839 доларів США 94 центи помножені на 5,05 гривень: 125 441 гривень 70 копійок (станом на 21.06.2015).

Звертає увагу суду, що відповідач та поручитель протягом червня 2015 - травня 2017 років сплатили на користь банку відповідні кошти. За таких обставин кредит повернуто повністю.

Вказує на те, що стягувачем вимоги задоволені шляхом реєстрації права власності на підставі іпотечного застереження на квартиру за адресою АДРЕСА_2 , шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності від 01.10.2019 року.

Вказує на те, що окрім вище зазначеного на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни , № 7949 від 12.05.2021 року з нього на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Перший інвестиційний клуб" було стягнуто грошові кошти.

Також на думку апелянта суд самостійно змінив валюту позовних вимог, жодним чином не обгрунтував таке своє рішення. Не врахував приписи ст. 192 Цивільного кодексу України згідно якої законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України є грошова одиниця України гривня.

24 червня 2024 року від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший інвестиційний клуб» до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому представник зазначав, що не погоджується з доводами апеляційної скарги відносно того, що скаржник нібито погасив заборгованість, що сплачена ним у гривні по курсу 5,05 грн. за 1 дол. США, оскільки відповідач отримав кредит в іноземній валюті, а тому мав повернути таку ж кількість іноземної валюти, а не гривню.

Зазначає, що не погоджується з доводами апеляційної скарги відносно відсутності доказів отримання відповідачем грошових коштів, оскільки в апеляційній скарзі відповідач підтверджує факт отримання кредитних коштів та часткового погашення заборгованості.

Також представник вважає безпідставними доводи апеляційної скарги відносно того, що позивачем пропушено строк позовної давності.

З урахуванням вище викладеного просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засідання з`явився представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший інвестиційний клуб» Плачинда Костянтин Олександрович, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Також в судове засідання з`явився представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Баховський Михайло Михайлович, який підримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 01 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Міжнародний іпотечний банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_5 було укладено договір про іпотечний кредит № 3.07111787 відповідно до умов якого кредитор на умовах договору надає позичальнику грошові кошти в сумі 75 000,00 грн. на строк користування 180 місяців, а позичальник зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування в розмірі 12,50% річних, виходячи з 360 календарних днів у місяці, здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках і виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі. (п. 1.1)

Кредит надавався позичальнику на власні потреби. (п. 1.2)

Сторони погодили, що кредит надається позичальнику в безготівковій формі, шляхом перерахування всієї суми кредиту на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_2 , МФО 380388 у ЗАТ «Міжнарожний іпотечний банк». (п. 2.3)

Згідно з умовами, визначеними пунктом 3.1 статті 3 кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються кредитором щомісячно на день сплати поточної заборгованості за кредитом, виходячи із залишку заборгованості основної суми за кредитом, згідно з пунктом 1.1. цього договору.

Платежі з погашення суми та процентів кредиту здійснюються у вигляді щомісячного ануітетного (рівномірного) платежу. Сума щомісячного ануітетного платежу за цим договором, що включає в себе частину суми кредиту та нарахованих за місяць процентів, становить 924,40 доларів США.

Погашення відповідної частини кредиту процентів та сплата нарахованих процентів за його користування здійснюється шляхом договірного списання кредитором коштів з поточного рахунку позичальника щомісячно 21числа кожного календарного місяця в порядку та сумах, передбачених цим договором, при цьому до настання строків погашення відповідної частини кредиту та сплати нарахованих процентів за його користування позичальник зобов`язується поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу кредитора (чи перерахування з іншого власного банківського рахунку) у сумі не менш суми чергового ануітетного платежу (пункт 3.2. статті 3 кредитного договору).

Між Закритим акціонерним товариством «Міжнародний іпотечний банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_5 було підписано додаток до кредитного договору № 3.07111787 від 01 листопада 2007 року графік повернення кредиту та сплати відсотків. З наданого графіку вбачається, що кредитні кошти повертаються у дол. США.

01 листопада 2007 року між ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 3.07111787 відповідно до якого сторони погодили, що за даним договором іпотекодавець передає, а іпотеко держатель приймає в іпотеку житлову нерухомість, а самке квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до відомостей у довідці- характеристиці, виданий Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 26 жовтня 2007 року № 1287342, вартість квартири, що передається в іпотеку становит 25 658,99 грн. (п. 1.1)

Сторони погодили, що заставна вартість предмета іпотеки, на момент укладення цього договору визначена сторонами в сумі 568 722,57 грн., що в еквіваленті при перерахуванні на долари США за офіційним курсом НБУ на день укладення цього договору становить 112 618,33 дол. США. (п. 1.2)

03 березня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до голови правління ПАТ «Платинум банк» з заявою в якій просив при повному достроковому погашенні іпотечного кредиту за договором № 3.07111787 від 01 листопада 2007 року застосувати знижку 30% від суми до повного погашення.

30 березня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до голови правління ПАТ «Платинум банк» з заявою в якій просив розглянути питання про переведення (рефінансування) залишку кредиту в гривню.

21 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до голови правління ПАТ «Платинум банк» з заявою в якій просив розглянути питання про реструктуризацію зобов`язань за кредитом в іноземній валюті по курсу 7,99 проведення залишку кредиту в гривню.

19 червня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір до договору про іпотечний кредит № 3.07111787 від 01 листопада 2007 року відповідно до умов якого сторони погодили порядок погашення заборгованості.

Також сторони підписали додаток № 1 додоговору про іпотечний кредит № 3.07111787 від 01 листопада 2007 року графік повернення кредиту та сплати процентів (Нова редакція). З графіку вбачається, що кредитні кошти повертаються у дол. США.

Також встановлено, що 10 серпня 2016 року між банком та позичальниками було укладено додатковий договір до договору про іпотечний кредит з метою здійснення реструктуризації заборгованості за ним.

Відповідно до умов додаткового договору в період з 21 серпня 2016 року до 21 січня 2017 року позичальник сплачує щомісячний платіж в розмірі 250 доларів США, а сплата залишку нарахованих та не сплачених у вказаний період процентів та погашення основного боргу здійснюється частинами кожного місяця до кінця строку користування кредитом.

12 березня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Перший інвестиційний клуб» укладено договір № 98к про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, згідно якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший інвестиційний клуб» набуло право вимоги до відповідача за договором про іпотечний кредит № 3.07111787 від 01 листопада 2007 року (а.с. 12-13, 14).

12 березня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Перший інвестиційний клуб» укладено договір № 98і про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, згідно якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший інвестиційний клуб» набуло право вимоги до відповідача за іпотечним договором № 3.07111787№ 3.07111787 від 01 листопада 2007 року (а.с. 15-16, 17).

18 березня 2018 року позивачем надіслано відповідачу вимогу про усунення порушень та повернення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 3.07111787 від 01 листопада 2007 року у розмірі 26 817,81 доларів США, що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 21 747,76 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 5 343,05 доларів США.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про іпотечний кредит № 3.07111787 від 01 листопада 2007 року станом на 30 травня 2023 року становить 1 234 890,810 грн., яка складається з: 785 117,22 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням у розмірі 785 117,22 грн., інфляційні втрати за період з 30 травня 2020 року по 30 травня 2023 року становить 379 086,59 грн. та 3% річних за період з 30 травня 2020 року по 30 травня 2023 року становить 70 687,00 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 21 474,76 дол. США суд першої інстанції посилався на те, що відповідач договірні зобов`язання не виконав, а тому за вимогою позивача суд вважає необхідним стягнути на його користь суму неповернутих грошових коштів переданих за договором про іпотечний кредит, тобто 21 474,76 доларів США, що відповідатиме вимогам статті 1046 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка полягає у визнанні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договори і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої домовленості, яка знайшла своє вираження у статтях 3, 6, 626, 627, 628, 629, 638 ЦК України.

Договором згідно з частиною першою статті 626 цього Кодексу є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК України).

Частина перша статті 1054 ЦК України дає визначення кредитного договору як договору, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За положеннями частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою цієї норми зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів.

Загальною умовою виконання зобов`язання є виконання його належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Частиною першою статті 530 визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги).

Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України).

Жодних обмежень щодо заміни кредитодавця у зобов`язанні, що випливає з кредитного договору, закон не містить, таких обмежень не встановлено і укладеним з відповідачами кредитним договором.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач є боржником у зобов`язанні, що виникола на підставі укладеного з банком кредитного договору.

Також з матерідалів справи вбачається, що позивач набув право вимоги до відповідача на суму заборгованості у розмірі 26 817,81 дол. США, з яких 21 474,76 дол. США заборгованість за основним зобов`язанням та 5 343,05 дол. США заборгованість за нарахованими процентами.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив стягнути з відповідача лише заборгованість за тілом кредиту у розмірі 21 474,76 дол. США, щор становить 785 117,22 грн.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, відповідач зазначив, що заборгованість ним була погашена у повному розмірів, а тому позовні вимоги є безпідставними, разом з тим, перевіряючи надані відповідачем докази погашення заборгованості, колегія суддів зазначає, що відповідно до умов договору, відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 75 000,00 дол. США, тобто повернути заборгованість він повинен був також у встановленій валюті, проте відповідач погашав заборгованість у гривні, у звязку з чим у останнього утворилась заборгованість.

З урахуванням вище викладеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції відносно того, що заявлений до стягнення розмір заборгованості відповідача за кредитом є доведеним і обґрунтованим.

Відповідно до положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Три проценти річних розраховуються по формулі: сума боргу х 3 х кількість днів прострочення платежу/365/100.

Розмір невиконаного відповідачами грошового зобов`язання становить 21 474,76 дол. США, що і є базою для нарахування трьох процентів річних.

Судом першої інстанції було правильно зроблено розразхунорк 3% річних за період з 30 травня 2020 року по 30 травня 2023 року з урахуванням суми боргу.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості вимог позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту та за відсотками, нарахованими на підставі ст. 625 ЦК України.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування наслідків спливу строків позовної давності до спірних відносин.

Так, за приписами статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Згідно з умовами, визначеними пунктом 4.4. статті 4 кредитного договору, кредитор набуває право вимагати від позичальника дострокового погашення кредиту, а позичальник зобов`язується на вимогу кредитора достроково погасити кредит в повному обсязі та сплатити нараховані проценти за користування кредитом, нараховану неустойку та інші платежі та нарахування за цим договором (при їх наявності), зокрема у разі виникнення простроченої заборгованості з погашення кредиту та (або) прострочення сплати процентів за його користування та (або) сплати неустойки, впродовж більш ніж п`яти календарних днів.

За висновками Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеними, зокрема у постанові від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, звернення банку з позовом, вимогою про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом (заявою) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Судом установлено, що 18 березня 2018 року позивач скористався наданим йому договором та законом правом вимагати дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором та реалізував його шляхом направлення позичальникам відповідної вимоги, і тим самим змінив строк виконання основного зобов`язання.

Відомості про дату одержання відповідачами вимоги позивача про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором в матеріалах справи відсутні, а відтак початок перебігу строку позовної давності у цьому спорі слід відраховувати з 36-го календарного дня від дати направлення цієї вимоги, тобто з 24.04.2018.

З огляду на викладене строк позовної давності у спірних правовідносинах мав закінчитись 24.04.2021, проте позивач звернувся з позовом у вересні 2023 року

Разом з тим, суд першої інстанції взяв до уваги, що Законом України від 30.03.2020 № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема статтями 257 та 258 цього Кодексу, продовжується на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 на усій території України встановлений карантин, який неодноразово продовжувався та тривав до 30.06.2023 року.

За таких обставин суд правильно виснував, що строк позовної давності у цьому спорі не пропущений, а порушене майнове право позивача підлягає захисту.

Щодо доводів апеляційної скарги відносно того, що суд самостійно змінив валюту позовних вимог,жодним чином не обгрунтував таке своє рішення. Не врахував приписи ст. 192 Цивільного кодексу України згідно якої законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України є грошова одиниця України гривня, колегія суддів зазначає наступне.

Судом встановлено, що правочин фактично вчинявся в іноземній валюті. Сума щомісячного ануітетного платежу за цим Договором, що включає в себе частину суми кредиту та нарахованих за місяць процентів становить 924,40 доларів США (п.3.1 договору про іпотечний кредит).

Відповідачем не виконано зобов`язань, визначених договором про іпотечний кредит № 3.07111787 від 01 листопада 2007 року.

Будь-яких доказів щодо належного виконання умов договору відповідачем не надано.

Суд першої інстанції правильно застосував висновки викладенів постанові Великої Палати Верховного Суду де нею висловлена правова позиція з цього приводу, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово.

У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Суд першої інстанції правильно врахував, що у зобов`язанні не встановлено обчислення гривневого еквіваленту при стягненні зобов`язання.

У разі визначення зобов`язання в іноземній валюті позивач повинен звертатися з позовом про стягнення боргу саме в іноземній валюті

З огляду на положення ч. 1 ст. 1046 ЦК України, а також ч. 1 ст. 1049 ЦК України, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Баховського Михайла Михайловича.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Баховського Михайла Михайловичазалишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена

в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 26 липня 2024 року

Головуючий: Судді: