УХВАЛА

26 липня 2024 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Білецькій А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне скаргу ОСОБА_1 , орган, дії якого оскаржуються Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересовані особи ПАТ «ОТП Банк», ПАТ «ВТБ Банк», ПАТ «ВіЕйБі Банк» про зобов`язання скасувати арешти, накладені постановами державних виконавців,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд Рівненської області через систему «Електронний суд» надійшла скарга ОСОБА_1 , орган, дії якого оскаржуються Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересовані особи ПАТ «ОТП Банк», ПАТ «ВТБ Банк», ПАТ «ВіЕйБі Банк» про зобов`язання скасувати арешти, накладені постановами державних виконавців.

ОСОБА_1 звернулася в суд з вказаною скаргою, поданою представником боржника адвокатом Рищуком В.В., в якій просить зобов`язати відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати арешти з нерухомого майна, накладені згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №38678300, видавник ОСОБА_2 від 08 липня 2013 року (відділ ДВС Рівненського МУЮ) (номер запису про обтяження 2256018); постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 13 лютого 2010 року в межах ВП №17475899 (відділ ДВС Рівненського МУЮ), реєстраційний номер обтяження 9671894; постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 04 червня 2010 року в межах ВП №17475899 (відділ ДВС Рівненського МУЮ), реєстраційний номер обтяження 10306734, на все нерухоме майно, належне ОСОБА_1 .

Скаргу мотивує тим, що на виконанні відділу ДВС у місті Рівному Західного МРУ МЮ перебували виконавчі провадження:

№38678300 з примусового виконання виконавчого листа №2-873/10 від 06.06.2013р., виданого Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості в сумі 30214,24 грн.

№17478599 з примусового виконання виконавчого листа №2-7232 від 13.01.2010р. виданого Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «ВТБ Банк» заборгованості в сумі 20787,30 грн.

№19591846 з примусового виконання виконавчого листа №2-3158 від 26.04.2010р. виданого Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості в сумі 6945,01 грн.

У вказаних виконавчих провадженнях державними виконавцями відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції було накладено арешти на все нерухоме

майно Скаржника:

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №38678300, видавник ОСОБА_2 від 08.07.2013 року (відділ ДВС Рівненського МУЮ) (номер запису про обтяження 2256018);

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 13.02.2010 року в межах В№17475899 (відділ ДВС Рівненського МУЮ), реєстраційний номер обтяження 9671894;

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 04.06.2010 року в межах ВП№19591846(відділ ДВС Рівненського МУЮ), реєстраційний номер обтяження 10306734.

Вказані виконавчі провадження було завершено в 2010 2013 роках у зв`язку з відсутністю майна у боржника, на яке можливо звернути стягнення (п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчої дії) або ж у зв`язку з направленням виконавчого листа на виконання до іншого відділу ДВС за належністю (п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчої дії).

Крім того, згідно відповіді відділу ДВС арешт з майна не може бути знятий, оскільки заявником не долучено до заяви документів про сплату витрат виконавчого провадження та виконавчого збору у виконавчих провадженнях. Виконавчі листи Рівненського міського суду не пред`являлись до виконання стягувачами понад 10 років, що свідчить про відсутність майнових претензій у стягувачів до боржника. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої особа має право мирно володіти своїм майном.

Ухвалою від 28 червня 2024 року скаргу ОСОБА_1 суд призначив до розгляду.

У відзиві на скаргу представник відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельник В.В. просить відмовити в задоволенні скарги. Заперечення мотивує тим, що згідно відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження далі (АСВП) на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 38678300 з примусового виконання виконавчого листа № 2-873/10 виданого 06.06.2013 Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості в сумі 30214,24 грн.; виконавче провадження № 17478599 з примусового виконання виконавчого листа № 2-7232 виданого 13.01.2010 Рівненським міським, судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ ВТБ Банк заборгованості в сумі 20787,30 грн.; виконавче провадження № 19591846 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3158 виданого 26.04.2010 Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості в сумі 6945,01 грн. Оскільки виконавчі провадження завершено з підстав, визначених п.2 ч.1 ст.47, п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на момент прийняття рішення, винесення постанови про зняття арешту з майна боржника не відбулося. Відомості про сплату боржником заборгованості згідно виконавчих документів, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження відсутні, а відтак відсутні підстави для зняття арешту майна. Державним виконавцем, уповноваженим державою на здійснення функцій з примусового виконання рішень, було винесено постанову про арешт майна боржника. Арешт на майно боржника накладався з метою виконання рішення у відповідності з виконавчим документом і на момент його накладення був таким, що накладався з метою забезпечення можливості виконання рішення суду. Оскільки виконавчі провадження завершено з підстав, визначених п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на момент прийняття рішення, винесення постанови про зняття арешту з майна боржника не відбулося. Скаржником не долучено документів, які б визначали наявність підстав для зняття арешту з майна боржника. Законодавством не встановлено строку чинності дії арешту нерухомого майна. Закон України «Про виконавче провадження» визначає вичерпний перелік підстав для зняття арешту з майна і сплив певного періоду часу з моменту накладення арешту не є підставою для його зняття. Втручання у право на мирне володіння майном було цілком правомірним, адже було покликане на виконання рішення суду у межах та у спосіб, передбачений законодавством.

В судовому засіданні представник боржника адвокат Рищук В.В. скаргу підтримав з викладених у ній підстав.

В судове засідання представник відділу ДВС у місті Рівному ЗМУ МЮ не з`явився, подав до суду відзив, в якому просив суд відмовити в задоволенні скарги відмовити.

Представники заінтересованих осіб ПАТ «ОТП Банк», ПАТ «ВТБ Банк», ПАТ «ВіЕйБі Банк» в судове засідання не з`явилися. Про день та час розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань про перенесення судового розгляду до суду не подавали.

Дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що згідно відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження далі (АСВП) на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 38678300 з примусового виконання виконавчого листа № 2-873/10 виданого 06.06.2013 Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості в сумі 30214,24 грн.

08.07.2013 року державним виконавцем в межах ВП № 38678300 винесено постанову про арешт майна боржника.

26.12.2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження далі (АСВП) на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 17478599 з примусового виконання виконавчого листа № 2-7232 виданого 13.01.2010 Рівненським міським, судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ ВТБ Банк заборгованості в сумі 20787,30 грн.

13.02.2010 року державним виконавцем в межах ВП № 17478599 винесено постанову про арешт майна боржника.

26.12.2013 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження далі (АСВП) на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 19591846 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3158 виданого 26.04.2010 Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості в сумі 6945,01 грн.

04.06.2010 року державним виконавцем в межах ВП № 19591846 винесено постанову про арешт майна боржника.

30.09.2010 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження відсутні відомості про сплату скаржником заборгованості згідно виконавчих документів, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, а відтак відсутні підстави для зняття арешту з майна.

Державним виконавцем, уповноваженим державою на здійснення функцій з примусового виконання рішень, було винесено постанову про арешт майна боржника. Арешт на майно боржника накладався з метою виконання рішення у відповідності з виконавчим документом і на момент його накладення був таким, що накладався з метою забезпечення можливості виконання рішення суду.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

В силу ч.1, п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, у тому числі здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим законом.

Одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами (п.1 ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з ч.1 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

За змістом ч.1, 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (чинний на момент повернення виконавчого документа), виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього закону (ч.5 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

За приписами ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV).

Оскільки виконавчі провадження завершено з підстав, визначених п.2 ч.1 ст.47, п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на момент прийняття рішення, винесення постанови про зняття арешту з майна боржника не відбулося.

Відповідно до ч.4, 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час звернення заявника зі скаргою), підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності». У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Передбачених ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підстав для зняття арешту з майна боржника у цій справі не встановлено.

Разом з тим, протягом десяти років після повернення виконавчий документів стягувачі повторно не пред`являли виконавчі листи до виконання, що може свідчити про відсутність у них майнових претензій до боржника.

За положеннями ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим законом. Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних пред`явлень до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Докази винесення державним виконавцем в межах виконавчих проваджень № 38678300, № 17478599 та № 19591846 постанов про стягнення виконавчого збору у справі відсутні.

У постанові від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11 Верховний Суд виснував, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

За встановлених у справі обставин суд дійшов висновку, що наявність протягом тривалого часу (понад 10 років) не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчих проваджень, відсутності відомостей про винесення державними виконавцями постанов про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, а тому скаргу належить задовольнити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.260, 261, 353, 354, 447 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 , орган, дії якого оскаржуються Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересовані особи ПАТ «ОТП Банк», ПАТ «ВТБ Банк», ПАТ «ВіЕйБі Банк» про зобов`язання скасувати арешти, накладені постановами державних виконавців задоволити.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати арешти з нерухомого майна, накладені згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №38678300, видавник ОСОБА_2 від 08 липня 2013 року (відділ ДВС Рівненського МУЮ) (номер запису про обтяження 2256018); постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 13 лютого 2010 року в межах ВП №17475899 (відділ ДВС Рівненського МУЮ), реєстраційний номер обтяження 9671894; постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 04 червня 2010 року в межах ВП №17475899 (відділ ДВС Рівненського МУЮ), реєстраційний номер обтяження 10306734, на все нерухоме майно, належне ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов