Справа № 682/1394/24
Провадження № 2/682/559/2024
РІШЕННЯ
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючої - судді Маршал І.М.,
секретаря Захарчук С.П.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,-
Представником позивачки адвокатом Андрієвським О.А. до суду подано заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його та позивача відсутність.
Відповідач, який належним чином був повідомлений про день та час судового розгляду за викликом до суду не з`явився.
Отже, викладене доводить, що відповідач свої аліментні зобов`язання належним чином не виконував і тому утворилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 56 417,60 грн., що стверджується дослідженим судом розрахунком заборгованості зі сплати аліментів.
Тобто, на час подачі позову заборгованість по сплаті аліментів становила 56 417,60 грн.
Згідно із частиною третьою статті 71 ЗУ «Про виконавче провадження» розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому СК України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого СК України.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Таким чином, у зв`язку з наявною у ОСОБА_2 заборгованістю зі сплати аліментів з відповідача підлягає стягненню на користь позивача пеня.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Так, судом на підставі довідки органу ДВС про заборгованість відповідача (боржника) зі сплати аліментів на користь позивача (стягувача) розраховано пеню за прострочення сплати аліментів за формулою наведеною в постанові Великої Палати Верховного суду від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц (формула нарахування пені: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %). Розрахунок пені за прострочення сплати аліментів зроблено з урахуванням даних про заборгованість згідно довідки органу ДВС за період з вересня 2023 року по квітень 2024 року включно з врахуванням днів прострочення до дня пред`явлення позову.
Розрахунок пені за прострочення сплати аліментів:
- вересень 2023 року: 1416,50 грн. (сума боргу за місяць) х 235 (кількість днів прострочення заборгованості) х 1% = 3329 грн. (розмір пені за прострочення сплати аліментів);
- жовтень 2023 року: 1416,50 грн. (сума боргу за місяць) х 204 (кількість днів прострочення заборгованості) х 1% = 2890 грн. (розмір пені за прострочення сплати аліментів);
- листопад 2023 року: 4257 грн. (сума боргу за місяць) х 174 (кількість днів прострочення заборгованості) х 1% = 7407 грн. (розмір пені за прострочення сплати аліментів);
- грудень 2023 року: 4257 грн. (сума боргу за місяць) х 143 (кількість днів прострочення заборгованості) х 1% = 6088 грн. (розмір пені за прострочення сплати аліментів);
- січень 2024 року: 4257 грн. (сума боргу за місяць) х 112 (кількість днів прострочення заборгованості) х 1% = 4768 грн. (розмір пені за прострочення сплати аліментів);
- лютий 2024 року: 4257 грн. (сума боргу за місяць) х 83 (кількість днів прострочення заборгованості) х 1% = 3533 грн. (розмір пені за прострочення сплати аліментів);
- березень 2024 року: 4257 грн. (сума боргу за місяць) х 52 (кількість днів прострочення заборгованості) х 1% = 2214 грн. (розмір пені за прострочення сплати аліментів);
- квітень 2024 року: 4257 грн. (сума боргу за місяць) х 22 (кількість днів прострочення заборгованості) х 1% = 937 грн. (розмір пені за прострочення сплати аліментів).
Загальний підсумок пені за прострочення сплати аліментів по місяцях:
Зважаючи на те, що відповідно до вказаного розрахунку сума пені за прострочення сплати аліментів є більшою, а ніж та, яку позивач просить стягнути з відповіда за змістом позовних вимог заяви, суд дійшов висновку про задоволення суми пені за прострочення сплати аліментів в межах позовних вимог - 13 789,18 грн.
Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Великої Палати Верховного суду від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц у разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, повножену на 1%.
Враховуючи викладену правову позицію суд позбавлений можливості здійснити об`єктивний обрахунок пені за прострочення сплати аліментів згідно даних довідки органу ДВС за обумовлений позивачем в змісті позову період - з липня 2021 року по травень 2022 року включно, оскільки зміст вказаної довідки відображає лише інформацію про погашення боржником заборгованості зі сплати аліментів в тому числі і часткове за вказаний період у наступних періодах, та при цьому в довідці не вказано конкретні дати, коли саме боржником було здійснено проплату аліментів в тому числі боргу, що позбавляє суд можливості встановити кількість днів прострочення для об`єктивного обрахунку пені. Отже, слід дійти висновків, що вимога позивача про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів за період з липня 2021 року по травень 2022 року включно є необгрунтованою, оскільки належними та допустимими доказами не підтверджується, тому не підлягає задоволенню.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Аналіз зазначеної правової норми свідчить, що у даному випадку слід виходити з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, а тому саме на неї покладено тягар доказування протилежного. Відповідно, суд повинен встановити факт заборгованості по аліментам й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки (пені).
Доказів відсутності вини відповідача у несплаті аліментів останній суду не подав і судом їх не здобуто, а навпаки із матеріалів справи слідує про ухилення відповідача від сплати аліментів на користь позивачки про що свідчить зміст довідки органу ДВС.
У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені).
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.
Отже, здійснюючи розрахунок пені, суд враховує положення ч. 1 ст. 196 СК України в тій частині, що розмір пені обмежений розміром заборгованості, на який нараховується пеня, яка підлягає застосуванню в силу ст. 5 ЦК України, оскільки вказана норма пом`якшує цивільну відповідальність боржника за несвоєчасну сплату аліментів.
Оскільки факт наявності заборгованості зі сплати аліментів становить 56 417,60 грн. та підтверджується належними доказами - довідкою органу ДВС, і відповідачем не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів позивачу, суд приходить до висновку, що вказана заборгованість виникла з вини відповідача і вимоги позивача про стягнення пені є частково обґрунтованими.
Одночасно, суд, роз`яснює що відповідно до ч. 1 ст. 20 СК до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 72, ч.2 ст.129, ч.3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 цього Кодексу. Право одержувача аліментів на стягнення неустойки (пені) за прострочення їх сплати передбачене ст. 196 СК, а відтак, до вимог позивачки позовна давність застосуванню не підлягає.
Стосовно розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме, судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за даною категорією спорів, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 1211 грн. 20 коп.
Керуючись ст. 4,10-13,76-81, 133-137, 258-265 ЦПК України, ст. 196 СК України, Постановою від 25 квітня 2018 року № 572/1762/15-ц ВП ВС, суд, -
Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) на корись ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) 13 789,18 грн. пені за несвоєчасне виконання аліментних зобов`язань.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) на корись держави 1211 грн. 20 коп. судових витрат.
В решті позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Суддя Маршал І. М.