УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року суддя Херсонського міського суду Херсонської області Булах Є.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), в інтересах якого на підставі ордеру діє адвокат Довженко Валерій Іванович (РНОКПП: НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про забезпечення позову до подання позову, особа, яка може отримати статус учасника справи: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ), -

в с т а н о в и в :

19 липня 2024 року заявник звернувся до суду з заявою та уточненою заявою про забезпечення позову до його подання, який має намір пред`явити до ОСОБА_2 , у якій просив:

накласти арешт на автомобіль TOYOTA LAND CRUISER, 2021 року випуску, державний номер: НОМЕР_4 , чорного кольору, VIN-код: НОМЕР_5 ;

вирішити питання про передання арештованого автомобілю на відповідальне зберігання ОСОБА_1 через його представника адвоката Довженко Валерія Івановича;

накласти арешт на грошові кошти ОСОБА_2 в сумі 3 590 000,00 грн. в усіх фінансових установах та банках, де б вони не знаходились.

заборонити ОСОБА_2 виїзд з території України до вирішення позову, який забезпечується, по суті судом.

В обґрунтування необхідності вчинення наведеної процесуальної дії зазначив, що з 24 грудня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, в якому народилася неповнолітня донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачем подано позов до Херсонського міського суду Херсонської області про розірвання шлюбу з відповідачкою. Водночас з викладеним між сторонами виник спір щодо користування спільним майном подружжя. Так, відповідачка свавільно, без згоди позивача, коли той знаходився в рейсі, заволоділа всіма його особистими грошовими коштами, які були його особистою власністю і які знаходились на його банківському рахунку, в сумі більше ніж 30000 доларів США, залишивши тим самим позивача без засобів для існування. Також, відповідачка скасувала право керування придбаним під час шлюбу транспортним засобом TOYOTA LAND CRUIZER, державний номер НОМЕР_6 , який також був придбаний виключно за рахунок особистих грошових коштів позивача на ім`я відповідачки на суму 89000 доларів США, оскільки відповідачка ніде та ніколи під час шлюбу не працювала і не мала свого особистого доходу, щоб придбати собі цей автомобіль. Технічний паспорт на автомобіль знаходиться у відповідачки, але в додатку «ДІЯ» у позивача є відомості про те, що в нього було право керування цим автомобілем і що відповідачка скасувала це право.

На даний час заявнику стало відомо, що відповідачка на сайті AUTOMOTO 04 липня 2024 року виставила на продаж зазначений вище автомобіль без згоди на це позивача, що може унеможливити виконання судового рішення про поділ спільного майна подружжя, оскільки відповідачка продавши автомобіль може виїхати з Республіки Молдова де перебуває на теперішній час. На даний час спірний автомобіль знаходиться у відповідача.

На сайті зазначено, що автомобіль знаходиться в м. Одеса Україна, тому ОСОБА_2 може на даний час знаходитись на території Україна в м. Одеса у зв`язку з продажем автомобілю. У зв`язку із заначеним виникла необхідність в забезпечення позову до його подання шляхом накладення арешту на вказаний автомобіль, заборони виїзду відповідачки за територію України, а також накладення арешту на грошові кошти відповідачки на суму 3 950 000,00 грн., якими вона незаконно заволоділа.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2024 року, заяву про забезпечення позову 23.07.2024 року передано судді Булах Є.М.

Відповідно до статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Обставин для застосування ч. 5 статті 153 ЦПК України не встановлено.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали заяви, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Крім того, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

Відповідно до статті 150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову, зокрема є: накладення арешту на майно та заборона вчиняти певні дії.

При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту позовних вимог встановлюється, що предметом майбутнього позову є поділ майна подружжя Бабіч.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц виснувала, що, вирішуючи спір про поділ майна подружжя, необхідно установити обсяг спільно нажитого майна, з`ясувати час та джерела його придбання. Обсяг майна, яке подружжя просить поділити, повинен охоплювати все спільно набуте ними у шлюбі майно з метою найбільш ефективного вирішення спору про його поділ у межах одного провадження. Указане відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи в суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (див. пункт 24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви представник ОСОБА_1 адвокат за ордером Довженко В.І. просить вжити заходи забезпечення позову, у тому числі шляхом накладення арешту на автомобіль TOYOTA LAND CRUISER, 2021 року випуску, державний номер: НОМЕР_4 , чорного кольору, VIN-код: НОМЕР_5 та грошові кошти ОСОБА_2 в сумі 3 590 000,00 грн. в усіх фінансових установах та банках, де б вони не знаходились.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Аналіз норм ЦК України вказує на те, що право власності це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб.

Відповідно до усталеної прецедентної практики ЄСПЛ, напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес» (public interest, general interest, general interest of the community); (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям (must be a reason ablerelationship of proportionality between the means employed and the aims pursued).

ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

«Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар» (individual and excessive burden).

Враховуючи, що за загальним правилом забезпечення позову може стосуватися не будь-якого майна, а лише того, право на яке стверджується відповідними доказами, за відсутності будь-яких відомостей про те, що спірний автомобіль є власністю ОСОБА_2 , набутий нею у власність у період перебування у шлюбі з ОСОБА_1 , а також дійсної наявності у неї грошових коштів у сумі 3 950 000,00 грн. та набуття їх сторонами під час перебування у шлюбі, а також обґрунтувань обрахунку такої суми, суд приходить до висновку про відсутність підстав для накладення арешту на спірний автомобіль та грошові кошти.

Крім того, з метою недопущення порушення прав та інтересів осіб, які не є учасниками справи, відсутні підстави для вирішення питання про передання автомобілю на відповідальне зберігання ОСОБА_1 через його представника адвоката Довженко Валерія Івановича.

Також, враховуючи непорушність конституційного права кожного громадянина на свободу вільного вибору місця проживання та пересування, з урахуванням обраного ОСОБА_1 способу захисту порушеного права шляхом поділу майна подружжя, вимога заборонити ОСОБА_2 виїзд з території України до вирішення позову, який забезпечується, по суті судом, не відповідає ознакам розумності, обґрунтованості, адекватності, співмірності заходу забезпечення позову та спрямована на необґрунтоване обмеження прав ОСОБА_2 .

Суд враховує, що позивач має право визначитися із способом захисту свого права до початку розгляду справи по суті, однак з метою визначення домірності заходів забезпечення позову позовним вимогам, окреслити зміст (обсяг) майбутніх позовних вимог відповідно до ст. 151 ЦПК України є його обов`язком.

Зі змісту заяви про забезпечення позову неможливо встановити яким саме чином ОСОБА_1 має намір захистити свої права в порядку поділу майна подружжя (визнання права власності на неподільне майно за одним із подружжя та сплата грошової компенсації іншому; поділ майна в натурі; стягнення частки вартості спільного майна та ін.), що унеможливлює визначити відповідність заходів забезпечення позову заявленим у майбутньому позовним вимогам.

За таких обставин, враховуючи недоведеність заявником тієї обставини, що невжиття заходів забезпечення позову у даній цивільній справі зробить неможливим або утруднить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, а також невідповідність обраних видів забезпечення позову позовним вимогам, з метою недопущення неправомірного обмеження прав та законних інтересів осіб, які не є учасниками справи, суд вважає заяву про забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню.

За приписами ч. ч. 7, 11 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Керуючись ст. 153, 260-261, 353-355 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), про забезпечення позову до подання позову, особа, яка може отримати статус учасника справи: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення(проголошення) до Херсонського апеляційного суду в порядку ст. 355 ЦПК України.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 23.07.2024 року.

СуддяЄ. М. Булах