ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 639/7569/16-ц
Номер провадження 22-ц/818/2460/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (судді-доповідача) Мальованого Ю.М.,

суддів Маміної О. В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Березюк А.І.,

представника ДП «Харківський приладобудівний завод імені Т.Г. Шевченка» Моргун А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 травня 2024 року в складі судді Баркової Н.В. у справі № 639/7569/16-ц за заявою представника Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка», заінтересована особа: Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про роз`яснення рішення суду від 16 грудня 2016 року у цивільній справі № 639/7569/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод імені Т.Г. Шевченка» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод імені Т.Г. Шевченка» (далі ДП «Харківський приладобудівний завод імені Т.Г. Шевченка» в якому, з урахуванням уточнень (а.с. 91) просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, що складає 202 578, 58 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 грудня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 202 578, 58 грн. Стягнуто з ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» на користь держави судовий збір у сумі 1378, 00 грн.

26 квітня 2024 року ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» звернулось до суду із заявою в якій просило роз`яснити резолютивну частину рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 грудня 2016 року в частині стягнення заборгованості за час затримки остаточного розрахунку при звільненні в сумі 202 578,58 грн, а саме чи включає сума стягнення установлені законодавством податки та збори, які повинно сплатити підприємство.

Зава мотивована тим, що рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 грудня 2016 року на час подання заяви не виконано. Виконавчий лист знаходиться на примусовому виконанні в Холодногірсько-Новобаварському відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції. ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка», будучи податковим агентом зобов`язано нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом ІV Податкового кодексу України, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі. Повідомило, що в матеріалах справи наявна довідка ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» № 014-710 від 18 листопада 2016 року, з якої вбачається, що сума середньоденної заробітної плати в розмірі 127,81 грн зазначена без утримання податків та інших обов`язкових платежів. Сума стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку, стягнутої за рішенням суду, встановлена без утримання податку і інших обов`язкових платежів, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника. Отже, необхідність роз`яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, які будуть здійснювати його виконання.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 травня 2024 року у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що рішення суду від 16 грудня 2016 року у цивільній справі № 639/7569/16-ц є зрозумілим і не підлягає роз`ясненню.

15 травня 2024 року ДП «Харківський приладобудівний завод імені Т.Г. Шевченка» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просило ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення яким роз`яснити рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 грудня 2016 року, а саме чи включає сума стягнення установлені законодавством податки за збори, які повинно сплатити підприємство.

Апеляційна скарга мотивована доводами які є аналогічними доводам викладеним в заяві про роз`яснення рішення.

ОСОБА_1 ухвалу суду першої інстанції не оскаржила, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явилася, про розгляд справи 18 липня 2024 року була повідомлена шляхом розміщення оголошення на сайті ХАС (а.с. 158).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ДП «Харківський приладобудівний завод імені Т.Г. Шевченка» Моргун А. М., яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та, враховуючи уточнення, просила стягнути з ДП «Харківський приладобудівний завод імені Т.Г. Шевченка» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, що складає 202 578, 58 грн (а.с. 2-4, 91).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 грудня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 202 578, 58 грн. Стягнуто з ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» на користь держави судовий збір у сумі 1378, 00 грн (а.с. 98 100).

Відповідно до статті 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Таким чином, суд може роз`яснити рішення суду, якщо воно містить в собі незрозумілості, неточності, що ускладнює його реалізацію, при цьому, не вносячи змін у суть рішення, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Незрозумілим слід вважати рішення суду, в якому припускається кілька варіантів тлумачення; роз`яснюються не висновки, яких дійшов суд, а ухвалене судове рішення; підставою для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Зрозумілість судового рішення полягає у тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

З тексту вказаного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 грудня 2016 року вбачається, що суд при проведенні розрахунку середнього заробітку, який підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 за час затримки розрахунку при звільненні, керувався постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року №100.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ цієї Постанови при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Судом у справі № 639/7569/16-ц було проведено розрахунок середньої заробітної плати ОСОБА_1 , яка підлягає стягненню з ДП «Харківський приладобудівний завод імені Т.Г. Шевченка» за весь час вимушеного прогулу, без вирахуванням із цієї суми податків та інших обов`язкових платежів, оскільки відповідно до статті 18 ПК України суди не належать до складу податкових агентів платника податку та обов`язок нарахування при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику покладається на роботодавця як на податкового агента (статті 14.1.180, 18, 162.1.3, 168 Податкового кодексу України).

Таким чином, заява про роз`яснення рішення, а саме щодо роз`яснення розміру вирахування податків та інших обов`язкових платежів та розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з ДП «Харківський приладобудівний завод імені Т.Г. Шевченка» на користь ОСОБА_1 , є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Зважаючи на вказане, оскільки рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 грудня 2016 року є зрозумілим та відповідно таким, що не потребує роз`яснення, суд попередньої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в роз`ясненні рішення суду в силу статті 271 ЦПК України.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що зазначені заявником обставини зумовлені суб`єктивними факторами та не можуть бути підставою для роз`яснення рішення суду.

Оскільки висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги на висновки суду не впливають, зводяться до необхідності переоцінки доказів, яким судом першої інстанції дана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 24 липня 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина