Справа № 473/4072/24
УХВАЛА

іменем України

"29" липня 2024 р. суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Вуїв О.В., дослідивши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом (в порядку цивільного судочинства) до ГУ ДПС у Миколаївській області про зняття арешту з майна.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 .

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять:

- земельна ділянка площею 7,3683 га, розташована в межах Мічурінської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий №0:01:000:0185;

- земельна ділянка площею 3,5623 га, розташована в межах Яськівсьскої сільської ради Красноокнянського району Одеської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий №:01:002:0123.

Позивачка, як спадкоємиця першої черги за законом, належним чином прийнявши спадщину після смерті чоловіка, звернулася до приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Франкевич І.М. з приводу посвідчення своїх спадкових прав.

Однак нотаріус відмовила позивачці у вчиненні відповідної нотаріальної дії. Підставою для відмови слугувала наявність незнятого арешту усього майна ОСОБА_2 , який був накладений ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 09 листопада 2004 року у межах господарської справи №4/471 за позовом Вознесенської ОДПІ про визнання ПП «Тімотін Л.М.» банкрутом, який після завершення ліквідаційної процедури не був знятий.

Вказане перешкоджає позивачці належним чином оформити спадщину після смерті чоловіка.

Тому ОСОБА_1 просила зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_2 , що був накладений ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 09 листопада 2004 року.

Проте під час вирішення питання про відкриття провадження у справі, суддя встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що арешт, про зняття якого просить позивачка, був накладений судом в межах здійснення господарського судочинства (в межах справи про банкрутство ПП «Тімотін Л.М.»).

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову (ч. 1 ст. 136 ГПК України).

Позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.ч. 1, 4, 5, 7, 9, 10, 11 ст. 145 ГПК України господарський суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Ухвала господарського суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином, законом передбачено, що питання скасування арешту на майно, застосованого господарським судом в якості забезпечення господарського спору, вирішуються за окремою процедурою в порядку господарського судочинства - за клопотанням сторони такого спору або за власною ініціативою господарським судом, який застосував вказаний спосіб забезпечення позову, за правилами ст. 145 ГПК України, а не за окремим позовом в порядку цивільного судочинства.

Інших вимог, що підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, позивачка не заявляла.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (ч.ч. 2, 5 ст. 186 ЦПК України).

За встановлених обставин, у відкритті провадження слід відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України (справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства) та роз`яснити позивачці, що розгляд цієї справи віднесено до компетенції суду господарської юрисдикції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивачці слід повернути сплачений нею судовий збір у розмірі 968,96 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 186, 258-260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про зняття арешту з майна.

Роз`яснити позивачці, що розгляд цієї справи віднесено до компетенції суду господарської юрисдикції.

Відділенню Державної казначейської служби України у Вознесенському районі Миколаївської області повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ; ідент. номер: НОМЕР_1 ) судовий збір, внесений нею на рахунок державного бюджету (Миколаїв.ГУК/тг м.Вознесенськ/22030101, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37992030, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, Розрахунковий рахунок: UA0014446, Код класифікації доходів бюджету: 22030101) у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок за квитанцією від 23 липня 2024 року, №0700-6350-2324-0165.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: О.В. Вуїв