Провадження № 6/522/372/24
УХВАЛА

18 липня 2024 Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судових засідань Кріцької Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2023 cуддею Приморського районного суду м. Одеси Суворовою О.В. було видано судовий наказ у цивільній справі № 522/18352/23 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей у розмірі (однієї другої) частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця починаючи з 19 вересня 2023 року і до досягнення старшої дитини повноліття, тобто стягувати частку (одну другу) заробітку (доходу) платника аліментів до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, далі стягувати 1/3 частку (одну третю) заробітку (доходу)платника аліментів до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття , а, далі стягувати частку (одну четверту) усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення ним повноліття.

Заява мотивована тим, що згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 18.08.2023 року діти проживають із батьком та перебувають на його утриманні.

Представник ОСОБА_1 звернувся до суд з заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що під час звернення до суду діти проживали із батьком, що було встановлено судом. Наразі ситуація кардинально змінилась. Молодший син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 за однією адресою. Всі фінансові витрати щодо виховання дитини наразі покладені на заявника. Підтвердженням цього є довідки про підтвердження реєстрації ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , яка засвідчує те, що дитина проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 ), та перебуває на її утриманні. Суду Копії довідок про підтвердження реєстрації ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , їх засвідченого перекладу на німецьку мову.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який було затверджено Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні було введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року.

У зв`язку із веденням в Україні воєнного стану та небезпекою перебування дитини на території України через постійні обстріли та небезпеку для життя, ОСОБА_1 була змушена вивести дитину за межі території України. Такі заходи було вчинено матір`ю виключно в інтересах дитини.

Сплачувати аліменти на утримання трьох дітей є недоцільним, враховуючи те, що молодший син проживає фактично з нею і перебуває на її утриманні. Це змусило ОСОБА_1 звернутись до суду із захистом свої прав і визнанням судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

20.06.2024 заява прийнята до розгляду.

У судовому засіданні 25.06.1014 відкладено розгляд справи, оскільки надійшла заява представника стягувача про відкладення розгляду справи, в звязку з зайнятістю в іншій справі.

До суду також надійшли письмові поясенння представника Стягувача в якому зазначено, що відсутні підстави для визнання таким, що непідлягає виконанню всього наказу, оскільки на утриманні батька знаходяться ще двоє синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

В судове засідання 18.07.2024 сторони не прибули, проте згідно до ч. 3ст. 432 ЦПК України, неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

На підставі зазначеного, суд вважає можливим провести розгляд заяви за відсутність сторін, на підставі наявних доказів.

Так, згідно до ч.1ст.173 ЦПК України передбачено, що суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями432,435цьогоКодексу.

Згідно до ч. 2ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Судом встановлено, що син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 , що свідчить про те, що обов`язок боржника щодо сплати аліментів на цю дитину відсутній.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Статтею 173 ЦПК України визначено, що суд може внески виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, в порядку визначеному ст. 432 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі N 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Враховуючи обставини, що з моменту винесення судового наказу відбулись зміни та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 мешкає з матір`ю, що підтверджується довідкою зі Служби зі справ реєстрації населення міста Гайльброт віл 18.04.2024 (а.с. 49), тому відсутні підстави для продовження стягнення з матері аліменти на утримання цієї дитини.

З урахуванням зазначених обставин, суд вважає за необхідне визнати судовий наказ від 29.09.2023, виданий Приморським районним судом м. Одеси у цивільній справі наказного провадження № 522/18352/23 за заявою ОСОБА_2 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Керуючись ст. ст. 259, 160, 173, 432 ЦПК України, суд

постановив:

Визнати судовий наказ від 29.09.2023, виданий Приморським районним судом м. Одеси у цивільній справі наказного провадження № 522/18352/23 за заявою ОСОБА_2 таким, що не підлягає виконанню в частинні стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею. Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали складено 26.07.2024 в зв`язку з відсутністю електропотсачання.

Суддя Р. Д. Абухін

18.07.2024