ПОСТАНОВА

іменем України

15 липня 2024 року м. Кропивницький

справа № 389/440/16-ц

провадження № 22-ц/4809/535/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Карпенка О.Л.,

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічними позовами - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідачі за первісним позовом та позивачі за зустрічними позовами - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

треті особи за зустрічними позовами - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 травня 2021 року у складі судді Українського В.В.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі по тексту ПАТ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі по тексту АТ «УкрСиббанк» або банк), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просило суд стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором по тілу кредиту та по процентах у сумі 5983,36 швейцарських франків та пеню по тілу кредиту та по процентах у сумі 3543,55 грн на користь банку.

Позовну заяву банк мотивував тим, що 11 травня 2007 року між ним та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 18100,00 швейцарських франків шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача та зобов`язалася щомісяця повертати наданий кредит у терміни, що встановлені графіком погашення кредиту, але не пізніше 10 травня 2018 року, а також сплачувати проценти у розмірі 8,99 % річних. За порушення термінів повернення кредиту, сплати процентів договором передбачена сплата пені у розмірі 13,48 % річних від суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу. З метою забезпечення виконання обов`язків за кредитним договором 11 травня 2007 року укладено договір поруки №0 з ОСОБА_2 , який зобов`язався перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобов`язань. Згідно з умовами договору поруки поручитель і боржник відповідають перед банком солідарно. Кінцевий термін повернення кредиту 10 травня 2018 року. Позивач вказував, що позичальник систематично не виконує свої зобов`язання, порушує умови кредитного договору щодо щомісячного погашення заборгованості за кредитом та щомісячної сплати нарахованих процентів, чим допускає прострочення повернення чергових частин кредиту протягом тривалого часу. Банк направив відповідачам вимогу від 25 листопада 2015 року про необхідність усунення порушень кредитного договору, однак вона залишилася невиконаною. Станом на 09 лютого 2016 року заборгованість за кредитним договором складає 5983,36 швейцарських франків, із яких заборгованість за кредитом 5480,32 швейцарських франків; за процентами 503,04 швейцарських франків; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 2940,22 грн, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами 603,33 грн.

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа ОСОБА_2 , в якому просила суд: розірвати договір про надання споживчого кредиту №0 від 11 травня 2007 року; розірвати іпотечний договір від 11 травня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Знам`янського міського нотаріального округу Кіровоградської області Озерним М.Г.; визнати припиненою іпотеку житлового будинку загальною площею 88,60 кв. м, житловою площею 49,50 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , за іпотечним договором від 11 травня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Знам`янського міського нотаріального округу Кіровоградської області Озерним М.Г. Зустрічний позов ОСОБА_1 мотивувала тим, що 11 травня 2007 року між нею та банком укладений договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого вона отримала кредит в іноземній валюті у сумі 18100 швейцарських франків, що еквівалентно 75058,31 грн. Відповідно до пункту 2.1. кредитного договору на забезпечення виконання зобов`язань за ним 11 травня 2007 року укладений договір поруки №0 між банком та поручителем ОСОБА_2 про солідарну відповідальність поручителя за виконання зобов`язань за кредитним договором. Згідно з пунктом 1.4. кредитного договору кредит надається позичальнику для його особистих потреб. Згідно з пунктом 2.1. кредитного договору, забезпеченням виконання зобов`язань за цим договором приймається, зокрема: застава нерухомості житлового будинку за адресою: будинок АДРЕСА_1 . Цей кредит є споживчим, під заставу нерухомості і на нього поширюється дія законодавства про захист прав споживачів кредитних послуг. Додаток №1 до кредитного договору - Графік погашення кредиту містить лише розрахунок максимально допустимого залишку основної заборгованості за тілом кредиту на відповідні дати і не містить жодних відомостей про платежі за процентами, комісіями та іншими витратами (у тому числі страхування відповідно до пункту 4.8. кредитного договору, комісію згідно з пунктом 1.3.7. договору), які понесе позичальник на виконання кредитного договору, розмір реальної процентної ставки та абсолютного подорожчання кредиту і суми вигоди, яку отримує банк від виконання кредитного договору. Надалі позичальником та банком 30 березня 2010 року укладена додаткова угода №1 до кредитного договору, якою викладено додаток №1 до кредитного договору графік погашення кредиту у новій (чинній) редакції. Графік погашення кредиту у редакції додаткової угоди №1 також містив лише платежі за тілом кредиту та розрахунок максимально допустимого залишку основної заборгованості за тілом кредиту на відповідні дати і мав ті ж недоліки, що і попередній. Вказувала, що умови кредитного договору не містять необхідної, повної та достовірної інформації про продукцію, що спричинило придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, що є підставою для розірвання кредитного договору на підставі пункту 1 частини сьомої статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів». Посилаючись на частину п`яту статті 3 Закону України «Про іпотеку» позивачка за зустрічним позовом указувала, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Отже, з припиненням зобов`язань за кредитним договором унаслідок розірвання на підставі пункту 1 частини сьомої статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів», пункту 1 частини першої статті 593, частин першої-другої статті 598, частини другої статті 653 ЦК України, частини п`ятої статті 3, частини першої, третьої статті 17 Закону України «Про іпотеку» припиняються зобов`язання і за договорами забезпечення.

У червні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_1 , в якому просив суд визнати припиненою поруку за договором поруки від 11 травня 2007 року №0, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ним. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 мотивував тим, що банк у односторонньому порядку, без його повідомлення і згоди неодноразово збільшував процентну ставку за кредитним договором з 8,99 % річних до 17,98 % річних. Із наданої банком довідки-розрахунку заборгованості станом на 09 лютого 2019 року за договором від 11 травня 2007 року №0 вбачається, що перше збільшення процентної ставки відбулось 26 лютого 2010 року, а саме застосована процентна ставка 17,98 % річних. Натомість за умовами договору кредиту процентна ставка встановлюється у розмірі 8,99 % річних (пункт 1.3.1 кредитного договору). Згодом ПАТ «УкрСиббанк» збільшувало погоджену сторонами процентну ставку до 17,98 % у дати: 31 березня 2010 року, 30 квітня 2010 року, 30 червня 2011 року, 28 листопада 2014 року, 31 грудня 2014 року, 30 січня 2015 року, 27 лютого 2015 року без згоди і без повідомлення поручителя, збільшуючи обсяг його відповідальності. Вважав, що у силу частини першої статті 559 ЦК України 26 лютого 2010 року порука припинилась. У зв`язку з тим, що банк оспорює цю обставину і пред`являє вимогу про солідарне стягнення з поручителя заборгованості, права останнього підлягають захисту у судовому порядку.

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 травня 2021 року позовну заяву ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 11 травня 2007 року №0 за кредитом та процентами у розмірі 5983,36 швейцарських франків та пеню у розмірі 3543,55 грн. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа ОСОБА_1 , про визнання поруки припиненою відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа ОСОБА_2 , про розірвання договору про надання споживчого кредиту, розірвання іпотечного договору та припинення договору іпотеки відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 21 листопада 2022 року рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 травня 2021 року скасовано у частині вирішення первісного позову та зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, ухвалено в цій частині нове судове рішення. У задоволенні позову ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа ОСОБА_1 , про визнання поруки припиненою, задоволено. Визнано поруку за договором поруки від 11 травня 2007 року № 0, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі по тексту АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 припиненою. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2023 року постанову Кропивницького апеляційного суду від 21 листопада 2022 року та додаткову постанову від 21 лютого 2023 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні вимог банку відмовити, а зустрічні її вимоги та зустрічні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції в частині щодо його прав та обов`язків не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України перегляду та перевірці апеляційним судом не підлягає.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 адвокат Коробєйніков А.В. підтримав доводи поданої апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник АТ «УкрСиббанк» Крамар О.Г. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині розміру стягнення заборгованості.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 11 травня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0. Відповідно до умов цього договору банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 18100,00 швейцарських франків на строк з остаточним терміном погашення - 10 травня 2018 року, що в еквіваленті на день укладення договору склало 75058,31 грн. Відповідно до кредитного договору за користування кредитними коштами протягом перших 30 днів встановлюється процент у розмірі 8,99 % річних, після підлягає перегляду відповідно до умов договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування у порядку, передбаченому пунктом 2 договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором у попередньому місяці. Кредит надавався позичальнику для його особистих потреб, а саме для розвитку бізнесу. Пункт 1.5 кредитного договору передбачає, що кредит надається шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 у банку для подальшого використання за цільовим призначенням. Умовами договору передбачено, що за порушення термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит та/або комісій позичальник зобов`язаний на вимогу банку сплатити додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню у розмірі 13,48 % річних від суми простроченої заборгованості (т.1 а.с.17-29).

Додатковою угодою від 30 березня 2010 року №1 до договору про надання споживчого кредиту від 11 травня 2007 року № 0 графік погашення кредиту викладено у новій редакції (т.1 а.с. 30-33).

Згідно з договором поруки від 11 травня 2007 року №0, укладеним АКІБ «УкрСиббанк» з ОСОБА_2 , останній взяв на себе зобов`язання у повному обсязі солідарно з позичальником відповідати перед банком за його зобов`язанням, які виникають з умов кредитного договору (т.1 а.с.35-36).

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості, розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 09 лютого 2016 року становить 5983,36 шв. франків, з яких: заборгованість за кредитом 5480,32 шв.франків; заборгованість по процентам за користування кредитом 503,04 шв.франків; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 2940,22 грн, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами 603,33 грн (т.1 а.с.51-56).

Судом першої інстанції встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання шляхом надання позичальнику кредитних коштів, що підтверджується випискою з рахунку 8600, де вказана транзакція про зарахування 11 травня 2007 року на рахунок боржника коштів у розмірі 18100 швейцарських франків, що в еквіваленті на гривню становить 75058,31 грн. За заявою позичальника швейцарські франки були переведені у національну валюту гривня (т.1 а.с.34, 51).

ОСОБА_1 надала копії квитанцій про сплату щомісяця боргу за вересень 2012 року та з січня 2014 року по квітень 2015 року (т.1 а.с.171-190).

Матеріали справи містять повідомлення банку на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 11 червня 2008 року, в яких йдеться про збільшення процентної ставки з 01 липня 2008 року на 3 проценти, у зв`язку зі змінами у грошово-кредитній політиці Національного банку України. Також вказано, що у випадку, якщо протягом двох місяців від дати підвищення позичальник не застрахує предмет застави за кредитним договором, процентна ставка буде автоматично збільшена ще на 2 проценти річних. Згідно зі списком № 29 згрупованих рекомендованих відправлень від 11 червня 2008 року та списку №245 від 13 червня 2008 року вказані повідомлення направлені на адреси відповідачів, однак докази їх отримання в матеріалах справи відсутні (т.1 а.с.205-2014).

23 липня 2008 року банк направив на адреси ОСОБА_2 та ОСОБА_1 рекомендоване повідомлення про збільшення процентної ставки на 2% з 01 липня 2008 року. Вказані повідомлення отримані відповідачами 26 липня 2008 року (т. 1, а. с. 205-214).

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження у подальшому ознайомлення відповідачів про збільшення відсоткових ставок до 13,48 % за період з 10 серпня 2007 року по 12 серпня 2007 року та до 17,98 % за період з 11 лютого 2010 року по 31 січня 2016 року.

Із довідки-розрахунку заборгованості за процентами за кредитним договором встановлено, що банк періодично збільшував процентну ставки з 8,99 % до 13,48 % , з 8,99 % до 17,98 %.(т.1 а.с.51-56).

Ухвалою Знам`янського міськрайонний суд Кіровоградської області від 03 червня 2020 року задоволено клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська незалежна судово-експертна установа» (т.2 а.с.208-211).

14 січня 2021 року експертами ТОВ «Київська незалежна судово-експертна установа» за результатами проведення судово-економічної експертизи складено висновок №3071, що у зв`язку з відсутністю первинних документів, повного обсягу документів бухгалтерського обліку банку, суперечливими даними щодо відображення операції з надання кредитних коштів у наданих взаємопов`язаних бухгалтерських документах, не видається за можливе підтвердити або спростувати операцію з надання кредитних коштів у сумі 18100 швейцарських франків за договором про надання споживчого кредиту від 11 травня 2007 року №0. Також експертом встановлено, що додаток №1 до договору про надання споживчого кредиту графік погашення кредиту не містить даних щодо загальної суми платежів за розрахунковий період, погашення суми процентів за користування кредитом, витрат за супутніми послугами та іншими фінансовими зобов`язаннями за кожним платіжним періодом, детального розпису загальної вартості кредиту для споживача та сукупної вартості кредиту із зазначенням її в процентному значенні та грошовому виразі, що передбачено пунктом 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (т.3 а.с.3-44).

Разом з тим, колегія суддів вважає, що висновок експерта від 14 січня 2021 року №3071 за результатами проведення судово-економічної експертизи не спростовує обізнаність та погодження ОСОБА_1 з усіма умовами надання кредиту банком, у тому числі і з сукупною вартістю кредиту у вигляді реальної відсоткової ставки за кредитним договором та сукупної вартості кредиту.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, банк просив стягнути її з відповідачів станом на 09 лютого 2016 року у розмірі 5 983,36 швейцарських франків, з яких: заборгованість за кредитом 5480,32 швейцарських франків; заборгованість за процентами 503,04 швейцарських франків; а також пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 2940,22 грн, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами 603,33 грн.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту вказаної норми випливає, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов`язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

Згідно п. 1.1. договору поруки, сторони погодили, що поручитель зобов`язується відповідати за невиконання ОСОБА_1 , усіх її зобов`язань перед кредитором, що виникли з укладенням кредитного договору № 0 від 11 травня 2007 року, укладеного між Кредитором та Боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, щo можуть виникнути в майбутньому.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження після 26 липня 2008 року ознайомлення відповідачів про збільшення відсоткових ставок до 13,48 % за період з 10 серпня 2007 року по 12 серпня 2007 року та до 17,98 % за період з 11 лютого 2010 року по 31 січня 2016 року, що є підставою для припинення договору поруки.

Однак, ОСОБА_2 своїм правом на оскарження рішення суду в частині, що стосується його прав та обов`язків, не скористався, отже, погодився з висновком суду першої інстанції про те, що підписанням договору поруки від 11 травня 2007 року №0 погодився як із викладеними у ньому умовами, так і з умовами, передбаченими кредитним договором №0, укладеним між банком та ОСОБА_1 11 травня 2007 року, у тому числі щодо підвищення процентної ставки за користування кредитом.

Також встановлено, що банк виконав свої зобов`язання, надавши ОСОБА_1 кредит. При цьому, розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідач порушив графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість. 25 листопада 2015 року банком направлялася претензія-вимога про погашення грошових зобов`язань №30-11/301713 (т.1 а.с.37-42).

Оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуто колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитом.

При цьому слід зазначити, що пред`явлення до позичальника вимоги на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України про дострокове повернення тіла кредиту та нарахованих процентів, позбавляє позивача права нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, оскільки таке право було припинено пред`явленням до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, тобто 25 листопада 2015 року.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, провадження №14-10цс18, зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, пред`явивши таку вимогу кредитор ПАТ «УкрСиббанк» втратив право на отримання нарахувань та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, після 25 листопада 2015 року.

Визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором від 11 травня 2007 року №0 колегія суддів, приймаючи до уваги наданий сторонами розрахунок, який перевірено колегією суддів, вважає за необхідне, в межах періоду до пред`явлення банком вимоги 25 листопада 2015 року, визначити розмір заборгованості за кредитним договором станом на 25.11.2015 у загальному розмірі 5329 швейцарських франків 77 сантими та 889 грн 79 коп, з яких 5063 швейцарських франки 34 сантими - заборгованості по кредиту, 266 швейцарських франків 63 сантими - заборгованості по процентам, 670 грн 14 коп - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 219 грн 65 коп - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням матеріального права, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду в частині розміру стягнення слід змінити.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно до задоволених вимог, у розмірі по 1150,73 грн з кожного.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 травня 2021 рокузмінити в частині розміру стягнення.

Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (ЄДРПОУ 09807750, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12) заборгованість за кредитним договором від 11 травня 2007 року №0, а саме 5063 (п`ять тисяч шістдесят три) швейцарських франки 34 сантими - заборгованості по кредиту, 266 (двісті шістдесят шість) швейцарських франків 63 сантими - заборгованості по процентам, 670 (шістсот сімдесят) грн 14 коп - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 219 (двісті дев`ятнадцять) грн 65 коп - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, а всього 5329 (п`ять тисяч триста двадцять дев`ять) швейцарських франків 77 сантими та 889 (вісімсот вісімдесят дев`ять) грн 79 коп.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (ЄДРПОУ 09807750, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12) судовий збір у розмірі по 1150 ( тисячі сто п`ятдесят) грн 73 коп з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 липня 2024 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

О.Л. Карпенко