Справа № 645/7407/23
Провадження № 2-о/645/28/24

Р І Ш Е Н Н Я
22 липня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді - Алтухової О.Ю.,
секретар судових засідань Малій О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,-
Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення батьківства, якою просить встановити факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Заява обґрунтована тим, що з 2007 року ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_4 , яким помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . ІНФОРМАЦІЯ_4 заявниця народила від ОСОБА_4 доньку, яку назвала ОСОБА_5 . У свідоцтві про народження дитини батьком зазначено ОСОБА_6 . Факт визнання батьківства підтверджується сімейним фото та свідченнями матері померлого ОСОБА_3 . Встановлення факту батьківства необхідне заявниці для внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини.
Провадження у справі відкрите ухвалою суду від 12.01.2024 року (суддя Іващенко С.О.).
На підставі розпорядження керівника апарату суду № 246/24 від 20.05.2024 проведено повторний авторозподіл даної справи.
Ухвалою суду від 23.05.2024 року справу прийнято до провадження судді Фрунзенського районного суду м.Харкова Алтухової О.Ю.
Представник заявниці адвокат Вініцький М.В., який діє на підставі ордеру, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, доводи заяви підтримав.
Заінтересовані особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, просили заяву задовольнити.
Дослідивши надані докази в їх сукупності суд дійшов наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ 06.02.2009 року зроблено актовий запис № 85 та видане свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що відділом РАГСу Орджонікідзевського районного виконкому 04.03.1986 року зроблено актовий запис № 255 та видане свідоцтво про народження серії IV НОМЕР_2 , в якому батьками записані: ОСОБА_7 та ОСОБА_3 .
Також до заяви долучені світлини із зображенням учасників справи та померлого ОСОБА_4 .
ОСОБА_3 , мати померлого ОСОБА_4 , подала заяву, в якій просила задовольнити заяву про встановлення факту батьківства її сина стосовно ОСОБА_2 .
Частиною першою статті 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Згідно із статтею 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Отже, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини за вказівкою матері, батьківство якого встановлюється.
Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частини друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтею 125 Сімейного кодексу України.
Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.
Відповідно до частин першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.
Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.
Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.
Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Згідно із частиною першою статі 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи.
У постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 зроблено висновок, що доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання особою свого батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.
Такі правові висновки викладені також у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 641/9147/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 225/6301/15-ц.
У п. 15 Постанови Пленуму ВСУ від 31березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. В третьому абзаці п.13постанови Пленуму зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це, але передумовою звернення до суду в справах про встановлення батьківства є, зокрема, наявність кровного споріднення між особою, яку заявник просить визнати батьком, і дитиною.
Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.
Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням статті 89 ЦПК України, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України , суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).
Висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, на думку суду, має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України.
Таким чином, суд, з`ясувавши всі обставини справи, вважає встановленими в судовому засіданні наявність підстав, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.
Керуючись ст.ст. 76-79, 81, 293-265, 315-319 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити.
Встановити юридичний факт батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , стосовно дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 22.07.2024 року.

Суддя О.Ю.Алтухова