УХВАЛА

23 липня 2024 року

м. Київ

справа № 644/5409/24

провадження № 61-160вп24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши питання про визначення підсудності справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про розірвання шлюбу.

15 липня 2024 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова постановив ухвалу, згідно з якою направив цивільну справу № 644/5409/24 до Верховного Суду для вирішення питання підсудності у порядку, передбаченому статтею 29 ЦПК України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що сторонами у справі є громадяни України, які проживають за межами України в Норвегії.

22 липня 2024 року матеріали справи № 644/5409/24 надійшли до Верховного Суду.

Верховний Суд вважає, що у визначенні підсудності справи належить відмовити.

Відповідно до статті 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Отже, Верховний Суд визначає підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами та про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, якщо обидві сторони проживають за межами України.

Тобто, підсудність справ визначається ухвалою Верховного Суду у тому разі, якщо обидві сторони проживають за межами України.

Тимчасове перебування громадян України за межами України не є підставою для визначення підсудності судових справ за їх участю Верховним Судом.

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є громадянкою України та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач є громадянином України, та згідно з інформацією, отриманою судом першої інстанції з Єдиного державного демографічного реєстру, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

У поданому позові позивачем зазначено, що вона проживає за адресою тимчасового мешкання: АДРЕСА_2 ) тел. НОМЕР_1 , відповідач проживає retur: АДРЕСА_3 (АДРЕСА_3).

У матеріалах є зокрема копії паспортів громадян України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також копії виду на проживання або дозволу на перебування сторін у справі, які викладені норвезькою мовою та не мають офіційного перекладу.

Пунктом 6 Порядку ведення обліку громадян України, які проживають за межами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2020 року № 85, передбачено, що про перебування на консульському обліку та зняття з консульського обліку закордонними дипломатичними установами України видаються довідки.

Громадяни України, які зареєстровані в Україні за певною адресою, мають право стати на тимчасовий консульський облік у Посольстві України в Норвегії до завершення терміну дії дозволу на проживання в Норвегії (Oppholdstillatelse). Ця дія є необов`язковою та безкоштовною. Перебування на консульському обліку дає можливість підтвердити перебування у Норвегії, відразу бути внесеним до списків виборців у Посольстві, перебувати з автомобілем на норвезькій реєстрації в Україні до двох місяців, можливість встановити контакти з рідними в Україні у надзвичайних випадках та інше.

Довідки про перебування позивача та відповідача як громадян України на консульському обліку у закордонній дипломатичній установі України на території Норвегії відсутні.

Таким чином, наявні у матеріалах справи документи не підтверджують, що сторони у справі є громадянами України, які проживають у Норвегії. Тобто у суду відсутні докази, які би підтверджували зареєстроване місце проживання сторін спору у Норвегії.

Оскільки матеріали справи № 644/5409/24 не підтверджують належними доказами факт проживання позивача та відповідача у Норвегії, немає підстав для визначення Верховним Судом підсудності цієї справи.

Керуючись статтею 29 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У визначенні підсудності цивільної справи № 644/5409/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.

Матеріали цивільної справи № 644/5409/24 повернути до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко