"29" липня 2024 р. Єдиний унікальний номер судової справи: 150/240/24
Номер провадження: 2/150/115/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Суперсона С.П.

за участі секретаря Дудки А.Ю.

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника позивачів - адвоката Лісниченко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання права на частку (пай) в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання права на частку (пай) в порядку спадкування за законом. Позивачі в обґрунтування позову посилаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їхня мати ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 2,60 умовних кадастрових гектарів на території Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області (колишня назва адміністративно-територіальної одиниці Гонтівська сільська рада Чернівецького району)., за межами населеного пункту с. Гонтівка, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Право на вказану земельну частку (пай) ОСОБА_3 набула згідно Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року № 720/95, згідно якого право на земельну частку (пай) мали усі члени Радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, внесені до списку, що додається до державного акта на право колективної власності.

Позивачі зазначають, що їхня мати була членом радгоспу «Ленінський! З 1961 року. Відповідно до посвідчення № НОМЕР_1 , виданого Могилів-Подільським районним відділом соціального забезпечена, ОСОБА_3 з 01 лютого 1988 року отримувала колгоспну пенсію, тобто являлася колгоспним пенсіонером.

Відповідно до історичної довідки КУ «Чернівецький трудовий архів» від 10 листопада 2022 року у 1993 році радгосп «Ленінський» перетворився на радгосп «Гонтівський», а пізніше в 1998 році реорганізовано в Сільськогосподарське акціонерне товариство «Гонтівське».

З членів радгоспу спадкодавця виключено не було, про що свідчить довідка Чернівецького архівосховища архівного відділу Могилів-Подільської районної державної адміністрації від 24 листопада 2023 року № 129. Однак, ОСОБА_3 не була внесена до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності та відповідно сертифікат їй не видавався.

Як стверджують позивачі, про те, що мати не була включена до списку, вони дізналися з відповіді Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 866 від 29 серпня 2023 року.

Батько позивачів ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, спадщину після дружини ОСОБА_3 не прийняв. Тому єдиними спадкоємцями майна першої черги за законом являються позивачі як діти спадкодавця.

Звернувшись до нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на означену земельну частку (пай), останнім було винесено постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії з посиланням щодо відсутності у позивачів документів на спадкове майно.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити в позові та застосувати строк позовної давності з огляду на таке.

Чернівецькою селищною радою було здійснено уточнення списку громадян-власників сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишнього СВАТ «Гонтівське» Чернівецької селищної ради Чернівецького району Вінницької області відповідно до технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам-власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишнього СВАТ «Гонтівське» на території Чернівецької селищної ради, за результатами якого встановлено, що у списках ОСОБА_3 відсутня.

В той же час, відповідач зауважує, що позовна заява містить посилання на те, що батько позивачів також був членом СВАТ «Гонтівське» та отримав сертифікат на право на земельну частку (пай), а тому позивачі не могли не знати про те, що їхня мати ОСОБА_3 теж повинна була отримати сертифікат на землю.

Тому, відповідач просить застосувати строки позовної давності, у зв`язку із чим відмовити в позові.

Стороною позивача подано заперечення на відзив, де посилають на те, що дізналися про порушене право з відповіді Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 29 серпня 2023 року за № 866, а тому саме з цього часу починається перебіг строків позовної давності.

В судовому засіданні позивачі та їхній представник позовну заяву підтримали та просили суд її задоволити.

Щодо строків позовної давності представник позивачів зазначив, що його довірительки не володіють необхідним обсягом юридичних знань, а тому не знали про наявність права на землю поки не скористалися правовою допомогою адвоката. Також їхня сусідка у 2017 році виграла в суді тотожну справу, тому позивачі почали збирати довідки для подачі цього позову. До того часу, вони не могли припустити, що їхня мати не була включена до списків членів радгоспу, яким мали бути видачі сертифікати на право на земельну частку (пай).

Позивач ОСОБА_2 суду показала, що вони думали, що матері та батьку видали один пай на двох. Крім цього, щодо тривалості терміну збирання довідок, а саме з 2017 року по 2023 рік, які підтверджували перебування їхньої матері в членах КСП, отримання заробітної плати та відсутність у списках членів КСП, показала, що у них з сестрою була складна сімейна ситуація, адже за трагічних обставин помер чоловік ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_1 та їм було не до того.

Відповідач не забезпечив явку до суду повноважного представника. У відзиві на позовну заяву просить провести розгляд справи у відсутність сторони відповідача.

Суд, заслухавши пояснення позивачів, думку їхнього представника, дослідивши письмові матеріали справи, докази, надані на підтвердження позовних вимог та доводи на їх спростування, надані відповідачем, дійшов висновків про наступне.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 .

Після її смерті спадкоємцем за законом залишився її чоловік ОСОБА_4 , який спадщину не прийняв, адже ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Єдиними спадкоємцями майна, що залишилося після смерті матері залишилися позивачі, які 20 лютого 2013 року отримали свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВТВ № 43849, видане державним нотаріусом Чернівецької державної нотаріальної контори Вінницької області.

Відповідно до означеного свідоцтва позивачі набули право на грошові вклади з нарахованими на них відсотками та компенсаціями, що знаходилися на рахунках по філії відділення № НОМЕР_3 , що належали спадкодавцеві ОСОБА_3 .

Однак, позивачі посилаються на те, що означене майно не є усією спадковою масою, що залишилася після смерті спадкодавця, адже ОСОБА_3 була членом радгоспу «Ленінський», який згодом перейменовано в « Гонтівський » та СВАТ «Гонтівське».

Так, 05 жовтня 2017 року позивачем ОСОБА_6 було отримано від КУ «Чернівецький районний трудовий архів» Чернівецької районної державної адміністрації Вінницької області архівну довідку за № 355, в якій міститься виписка ОСОБА_3 по отриманій заробітній платі в радгоспі «Ленінський» до 1994 року, радгоспі «Гонтівський», який з 1994 року реорганізовано в СВАТ «Гонтівське» (наказ № 375-к від 13 квітня 1994 року Міністерства агропромислового комплексу села Гонтівка Чернівецького району Вінницької області).

24 листопада 2023 року за № 129 та № 130 позивачами отримано відповіді від архівного відділу Чернівецького архівосховища Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області, про те що в списках громадян Гонтівської сільської ради, яким видаються державні акти на право власності на щемлю відсутня громадянка ОСОБА_3 , а також про те що за 1988 рік відсутній запис щодо виключення громадянки ОСОБА_3 з членів радгоспу.

29 серпня 2023 року за вих. № 866 позивачами отримано відповідь Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про те, що громадянка ОСОБА_3 відсутня у списках на отримання земельної частки (паю). Також ОСОБА_3 згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються районною державною адміністрацією Вінницької області (с. Гонтівка СВАТ «Гонтівське») сертифікат не видавався.

Окрім цього, відповідно до посвідчення № НОМЕР_1 , ОСОБА_3 було призначено колгоспну пенсію за віком.

Вказані обставини свідчать про те, що спадкодавець не була включена до списків власників сертифікатів на земельну частку (пай) при розпаюванні колгоспу та як наслідок сертифікату не отримала.

Як наслідок, з підстав відсутності правовстановлюючих документів на означену землю, постановами державного нотаріуса Чернівецької державної нотаріальної контори від 12 та 15 грудня 2023 року за № № 307/02-31, 308/02-31, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на дану частину спадкового майна.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Частиною другою статті 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі, створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Право на земельну частку (пай) згідно з пункту 2 цього Указу мають члени сільськогосподарського підприємства, кооперативу, акціонерного товариства, у тому числі, пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Згідно з частиною дев`ятою статті 5 ЗК України 1990 року (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 22 ЗК України 1990 року (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) право власності на землю виникає після одержання документа, що посвідчує це право.

У частині другій статті 23 ЗК України 1990 року (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) зазначено, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Отже, право особи на земельну частку (пай) виникає за наявності трьох умов: одержання КСП державного акта на право колективної власності на землю, перебування такої особи в членах КСП на час передачі державного акта та включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до роз`яснень, наведених в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК , у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Отже, громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку - додатка до державного акта на право колективної власності на землю чи виключено з нього, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку.

У такому разі особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП.

В постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 283/187/19 (провадження № 61-1965св20), вказано, що особа набуває права на земельну частку (пай) в разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатка до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку. У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП.

В постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 692/565/21 (провадження № 61-7303св22) зазначено, що посилання позивача на те, що за нею слід визнати право власності на конкретно визначену земельну ділянку № НОМЕР_2, якій присвоєно кадастровий номер :03:002:0620, що значиться за спадкодавцем, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є передчасними, оскільки спадкодавець за життя не оформив належним чином у встановленому законом порядку право власності на конкретну земельну ділянку, а лише набув майнові права на її отримання, а отже, успадковується це саме право на отримання земельної частки (паю), а не право власності на конкретно визначену земельну ділянку в натурі.

Як вбачається з матеріалів справи, видача сертифікатів на право на земельну частку (пай) громадянам України - членам колективного сільськогосподарського підприємства (сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства) СВАТ «Гонтівське» відбулося згідно розпорядження Чернівецької районної державної адміністрації від 18 березня 2000 року за № 41.

Вказане також свідчить з наданої суду копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0426419, що видано батьку позивачів ОСОБА_4 , який на той час був членом СВАТ «Гонтівське» разом з матір`ю позивачів та спадкодавцем ОСОБА_3 .

Проте ОСОБА_3 не була включена до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, про що свідчить довідка ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 29 серпня 2023 року № 866.

Разом з тим, за життя ОСОБА_3 не вирішувала питання (спір) щодо не включення її у дані списки.

Також суд зауважує на тому, що розпаювання відбулось відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року, що є загальновідомим фактом, втім суду не надано доказів неможливості спадкодавця звернутися до СВАТ «Гонтівське» чи його правонаступника з вимогою про включення її у зазначені списки з часу початку розпаювання 1995 року по день смерті спадкодавця - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, позивачі не набули права на звернення до суду з позовом про визнання за ними права на земельну частку (пай) у розмірі 2,90 в умовних кадастрових гектарах на території колишньої Гонтівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, а тому позов є необґрунтованим.

За таких підстав, в позові слід відмовити по суті, а тому немає підстав застосування строків, позовної давності, визначених ЦК УРСР.

З огляду на те, що суд відмовив у позові, судові витрати слід залишити за позивачами.

Керуючись статтями 12, 13, 15, 76-81, 89, 133, 137, 259, 263 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання права на частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Рішення може бути оскаржено на протязі тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду безпосередньо.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Головуючий суддя С.П. СУПЕРСОН