СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/734/24
Провадження № 2/306/443/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2024 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Вінер Е.А.

за участю секретаря судових засідань Петрус А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Свалява цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія" Довіра та Гарантія" (адреса для листування: 04112, м.Київ, вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8 ) до ОСОБА_1 ( адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія" Довіра та Гарантія" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 16 жовтня 2018 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та відповідачем було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 362800. Відповідно до індивідуальної частини договору № 362800 про надання фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна», надав Відповідачу позику у сумі 7000 грн. ТОВ «Авентус Україна» виконав умови Договору про надання фінансового кредиту № 362800 від 16.10.2018 року та перерахував на рахунок Відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 7000 грн., а в свою чергу Позичальник, не виконав умови Договору про надання фінансового кредиту щодо повернення наданих коштів і внаслідок чого виникла заборгованість. 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено Договір факторингу №1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за Договором про надання фінансового кредиту № 362800 від16.10.2018 року, за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора стосовно ОСОБА_1 .Відповідно до розрахунку заборгованості , що був складений на дату укладення Договору відступлення права вимоги №1 від 12.04.2018, загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором складає 28060 грн. Оскільки відповідач зобов`язання добровільно не виконує , позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить поновити строк позовної давності для подання позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 362800 від 16.10.2018, стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №362800 від 16.10.2018 у загальному розмірі 42276,45 гривень, , яка складається: з суми заборгованості 28060,00 грн., суми інфляційних витрат 11687,00 грн., суми 3% річних 2529,45грн., судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 квітня 2024 року справу № 306/734/24 (провадження № 2/306/443/24) передано на розгляд судді Свалявського районного суду Вінер Е.А. (а.с. 39).

17 квітня 2024 року суддею Свалявського районного суду Вінер Е.А. винесено ухвалу про відкриття провадження у справі (а.с. 42).

В судове засідання представник позивача не з"явилася, не алектронну адресу суду подала клопотання про розгляд справи у відсутності представника , позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі (а.с.44-47, 52, 53).

Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 50,51,54,55). Заяв про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов від нього не надходило.

У звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до настіпного висновку.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Судом встановлено, що 16 жовтня 2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 362800 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту у електронній формі. Відповідно до умов договору № 362800, ТОВ «Авентус Україна» надає позичальнику грошові кошти у сумі 7 000,00 грн (п. 1.1 договору) строком на 10 днів (п. 1.2 договору). Сторони погодили фіксовану ставку за користування кредитом 1,53% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (558,45% річних) у межах строку надання кредиту. Відповідач підтвердив факт ознайомлення з наведеними умовами отримання кредиту, ознайомився з ними та погодився і зобов"язується дотримуватись (а.с. 11-15).

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

При цьому, частиною 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

При цьому, договір про надання коштів у кредит на умовах споживчого кредиту № 362800 від 16.10.2018 у вступній частині містить посилання на Правила надання коштів, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», які містять такі відомості, як спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них. Приймаючи умови кредитного договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статей 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Судом встановлено, що укладаючи електронний договір шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідач виконав весь алгоритм дій, спрямований на отримання від ТОВ «Авентус Україна» кредиту.

30 січня 2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено Договір факторингу №1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за Договором про надання фінансового кредиту №362800 від 16.10.2018 року, за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора стосовно ОСОБА_1 (а.с.25).

Відповідно до розрахунку заборгованості, що був складений на дату укладення Договору відступлення права вимоги №1 загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором складає 30160,00 грн. (а.с.20).

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

В силу ч.1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Разом з тим, статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У зв`язку з чим, загальний розмір заборгованості становить 42276,45 грн., з яких заборгованість відповідача за кредитним договором №360822 від 16.10.2018 року - 28060,00 грн., сума збитків з урахуванням 3% річних - 2529,45 грн., сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань -11687,00 грн (а.с.21-23).

Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. 76-81 ЦПК України на спростування даних обставин як на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи, що відповідачем не надано суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також належних та допустимих доказів в спростування його доводів, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити, оскільки відповідачем порушено умови вищезазначеного договору, та не виконано взятих на себе зобов`язань.

Щодо заяви позивча про поновлення строку позовної давності, то вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд.

За ч.ч.1,3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається спочатку.

Законом України від 30.03.2020№ 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язк уз поширенням коронавірусної хвороби(COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258 цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою КабінетуМіністрів Українивід 11.03.2020№ 211«Про запобіганняпоширенню натериторії Українигострої респіраторноїхвороби COVID-19,спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, який неодноразово продовжувався Постановами Кабінету Міністрів України.

У зв`язку з відміною постановою Кабінету Міністрів України № 651 від 27 червня 2023 рокуна всій території України карантину,встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року, продовжені строки, визначеністаттями ЦК України 257,258, завершились у 00 год. 01 хв. 01 липня 2023 року.

Законом України від 8 листопада 2023р. № 3450-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» було внесені зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України: пункт 19 викладено у наступній редакції: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Закон набрав чинності 30.01.2024.

Тобто, строк позовної давності позивачем в даному випадку не пропущено, а отже підстави для його поновлення відсутні.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з приписами ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться копія договору про надання правової допомоги від 22.03.2024 № 33, копія детального опису робіт, копія додаткової угоди до договору про надання правової допомоги, копія акту про підтвердження факту надання правничої допомоги, що складають 5000 гривень (а.с.28-38).

За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про задоволення витрат на професійну правничу допомогу заявлену позивачем.

У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги, що позовні вимоги судом задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.

Керуючись ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268, 354,455 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія" Довіра та Гарантія" (адреса для листування: 04112, м.Київ, вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8 ) до ОСОБА_1 ( адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія"( адреса для листування: 04112, м.Київ, вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8 ) заборгованість за кредитним договором № 362800 від 16.10.2018 в розмірі 42276,45 грн., з яких сума заборгованості - 28060,00 грн., сума збитків з урахуванням 3% річних - 2529,45 грн., сума інфляційних втрат - 11687,00 грн.; судовий збір в розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складений 23 липня 2024 року.

Суддя Свалявського районного суду

Закарпатської області Е.А.Вінер