Справа № 190/209/24
Провадження №2/190/158/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м.П"ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - Кудрявцевої Ю.В.

за участю:

секретаря - Пронської Т.В.

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представників третьої особи - Овчаренко Ю.В. , Турлюн О.О.

неповнолітнього свідка - ОСОБА_5

психолога - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області про визначення місця проживання дитини.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що з 01.12.2007 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого народилася спільна дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 11.01.2022 року шлюб було розірвано. На теперішній час син проживає разом з ним. На цей час син досяг чотирнадцяти років, а тому може самостійно визначати місце свого проживання та приймати рішення, щодо визначення місця свого проживання шляхом надання особистої прихильності одному з батьків. Син бажає проживати з батьком. Позивач не згоден із тим, щоб дитина проживала з відповідачкою та наполягає на визначенні місця проживання сина ОСОБА_5 разом з батьком.

Ухвалою судді від 08.03.2024 року відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження, по справі призначено підготовче засідання.

Заяв по суті справи від сторін не надходило.

02.05.2024 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив задоволити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо їх задоволення.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області Овчаренко Ю.В. проти задоволення позовних вимог не заперечувала, під час винесення рішення просила врахувати наданий раніше висновок щодо розв`язання спору.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка неповнолітній ОСОБА_5 пояснив, що дійсно він проживає разом з батьком ОСОБА_1 та виявив бажання про визначення його місця проживання разом з батьком.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке:

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 23.11.2021 року, що було повторно видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби П`ятихатського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, - ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_5 , батьками якого вказано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.8)

Згідно копії рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2022 року, - шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.9)

Згідно копії довідки про доходи від 15.02.2024 року, - ОСОБА_1 працює у ТОВ «П`ятихатський комбінат хлібопродуктів» на посаді начальник виробництва та має стабільний дохід (а.с.29,30)

Згідно копії акту обстеження умов проживання від 22.02.2024 року ОСОБА_1 , - будинок обладнано необхідними меблями та побутовою технікою, наявні речі особистого користування та продукти харчування. (а.с.31)

Згідно висновку виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області про визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_7 , - орган опіки та піклування виконавчого комітету П`ятихатської міської ради рекомендує визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за його власним рішенням (а.с.40-43)

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я,дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частин другої - четвертої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частини перша, друга статті 15 Закону).

Верховний Суд в справі справа № 164/812/21 зазначав, що міжнародні та національні норми не містять норми, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини).

Дитина є суб`єктом права і, незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави - учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Під час визначення місця проживання дитини, зважаючи на вікову категорію дитини, необхідно проводити бесіду з останньою, головним завданням якої є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення інтересів дитини та з`ясування думки щодо бажання дитини проживати з одним із батьків.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04).

Аналіз наведених вище норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, насамперед повинні бути враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

У постанові від 29 травня 2019 року у справі № 357/17852/15-ц (провадження № 14-199цс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що положення статті 162 СК України покликані захистити права того з батьків, з ким на підставі рішення суду визначено проживання дитини, від неправомірних дій другого з батьків щодо зміни її місця проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України,доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України,суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи зі встановлених обставин цієї справи, враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дитини, то визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком відповідатиме якнайкращим інтересам дитини, оскільки неповнолітній ОСОБА_5 виявив бажання проживати саме з батьком і таке рішення сприятиме повноцінному його вихованню та розвитку у звичному для нього середовищі.

Мати дитини має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того, з ким дитина проживає.

Суд вважає, що таке рішення не буде порушувати прав матері, оскільки у разі зміни обставин у відносинах сторін спору, в першу чергу, між батьками, визначене судами місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку.

З огляду на вищенаведене, позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 12, 13, 128, 223, 247, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.П`ятихатки, П`ятихатського району Дніпропетровської області з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Судові витрати по справі залишити по фактично понесеним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Сторони по справі:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

Третя особа: Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету П`ятихатської міської ради, місцезнаходження: Дніпропетровська область, Кам`янський район, м.П`ятихатки, вул.Садова,104, ;

Повний текст рішення складено та підписано суддею 31 липня 2024 року.

Суддя П`ятихатського районного суду

Дніпропетровської області Ю.В.Кудрявцева