ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/3147/23 Головуючий суддя І інстанції Майстренко О. М.
Провадження № 22-ц/818/2149/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про стягнення аліментів
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Брек Людмили Олегівни на рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2024 року, по цивільній справі №643/3147/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 з вимогами про зменшення розміру аліментів, присуджений до стягнення з нього.

Позовна заява мотивована тим, що сторони з 03.05.2008 перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис Книги реєстрації шлюбів № 359.

Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За судовим наказом Глобинського районного суду Полтавської області від 25.11.2022 з позивача ОСОБА_2 стягнуто на користь відповідача ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , 2009 року народження, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 листопада 2022 року.

Судовим наказом Чугуївського міського суду Харківської області від 08.02.2023 з позивача ОСОБА_2 стягнуто на користь відповідача ОСОБА_1 аліменти на утримання іншого їх сина - ОСОБА_4 , 2016 року народження, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 лютого 2023 року.

На примусовому виконанні у Чугуївському відділі державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 71312196 (відкрито 18.03.2023) з примусового виконання судового наказу по справі № 527/2949/22, виданого 05.12.2022 Глобинським районним судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 10.11.2022 року та до досягненням дитиною повноліття.

Також на примусовому виконанні у Чугуївському відділі ДВС перебуває виконавче провадження № 71381641 (відкрито 27.03.2023) з примусового виконання виконавчого листа по справі № 636/423/23, виданого 24.02.2023 Чугуївським міським судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше

10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи

з 01.02.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

Вказав, що станом на звернення із даною позовною заявою із позивача стягуються аліменти на утримання двох дітей за судовими наказами Глобинського районного суду Полтавської області від 25.11.2022 та Чугуївського міського суду Харківської області від 08.02.2023 у розмірі по 1/4 частини з усіх видів доходів на кожну дитину, тобто, загалом стягується 1/2 частини (половина) усіх видів доходів позивача, що не відповідає нормі ч. 5 ст. 183 СК України, в якій передбачено стягнення на двох дітей стягнення аліментів у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

З наведених підстав позивач просив про зменшення розміру стягнутих з нього аліментів на утримання двох дітей - до 1/6 частки доходів на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. При винесені судового наказу Чугуївським міським судом Харківської області від 08 лютого 2023 року, суд не врахував ряд істотних та обґрунтованих обставин, які повинні бути встановлені в судовому засіданні (судовий наказ є особовою формою судового рішення, розгляд заяви про видачу судового наказу проводиться без судового засідання і повідомлення сторін), а саме, що на утриманні позивача знаходяться двоє неповнолітніх синів, а також із позивача проводиться стягнення аліментів по виконавчому документу судовому наказу Глобинського районного суду Полтавської області від 25.11.2022 року та вважає, що наявні підстави для зменшення розміру аліментів визначених вказаними судовими наказами.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_2 просив суд зменшити розміру аліментів стягнутих з нього :

- за судовим наказом Глобинського районного суду Полтавської області № 527/2949/22 від 25.11.2022 на користь відповідачки ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , 2009 року народження, з 1/4 до 1/6 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття;

- за судовим наказом Чугуївського міського суду Харківської області № 636/423/23 від 08.02.2023 на користь відповідачки ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , 2016 року народження, з 1/4 до 1/6 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2024 року позов задоволено.

Зменшено розмір аліментів, що стягується з ОСОБА_2 за судовим наказом Глобинського районного суду Полтавської області № 527/2949/22 від 25.11.2022 на користь відповідачки ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , 2009 року народження, з 1/4 до 1/6 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2

за судовим наказом Чугуївського міського суду Харківської області № 636/423/23 від 08.02.2023 на користь відповідачки ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , 2016 року народження, з 1/4 до 1/6 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів у зміненому розмірі розпочати з дня набрання рішенням законної сили.

У зв`язку зі зменшенням розміру аліментів припинити стягнення за судовим наказом Глобинського районного суду Полтавської області № 527/2949/22 від 25.11.2022 і судовим наказом Чугуївського міського суду Харківської області № 636/423/23 від 08.02.2023.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник відповідачки адвокат Брек Л.О. в апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Вказала, що позивачем не наведено суду жодних вагомих підстав для зменшення розміру аліментів, зокрема зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я, обставини, які враховувались при визначенні розміру аліментів, встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, самим позивачем не оскаржувалось і на даний час жодним чином не змінились.

Відзиву на скаргу не надійшло.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду .

Матеріалами справи підтверджується, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 03.05.2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 359.

Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що судовим наказом Глобинського районного суду Полтавської області від 25.11.2022 з позивача стягнуто на користь Відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , 2009 року народження, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 листопада 2022 року.

Судовим наказом Чугуївського міського суду Харківської області від 08.02.2023 з Позивача стягнуто на користь Відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , 2016 року народження, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 лютого 2023 року.

На примусовому виконанні у Чугуївському відділі державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 71312196 (відкрито 18.03.2023) з примусового виконання судового наказу по справі № 527/2949/22, виданого 05.12.2022 Глобинським районним судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 10.11.2022 року та до досягненням дитиною повноліття.

Крім цього, на примусовому виконанні у Чугуївському відділі ДВС перебуває виконавче провадження № 71381641 (відкрито 27.03.2023) з примусового виконання виконавчого листа по справі № 636/423/23, виданого 24.02.2023 Чугуївським міським судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.02.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

Аналіз позовної заяви свідчить про те, що предметом позову у даній справі є зменшення розміру визначених рішенням суду аліментів, а н положення ч.5 ст. 183 СК України.

В межах заявлених позовних вимог у даній справі, виходячи з предмету позову, суду слід було керуватися частиною першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно яких держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч.3 ст.181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Крім того, в наказному, тобто безспірному порядку, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч.5 ст.183 СК України).

В ч.1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Звертаючись до суду із позовом, позивач просив зменшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду на утримання кожного зі своїх спільних з відповідачкою дітей з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів заробітку боржника, посилаючись на те, що згідно ч.5 ст. 183 СК України розмір аліментів, які стягуються на утримання двох дітей, має становити 1/3 частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, то це є підставою для зменшення розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду до 1/6 ч.

Як на підставу зменшення розміру аліментів на утримання дітей позивач посилався на зміну матеріального стану після винесення судами судових наказів

Проте, належних та допустимих доказів на підтвердження того, який матеріальний стан(чи був він працевлаштований, який заробіток мав, чи були у нього інші доходи тощо) був у нього на час винесення судових наказів та яким він є на час звернення до суду, позивач не надав та не посилався на них в позовній заяві.

В той же час, із наявних в матеріалах справи доказів, а саме з копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів нарахована йому заробітна плата становить 42139,70 грн., аліменти 10534,95 грн, яка за вирахуванням аліментів становить 31604,75 грн.(а. с. 63).

Аналіз зазначених доказів свідчить про те, що матеріальний стан позивача не погіршився.

Інших належних та допустимих доказів зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення його здоров`я позивачем суду надано не було.

Помилковим є також посилання позивача як на підставу для зменшення розміру аліментів на утримання дітей з 1/4 до 1/6 частки заробітку (доходу) на те, що розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей сумарно не повинен перевищувати розмір аліментів, встановлених ч.5 ст. 183 СК України на утримання двох дітей, оскільки зазначена норма права регулює відносин саме при призначенні аліментів - видачі судового наказу в безспірному порядку.

При цьому колегія суддів виходить з того, що ст. 192 СК України дійсно передбачена можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таких підстав у доводах позову не зазначено, відповідних доказів на підтвердження визначених у ст. 192 СК України підстав для зменшення розміру аліментів до суду не надано.

Суд вищевказаних обставин у контексті норми ст. 192 СК України не з`ясував, та безпідставно зменшив розмір аліментів, що не відповідає вимогам ст. 3 Конвенції про права дитини щодо першочергової уваги забезпеченню інтересів дитини. При цьому суд першої інстанції помилково у нерелевантний спосіб покликався на рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (Заява N 31111/04). Так. у п. 54 згаданого рішення Суд нагадав, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90)0, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78) (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/974_126#Text).

При цьому колегія суддів враховує, що згідно із частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану та того, що з моменту видачі судового наказу його майновий стан не дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дітей .

Аналогічний за змістом висновок щодо змісту ст. 192 СК України викладено в постановах Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 (провадження №61-1031св21), від 03 червня 2020 року у справі №760/9783/18-ц (провадження №61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 (провадження №61-9460св20).

Окрім того, як встановлено судом першої інстанції, що сукупний розмір аліментів на двох неповнолітніх дітей, які стягуються з ОСОБА_2 , становить 50% від його доходів та згідно положення ч. 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», якими передбачено, що розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника при стягненні аліментів не може перевищувати 70 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Відповідно до п.п.1, 3-4 ч.1 та абз.2 ч.2 ст.376 ЦПК України, самостійними підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч.13ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Оскільки відповідачка ОСОБА_1 звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, її апеляційну скаргу задоволено, то витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги підлягає стягненню з позивача, який за даною категорією спору не звільняється від сплати судового збору, - на користь держави у розмірі (1073,60*150%)=1610,40 грн.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Брек Людмили Олегівни - задовольнити.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 14 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь держави судові витрати в розмірі 1610,40 грн

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 26 липня 2024 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді Ю.М. Мальований.

О.В. Маміна.