Справа №487/6263/24
Провадження №2-о/487/183/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року м.Миколаїв

Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Дерепа К.М., вивчивши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Орган опіки та піклування адміністрації Заводського району Миколаївської області, про визнання особи обмежено дієздатною, встановлення піклування,

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2024 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа Орган опіки та піклування адміністрації Заводського району Миколаївської області, про визнання особи обмежено дієздатною, встановлення піклування.

23 липня 2024 року матеріали цивільної справи №487/6263/24 були передані судді Дерепі К.М., згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2024.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи.

Згідно ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Зазначена заява не відповідає вимогам, встановленим ст.175, 297 ЦПК України, а тому є підстави для залишення її без руху відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України з метою усунення недоліків (відповідно до ст.10 ЦПК України застосовується аналогія закону).

Згідно ч.1 ст.297 ЦПК України, у заяві про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи мають бути викладені обставини, що свідчать про психічний розлад, істотно впливають на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Подаючи заяву, в обґрунтування обставин наявності у ОСОБА_2 підстав для визнання його обмежено дієздатним, заявник надав як доказ довідку МСЕК №410674 про встановлення ІІ групи інвалідності із зазначення причини загальне захворювання. Також заявником додано довідку з перекладом з італійської мови, на яку він у заяві не посилається та не зазначає, яку обставину вона підтверджує. Згідно змісту даної довідки ОСОБА_3 встановлено діагноз профілактика відторгнення органу у дорослих пацієнтів після трансплантації печінки.

Обставини, які б свідчили про психічний розлад та істотно впливали на здатність ОСОБА_2 усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, як і докази в підтвердження цих обставин до заяви не додано.

Такими доказами можуть бути виписки з історії хвороби, видані лікувально-профілактичними закладами, показання свідків, які підтверджують вчинення особою дій, що не властиві психічно здоровій людині, та інше. Кожна із обставин, якими заявники мотивують свої вимоги, має бути підтверджена наявними доказами (ст.83, ч.5 ст.177 ЦПК України).

Також подана заява не містить зазначення доказів по наведеним заявником обставинам потреби ОСОБА_1 у сторонньому догляді та погіршенню його стану здоров`я. Окрім того, заявник просить суд призначити судову психіатричну експертизу, яку суд може призначити за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи у відповідності до вимог ч.1 ст.298 ЦПК України.

Заявником також не зазначено в заяві відомостей щодо сімейного стану ОСОБА_2 , а також відсутні відомості щодо наявності у ОСОБА_2 адвоката, участь якого є обов`язковою під час розгляду даної справи відповідно до вимог ч.1 ст.299 ЦПК України.

Згідно ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

З метою своєчасного розгляду справи та ефективного її вирішення вважаю за необхідне залишити заяву без руху та надати заявникові строк для усунення вказаних вище недоліків.

Слід зауважити, що залишення заяви без руху з метою належного її оформлення у відповідності до вимог чинного цивільно-процесуального законодавства не являє собою обмеженням у доступі до правосуддя. Згідно практики Європейського суду з прав людини, виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу наглядним є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч.1, 2 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. ст. 2, 175, 185, 260, 261 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Орган опіки та піклування адміністрації Заводського району Миколаївської області, про визнання особи обмежено дієздатною, встановлення піклування - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - п`ять днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявникові зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Суддя: К.М. Дерепа