Справа № 390/955/24
Провадження № 2/390/329/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2024 р.Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Квітки О.О.,

при секретарі ? Шульзі А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кропивницький за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивачка, ОСОБА_1 ) звернулась до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 (далі відповідач, ОСОБА_2 ) на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ОСОБА_3 ), у розмірі 3800 (три тисячі вісімсот) гривень, починаючи стягнення з 16.04.2024 і до повноліття дитини.

Позивачка ОСОБА_1 в обґрунтування позову зазначила, що 02.04.2014 виконавчим комітетом Клинцівської сільської ради Кіровоградського районного суду Кіровоградської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 1. У шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. 25.01.2024 шлюб між сторонами розірвано. Позивач самостійно виховує двох дітей і не може забезпечити належний рівень життя для сина, а тому просить суд стягнути аліменти.

Ухвалою від 10.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від відповідача надійшов відзив, в якому зазначено, що протягом життя ОСОБА_2 допомагав своїй родині, приймав участь у вихованні спільної дитини і на цей момент не відмовляється від матеріальної допомоги у вигляді аліментів, але в мінімальному розмірі 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що складає 1 598 грн. На цей час матеріальний стан відповідача є вкрай нужденний, оскільки, перебуваючи тривалий час в ЗСУ, він отримав численні поранення і переніс важке оперативне втручання. Фізично влаштуватися на роботу не має можливості, так як перебуває на реабілітації, виплат за поранення не отримав, лікування та реабілітацію проходить за власні кошти. При визначені розміру аліментів просить врахувати ці обставини, його стан здоров`я та матеріальне становище. На підтвердження викладеного у відзиві відповідач надав довідку Пенсійного фонду України форма ОК-5 та копію епікризу - виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1087.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

Відповідно до довідки від 01.03.2024 № 5/112, виданою Первозванівською сільською радою Кропивницького району Кіровоградської області, ОСОБА_1 , 1984 р.н., проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , разом з синами ОСОБА_3 , 2014 р.н., та ОСОБА_4 , 2010 р.н. (а.с. 4).

Згідно з довідкою від 02.05.2024 № 5/66, виданої виконкомом Первозванівської сільської ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а проживає: АДРЕСА_3 (а.с. 9).

Згідно з довідкою ПФК форма ОК-5, дата формування 28.06.2024, яка містить, зокрема, дані щодо суми заробітку для нарахування пенсії, страхового стажу, сплати страхових внесків, відповідач ОСОБА_2 в 2024 році жодної виплати не отримав.

З копії епікризу-виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1087 вбачається, що 02.02.2024 відповідач отримав травму в побуті (впав на вулиці) та 05.02.2024 госпіталізований для оперативного втручання. 08.02.2024 відповідач ОСОБА_2 переніс оперативне втручання та йому рекомендовано подальше лікування за місцем проживання.

Правовідносини сторін, що виникли, полягають в обов`язку батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей та праві позивача при ухиленні відповідача від цього обов`язку на стягнення аліментів в судовому порядку.

Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, зазначена норма закону встановлює розмір аліментів у частці чи твердій грошовій сумі за вибором особи, яка звернулася до суду за захистом порушеного права і ніяк не визначає статус відповідача щодо його працездатності чи безробіття, не ставить цим в залежність суд щодо визначення порядку та способу стягнення аліментів і не зобов`язує суд діяти на свій розсуд.

Так, чинна редакція ст. 181 СК України позбавляє суд можливості змінити спосіб стягнення аліментів, надаючи винятково стягувачу аліментів право вибору способу їхнього стягнення. Це право стягувача є безумовним, суд не може на власний розсуд змінювати спосіб стягнення аліментів незалежно від провадження (наказне або позовне), в якому стягуються аліменти. Платник аліментів також не може вимагати зміни способу їх стягнення. Його правові можливості обмежуються правом вимагати зменшення розміру аліментів у межах обраного одержувачем способу їх стягнення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Так, прожитковий мінімум на дитину у 2024 pоці в Україні на дитину вікoм від 6 до 18 рокiв, до вікової категорії якої належить дитина сторін у справі, складає 3 196 грн, тобто розмір аліментів не повинен бути менший ніж 1 598 грн.

Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини.

Статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно із ч. ч. 1-3 зазначеної статті СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18).

Відповідно до ст. ст.12, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідач матеріальну допомогу на утримання сина на цей час не надає, син сторін проживає з позивачем, а тому остання має право на утримання від відповідача по справі.

Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить із сукупності наявних в матеріалах справи доказів та враховує загальновідомі обставини про потреби дитини, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, а також всі обставини справи. Також суд враховує те, що обов`язки з утримання дітей є рівними для обох батьків.

Позивачка вказує, що відповідач є особою працездатного віку, тому має усі об`єктивні можливості для виконання свого обов`язку щодо матеріального забезпечення своєї дитини.

Частково заперечуючи проти позовних вимог відповідач вказав, що він є безробітним, не має постійного доходу, знаходився тривалий час в ЗСУ, де отримав поранення і переніс важке оперативне втручання, на цей час фізично не може влаштуватися на роботу, оскільки знаходиться на реабілітації. Лікування та реабілітацію проходить за власні кошти.

Так, відповідно до виписки з медичної карти відповідач дійсно переніс оперативно втручання 08.02.2024 через травму в побуті.

Разом з цим, у відповідній довідці зазначено, що ОСОБА_2 16.02.2024 виписаний в задовільному стані для подальшого амбулаторного лікування. Таким чином, відповідач у справі хоча і має певні обмеження за станом здоров`я, однак не позбавлений у можливості працевлаштуватись та отримувати дохід, а тому суд відхиляє доводи відповідача про його непрацевлаштування. Більше того, непрацевлаштування є тимчасовою обставиною, яка за активних дій відповідача може бути усунена.

У цьому випадку відповідачем не надано жодних відомостей про витрати, які він поніс/несе у зв`язку із наявність у нього захворювання.

Також, слід зауважити, що сам по собі факт наявності захворювань у батьків не звільняє їх від обов`язку утримувати свою дитину до повноліття.

Приймаючи до уваги викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів малолітнього сина сторін, враховуючи вік дитини, працездатний вік відповідача, відсутність у відповідача аліментних зобов`язань стосовно інших осіб, наявності на утриманні позивача ще неповнолітньої дитини, зважаючи на те, що між позивачем та відповідачем у позасудовому порядку не досягнуто домовленостей щодо утримання дитини, суд дійшов висновку про повне задоволення вимог позивача.

На переконання суду, такий розмір аліментів забезпечить потреби дитини, відповідатиме об`єктивним можливостям відповідача та задовольнятиме правомірні очікування позивача на отримання аліментів, і з урахуванням балансу інтересів батьків та дитини буде достатнім для забезпечення її належного утримання та відповідатиме можливостям батька надавати таку допомогу.

Будь-яких доказів, які б дозволяли дійти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі чи взагалі відмовити у їх стягненні, суду не надано та в ході судового розгляду не встановлено.

Стягнення аліментів має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками.

Суд вважає, що саме такий розмір аліментів відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести батьки на утримання дитини.

Щодо періоду стягнення аліментів за вимогами позивача, а саме з 16.04.2024, суд зазначає наступне.

Згідно із ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, позов надійшов до суду 22 квітня 2024 року, отже аліменти підлягають стягненню з відповідача, починаючи із моменту подачі позовної заяви, тобто з 22.04.2024.

При цьому, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд враховує, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн, що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України.

Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 430 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України, керуючись ст.ст.4-5, 7, 10, 12-13, 77-81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263- 265, 272, 273, 352, 354, 430 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3800 (три тисячі вісімсот) грн щомісячно.

Стягнення проводити з 22.04.2024 до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 (двадцять) коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць, підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні реквізити сторін та інших учасників справи:

позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , фактично проживає: АДРЕСА_5 .

Суддя О.О.Квітка