печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року суддя Печерського районного суду м. Києва Підпалий В.В. перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання додаткової угоди дійсною, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Підгородинська А.В. діючи від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про визнання додаткової угоди дійсною, у якому просить суд визнати додаткову угоду, укладену 09.03.2020 року між сторонами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у формі розписки, про продовження строку договору позики від 12.05.2017 року, дійсною.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, встановленим ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї копії документів, суддя вважає, що позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, з наступних підстав.

Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту права або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини

В позові позивач належним чином не обґрунтував свої позовні вимоги в частині викладення обставин, які б свідчили про наявність спору між сторонами, а саме:

- в чому полягає спір між позивачем і відповідачем в частині украплення додаткової угоди;

- в чому полягає та чим підтверджується невизнання відповідачем дійсності додаткової угоди укладеної 09.03.2020 року у формі письмової розписки;

- в чому полягає порушення відповідачам прав позивача в межах поданого позову;

- чим підтверджується наявність у діях відповідача умислу спрямованого на уникнення укладення додаткової угоди у нотаріальній формі;

- чи було надіслано ОСОБА_2 пропозицію укласти додаткову угоду до договору від 12.05.2017 року та докази, що підтверджують означені обставини;

- чи було отримано позивачем відповіді за результатами розгляду оферти та доказів, що підтверджують означені обставини.

Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 639 та ст. 654 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Як вбачається зі змісту матеріалів наданих суду договір позики від 12.05.2017 року укладено в письмовій формі та є нотаріально посвідченим.

Згідно з п. 6 Договору умови даного договору можуть бути змінені лише за взаємною домовленістю сторін договору шляхом підписання відповідної додаткової угоди до даного договору.

За змістом п. 13 Договору, даний договір ОСОБА_1 прочитаний, зміст його зрозумілий і відповідає її волі.

Означене скріплено особистим підписом позивача.

З наведеного випливає, що позивачу завідомо, в тому числі й на момент складення додаткової угоди (розписки) від 09.03.2020 року, було відомо про порядок внесення змін до основного договору.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як вбачається з копії додаткової угоди (розписки) дійсність якої позивач просить визнати суд, остання складена та підписана 09.03.2020 року.

З урахуванням наведеного вище вбачається, що позивачу було відомо про обов`язковість укладення додаткової угоди до договору позики від 12.05.2017 року у письмовій формі з нотаріальним посвідченням.

Однак з необґрунтованих підстав позивач у строк протягом трьох років від 09.03.2020 року з даним позовом до суду не звернувся.

За викладених обставин позивачу для усунення недоліків позову в тому числі необхідно обґрунтувати строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві, що встановлено положеннями частини третьої ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175-177, 185, 353 ЦПК України суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання додаткової угоди дійсною, - залишити без руху.

Роз`яснити заявнику, можливість усунути виявлені недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Підпалий