Справа № 444/2114/24
Провадження № 2/444/899/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.

за участі секретаря судового засідання Стець М.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання квартири особистою приватною власністю, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулася 16.05.2024 року до суду із позовною заявою до відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій просить визнати квартиру АДРЕСА_1 її особистою приватною власністю.

Обгрунтовує позовну заяву наступним.

Вказує, що їй, ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 12.06.1997 року та реєстраційного посвідчення від 21.07.1998 року належить на праві приватної власності нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 . 12.06.1997 року зазначену вище квартиру вона купила за особисті кошти в розмірі 6 450 (шість тисяч чотириста п`ятдесят) гривень у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується договором купівлі-продажу, який був посвідчений державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Галань Г.О. Після чого договір купівлі-продажу був зареєстрований у ДКП Червоногорадському міжміському БТІ.

Зазначає, що 22.02.1995 року вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 26.04.2024 року.

Вказує, що 17.03.1998 року вона, ОСОБА_1 , та ОСОБА_6 добровільно розірвали шлюб. Разом вони фактично не проживали, дітей у них не було, спільного господарства не здійснювали та він не був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 . Після розірвання шлюбу із сторони ОСОБА_6 до неї не було жодних питань, претензій відносно квартири АДРЕСА_1 .

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, після його смерті була відкрита спадщина та його спадкоємцями стали його діти, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

06.07.2023 року приватним нотаріусом Кобзар Л.В. після смерті спадкодавця ОСОБА_6 видано свідоцтво про право на спадщину, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 30.04.2024 року.

Вказує, що придбання квартири здійснювалося нею за позичені кошти 02.05.1997 року у ОСОБА_7 в сумі 6000 (шість тисяч) гривень, які вона повернула у серпні 1999 року за рахунок власних кошів. ОСОБА_6 та його діти не мали до квартири та цих коштів жодного відношення, оскільки зазначена квартира не була спільним майном подружжя, тому що придбана нею за особисті кошти.

Окрім цього, повідомляє, що на розгляді в суді знаходилась справа № 444/4200/23 за її заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема щодо допущеної описки. Рішенням суду ухвалено встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений 12.06.1997 року між ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , що посвідчений державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Галань Г.О. та зареєстрований в реєстрі за №1-1647, а також реєстраційне посвідчення на квартиру АДРЕСА_1 за реєстрованим № 1463, яке видане Червоноградським бюро технічної інвентаризації 21.07.1998 року ОСОБА_10 , належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стверджує, що квартира АДРЕСА_1 придбана нею за власні кошти, які вона позичила, з моменту придбання квартири та по теперішній така зареєстрована за нею та вона проживає у цій квартирі.

Вважає, що у суду є усі фактичні та правові підстави для задоволення позову і визнання за нею права особистої приватної власності на вказану квартиру АДРЕСА_2 .

Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 07 червня 2024 року постановлено прийняти до розгляду позовну заяву, відкрити провадження у справі, розпочати підготовче провадження у справі та підготовче судове засідання призначити на 15 липня 2024 року о 09 годині 30 хвилин.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Васів Юрій Михайлович в підготовче судове засідання не прибули. Від її представника адвоката Васіва Юрія Михайловича надійшло клопотання, в якому просив розгляд справи провести у їх відсутності. Позов підтримав у повному обсязі та просив ухвалити рішення у підготовчому судовому засіжанні, зважаючи на поданий відповідачами відзив на позовну заяву, в якому вони позов визнали.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не прибули. Подали відзив на позовну заяву, в якому позовну заяву визнали та просили розгляд справи провести у їх відсутності. У відзиві на позовну заяву зазначили, що із позовною заявою ОСОБА_1 погоджуються, оскільки обставини викладені у позовній заяві мали місце. ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , був їхнім батьком. Із слів їхньої матері, 22.02.1995 року ОСОБА_6 зареєстрував шлюб із ОСОБА_1 , однак із нею не проживав, спільного господарства не вів. Як їм відомо, їхній батько перебував у шлюбі декілька разів. Після смерті батька відкрилася спащина на належне йому майно і вони є єдиними спадкоємцями після його смерті, однак за життя батько ніколи не повідомляв, що у нього була якась нерухомість та не говорив нічого щодо його участь у купівлі квартири, зокрема, у м. Жовкві. Про наявність квартири АДРЕСА_1 їм стало відомо із позовної заяви ОСОБА_1 . Із позовної заяви вбачається, що зазначена квартира належить позивачці на підставі договору купівлі-продажу від 12.06.1997 року та реєстраційного посвідчення, на праві приватної власності і нерухоме майно вона придбала за особисті кошти. Зазначили, що вони, ОСОБА_2 та ОСОБА_11 , як спадкоємці батька не претендують на майно, яке йому не належало і участі у купівлі якого він не брав, зокрема на квартиру АДРЕСА_1 .

А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача та її представника, а також відповідачів, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідачі визнали позов, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивачеві, ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 12.06.1997 року та реєстраційного посвідчення від 21.07.1998 року належить на праві приватної власності нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 . Встановлено, що 12.06.1997 року зазначену вище квартиру позивач купила за особисті кошти в розмірі 6 450 (шість тисяч чотириста п`ятдесят) гривень у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується договором купівлі-продажу, який був посвідчений державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Галань Г.О. Після чого договір купівлі-продажу був зареєстрований у ДКП Червоногорадському міжміському БТІ (арк. спр. 10-12).

Позивач 22.02.1995 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 26.04.2024 року (арк. спр. 19-22).

Встановлено, що 17.03.1998 року позивач, ОСОБА_1 , та ОСОБА_6 добровільно розірвали шлюб. Разом вони фактично не проживали, дітей у них не було, спільного господарства не здійснювали та він не був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 . Після розірвання шлюбу із сторони ОСОБА_6 до позивача не було жодних питань, претензій відносно квартири АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, після його смерті була відкрита спадщина та його спадкоємцями стали його діти, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

06.07.2023 року приватним нотаріусом Кобзар Л.В. після смерті спадкодавця ОСОБА_6 видано свідоцтво про право на спадщину, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 30.04.2024 року (арк. спр. 23-24).

Встановлено, що придбання квартири здійснювалося позивачем за позичені кошти 02.05.1997 року у ОСОБА_7 в сумі 6000 (шість тисяч) гривень, які вона повернула у серпні 1999 року за рахунок власних кошів, що стверджується копіями розписок (арк. спр. 17-18). ОСОБА_6 та його діти не мали до квартири та цих коштів жодного відношення, оскільки зазначена квартира не була спільним майном подружжя, тому що придбана позивачем за особисті кошти.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 18 січян 2024 року у цивільній справі № 444/4200/23 постановлено заяву ОСОБА_1 задовольнити. Встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений 12.06.1997 року між ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , що посвідчений державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Галань Г.О. та зареєстрований в реєстрі за №1-1647, а також реєстраційне посвідчення на квартиру АДРЕСА_1 за реєстрованим № 1463, яке видане Червоноградським бюро технічної інвентаризації 21.07.1998 року ОСОБА_10 , належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказане рішення набрало законної сили 21.02.2024, що стверджується копією такого в матеріалах справи (арк. спр. 13-16).

Згідно копії висновку про вартість майна від 27.02.2024 року, який складений ФОП ОСОБА_12 , вартість квартири АДРЕСА_1 становить 1 011 600 грн (арк. спр. 25).

З копії довідки виконавчого комітету Жовківської міської ради Львівського району Львівської області № 1039/13-09 про реєстрацію місця проживання особи вбачається, що позивач ОСОБА_1 із 29.10.1998 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 382 ЦК України встановлено, що квартира є об`єктом права приватної власності.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Повага до права людини на житло закріплена також у ст. 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, у Рішенні Європейського Суду від 29.11.1991р. у справі «Пайн Велей Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

У разі порушення цих прав передбачено право на судовий захист. Ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього або визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Главою 8 Сімейного кодексу України регулюється право спільної сумісної власності подружжя.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.06.2018р. у справі № 711/5108/17 (провадження № 61-1935св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 3 частини 1 статті 57 СК України та вказано, що «у випадку набуття одним із подружжя за час шлюбу майна за власні кошти, таке майно є особистою приватною власністю».

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 була придбана позивачем за власні кошти, які вона позичила, та з моменту придбання квартири і по теперішній час така зареєстрована за нею та позивач проживає у ній.

Суд враховує, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовну заяву ОСОБА_1 визнали.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 .

Керуючись статтею 23, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 особистою приватною власністю ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПННОМЕР_1 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження: м. Жовква, паспорт громадянина України документ НОМЕР_2 , виданий 30 липня 2022 року, орган, що видав 2110, РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , тел. НОМЕР_3 , ел. пошта відсутня)

Представник позивача: адвокат Васів Юрій Михайлович.

Відповідач 1: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , УНЗР 053, паспорт громадянина України НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , тел. НОМЕР_6 , ел. пошта невідома),

Відповідач 2: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_7 , УНЗР 709, паспорт громадянина України НОМЕР_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , тел. НОМЕР_9 , ел. пошта невідома).

Повне рішення складено 29.07.2024 року.

Суддя Ясиновський Р. Б.