Справа № 128/562/23
УХВАЛА

25 липня 2024 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Карпінської Ю.Ф.,

за участю секретаря Дусанюк Н.О.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника ОСОБА_1 адвоката Маліновської Юлії Михайлівни про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 128/562/23 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,

УСТАНОВИВ:

04.07.2024 до Вінницького районного суду Вінницької області надійшла вищевказана заява, яка обґрунтована тим, що заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 11.04.2023 у справі № 128/562/23 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, було задоволено позов і стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки від його доходу щомісячно, починаючи з 16.02.2023, і до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не більше 23-річного віку. Відповідач дізнався про винесене заочне рішення від державного виконавця, коли було накладено арешт на кошти боржника та заблоковано його рахунки в березні 2024 року, а в травні 2024 року звернувся до адвоката за правовою допомогою. Копію заочного рішення представник відповідача отримала 01.07.2024. В судові засідання, призначені по справі, відповідач не міг з`явитись через обставини, які від нього не залежали, оскільки не був обізнаний про час та місце їх проведення, підпис, який начебто належить відповідачу на врученні відправлення, не належить відповідачеві, оскільки він навіть візуально не збігається з його підписом. Відповідач дійсно зареєстрований за зазначеною адресою, однак за нею не проживає, оскільки з 19.04.2022 до теперішнього часу перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується відповідною довідкою, а також у зв?язку з тим, що з 26.06.2022 і до теперішнього часу приймає безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, що підтверджується відповідною довідкою. Позивач знала про проходження відповідачем служби в лавах ЗСУ, однак цей факт приховала, використовуючи судову систему для реалізації власних цілей. Таким чином, відповідач був позбавлений можливості знати про час і місце розгляду справи, тому причина його неявки в судове засідання є поважною. Крім того, відповідач був позбавлений можливості скористатися правовою допомогою дія захисту своїх прав, надати до суду заперечення на позовні вимоги (відзив) та докази, які підтверджують такі заперечення. Щодо заперечень проти позовних вимог позивача та докази, на яких вони ґрунтуються, зазначає таке. На утриманні у відповідача перебуває двоє малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про цей факт позивач також обізнана. Крім того, донька відповідача ОСОБА_4 має вроджену ваду розвитку сечової системи (правобічний уретерогідронефроз) та потребує постійного профілактичного лікування та обстеження, що є дороговартісним. Відповідач має важкий матеріальний стан, оскільки на його утриманні перебувають малолітні діти, одна з яких потребує постійного обстеження та лікування. Вважають, що зазначені обставини мають істотне значення для правильного вирішення справи, заочне рішення суду підлягає перегляду для реалізації прав відповідача, наданих процесуальним законодавством України, яке охороняється Конституцією та положеннями Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка ратифікована Україною в законному порядку, що надає право людині на справедливий судовий розгляд і законний захист прав. Враховуючи, що відповідача не було повідомлено належним чином про розгляд даної цивільної справи, він був позбавлений можливості подавати докази та заперечення проти позовних вимог. Просять поновити ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 11.04.2023 у справі № 128/562/23; переглянути заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 11.04.2023 у справі № 128/562/23; скасувати заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 11.04.2023 у справі № 128/562/23 та призначити справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні.

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 05.07.2024 заяву представника ОСОБА_1 адвоката Маліновської Ю.М. було залишено без руху та надано заявнику строк на усунення недоліків.

На виконання вимог ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області від 05.07.2024 подано заяву.

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 15.07.2024 заяву про перегляд заочного рішення прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Учасники справи в судове засідання 24.07.2024 не з`явились, хоч в установленому законом порядку повідомлялись про дату, час та місце судового розгляду.

Представник ОСОБА_1 адвокат Маліновська Ю.М. попередньо подала до суду заяву, у якій просить розгляд заяви про перегляд заочного рішення провести без участі ОСОБА_1 та його представника, вимоги заяви підтримують у повному обсязі та просять задовольнити.

Представник ОСОБА_2 адвокат Жовмір О.В. попередньо подав до суду заяву, у якій зазначив, що вважає заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 11.04.2023 законним та обґрунтованим, просить відмовити у задоволенні заяви про перегляд вказаного рішення, розгляд заяви проводити без їхньої участі.

Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання 24.07.2024 не з`явились з невідомих суду причин, хоч в установленому законом порядку повідомлялись про дату, час та місце судового розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Судом установлено, що Вінницьким районним судом Вінницької області 11 квітня 2023 року було ухвалено заочне рішення у справі № 128/562/23 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Даним рішенням позовну заяву ОСОБА_2 задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 16 лютого 2023 року до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку (а.с. 35-36).

Відповідно до ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Представник ОСОБА_1 адвокат Маліновська Ю.М. у заяві просить поновити строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення, зазначивши, що заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 11.04.2023 у справі № 128/562/23 вона отримала лише 01.07.2024.

Статтею 120 ЦПК України визначено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, встановлюються судом.

Відповідно до ст. 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ч. 1 ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Тобто необхідною умовою для поновлення пропущеного строку є наведення заявником причин його пропуску, яким суд надає оцінку на предмет їх поважності.

Враховуючи ту обставину, що заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 11.04.2023 представник ОСОБА_1 адвокат Маліновська Ю.М. отримала лише 01.07.2024, що підтверджується її підписом на заяві про ознайомлення з матеріалами справи № 128/562/23, а в матеріалах даної справи відсутні докази щодо отримання копії заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 11.04.2023 саме відповідачем ОСОБА_1 , суд визнає поважними причини пропуску строку для звернення з заявою про перегляд заочного рішення та вважає за необхідне поновити строк звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 11.04.2023.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні).

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності. Юридична визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного розгляду справи та її нового вирішення. Повноваження судів вищих інстанцій щодо перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен розглядатись як прихований засіб оскарження, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для повторного розгляду. Відступ від цього принципу може бути виправданим лише коли він обумовлений особливими та непереборними обставинами.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Згідно з ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Сторона заявника в заяві про перегляд заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 11.04.2023 у справі № 128/562/23 зазначає, що відповідач ОСОБА_1 дізнався про винесене заочне рішення від державного виконавця, коли було накладено арешт на кошти боржника та заблоковано його рахунки в березні 2024 року та в травні 2024 року звернувся до адвоката за правовою допомогою. В судові засідання, призначені по справі, відповідач не міг з`явитись через обставини, які від нього не залежали, оскільки не був обізнаний про час та місце їх проведення, підпис, який начебто належить відповідачу на врученні відправлення, не належить відповідачеві, оскільки він навіть візуально не збігається з його підписом. Відповідач дійсно зареєстрований за зазначеною адресою, однак за нею не проживає, оскільки з 19.04.2022 до теперішнього часу перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Варто зазначити, що обставини, про які зазначає сторона заявника, а саме: те, що з 19.04.2022 до теперішнього часу ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 та те, що з 26.06.2022 і до теперішнього часу приймає безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, під час розгляду цивільної справи № 128/562/23 не були відомі суду, жодні докази, що свідчать про такі обставини, у матеріалах цивільної справи № 128/562/23 відсутні.

Довідки, на які посилається сторона заявника, як на підтвердження перебування ОСОБА_1 на військовій службі, подані до суду лише разом з поданням заяви про перегляд заочного рішення.

Крім того, згідно з рішенням суду від 11.04.2023 та матеріалами справи, відповідач ОСОБА_1 неодноразово в судові засідання не з`являвся, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за адресою зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 та за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві: АДРЕСА_2 , а також шляхом виклику через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Вінницькій області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 32).

Стаття 125 Конституції України встановлює, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вільний вибір місця проживання чи перебування право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Правила реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також форми необхідних для цього документів встановлюються Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №265 (далі Порядок).

Особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції (пункт 4 Порядку).

Результат аналізу змісту вказаних норм дозволяє зробити висновок, що особа може мати декілька місць проживання/перебування. Водночас законодавством визначено необхідність проведення реєстрації (декларування) місця проживання/перебування особи, яка може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором.

Реєстрація (декларування) місця проживання/перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час офіційного листування та вручення офіційної кореспонденції.

В нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.

Використання для вручення офіційної кореспонденції фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеною у постанові від 24.06.2024 (справа № 554/7669/21).

Установлено, що судом під час розгляду цивільної справи № 128/562/23 належним чином направлялась судова кореспонденція на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача по справі ОСОБА_1 .

У матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (а.с. 33), з якого установлено, що ОСОБА_1 направлялася судова повістка про виклик в судове засідання на 11.04.2024. Саме 11.04.2024 судом було винесено заочне рішення по справі № 128/562/23, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

На рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (а.с. 33) у графі «розписка в одержанні» міститься підпис.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку.

Крім того, з матеріалів справи, зокрема з оголошення про виклик особи, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, від 16.03.2024 (а.с. 31), установлено, що ОСОБА_1 викликався в судове засідання, що призначене на 11.04.2023, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки станом на 16.03.2023 місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_1 було невідомим.

Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Отже, враховуючи викладенні положення, ОСОБА_1 вважався повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Верховний Суд вважає особу належно повідомленою про рух справи у ситуації, коли вона отримала хоча б один лист від суду, а решта повернулися за закінченням терміну зберігання чи з інших причин (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21.01.2021 у справі № 398/4299/17).

Суд вважає, що у даному випадку ОСОБА_1 було відомо про наявність судової справи, він не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про рух справи, зміст судових рішень, дати судових засідань, зокрема, через сайт судової влади України, однак наданими йому процесуальними правами не скористався.

У рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі.

Верховний Суд у постанові від 27.01.2021 (справа № 398/4299/17) зауважив, що сам лише факт неотримання кореспонденції, яку суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав за належною адресою, та яка поверталася у зв`язку з її неотриманням адресатом, зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.01.2019 (справа № 761/15565/16-ц), від 17.04.2019 (справа № 922/1714/18), від 03.06.2020 (справа № 318/89/18).

Варто також зазначити, що ОСОБА_1 у заяві про перегляд заочного рішення підтвердив, що адресою його зареєстрованого місця проживання є АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано кожній фізичній та юридичній особі право на розгляду судом справи упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими, серед іншого, є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає недоведеними обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судові засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це під час розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто для того, щоб суд прийняв рішення про скасування заочного рішення необхідно встановити наявність двох обов`язкових умов, а саме: відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин; докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За відсутності однієї із зазначених умов суд залишає заяву про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне провадження є додатковою гарантією позивачеві від зловживання відповідачем процесуальними правами, усунення причин затягування процесу, дотримання судами строків розгляду справи. Проте в окремих випадках розгляд справ у порядку заочного провадження не спрощує, а ускладнює процес та дає відповідачу можливість його затягнути, оскільки він має право на скасування заочного рішення судом, який його ухвалив, після чого справа розглядається в загальному порядку.

Отже, дотримання судами процесуального законодавства при ухваленні та перегляді заочного рішення є визначальним з точки зору виконання інститутом заочного провадження своєї мети сприяти ефективному та оперативному здійсненню правосуддя.

Аналогічні висновки зазначені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.02.2019 (справа № 369/2744/15-ц).

Заперечуючи з приводу позовних вимог, сторона заявника зазначає, що відповідач має важкий матеріальний стан, оскільки на його утриманні перебувають малолітні діти, одна з яких потребує постійного обстеження та лікування.

Однак відповідач ОСОБА_1 ні під час розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_2 , ні під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення не надав достатніх доказів, які б підтверджували його, як він сам зазначає, важкий матеріальний стан.

Згідно з ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для скасування заочного рішення, оскільки відповідачем ОСОБА_1 недоведено обставини, що свідчать про неявку в судове засідання з поважних причин, жодних доказів на спростування викладених позивачем ОСОБА_2 обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, суду не надано. Тому заяву представника ОСОБА_1 адвоката Маліновської Юлії Михайлівни про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 128/562/23 слід залишити без задоволення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04).

Керуючись ст.ст. 211, 260, 287-289 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 128/562/23 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Маліновської Юлії Михайлівни про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 128/562/23 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвали суду проголошуються негайно після їх постановлення за правилами проголошення рішень суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного тексту ухвали 25.07.2024.

СУДДЯ Юлія КАРПІНСЬКА