ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6523/24 Справа № 2-4599/11 Суддя у 1-й інстанції - Демидова С.О. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

за участі секретаря судового засідання Драгомерецької А.О.,

розглянувши відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2024року про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024року ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 лютого 2010року.

Заява обґрунтовувалась тим, що у цій справі прийнято рішення, яке набрало законної сили вже більше 10 років назад, строк примусового виконання рішення сплив, необхідність у вжитті заходів забезпечення позову відпала, що зумовлює їх скасування судом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2024року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, виклав вимогу про скасування ухвали та постановлення нового судового рішення про скасування заходів забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтовувалась тим, що виконавче провадження щодо виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2012року не відкривалося та 90 днів із дня набрання рішенням законної сили минули, що свідчить про безпідставність заходів забезпеченні позову у вигляді арешту на нерухоме майно, тому вони мають бути скасовані.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідками про доставку електронного листа і смс-повідомлення, а також оголошенням на сайті Судової влади України.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту ухвали, яка оскаржена, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2010року забезпечено позов шляхом накладення арешту в межах заявлених позовних вимог в розмірі 1 730 887,36грн на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2012року було задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ УФА Верус, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 160 Є/V-U від 08 червня 2007року в розмірі 875 190,54грн.

Стягнуто солідарно з ТОВ УФА Верус, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 160 Є/V-U від 08 червня 2007року в розмірі 200,00грн та судові витрати в розмірі 120,00грн, а всього 320,00грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 017 Є/V-U від 31 березня 2008року в розмірі 756 234,96грн.

Стягнуто солідарно з ТОВ УФА Верус, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 017 Є/V-U від 31 березня 2008року в розмірі 200,00грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 07 липня 2006року в розмірі 14 238,00грн.

Стягнути солідарно з ТОВ УФА Верус, ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 07 липня 2006року в розмірі 200,00грн.

Стягнуто солідарно з ТОВ УФА Верус, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1 700,00грн.

Ухвалою суду від 04 лютого 2011року частково скасовані заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2010року у цивільній справі № 2-9255/10, а саме знято арешт з: автомобіля DAF, модель: TE95XF 430, рік випуску: 2000, тип: ТЗ сідловий тягач, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 05 листопада 2013року скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2010року у цивільній справі № 2-4599/11 шляхом зняття арешту з рухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , а саме: сідловий тягач E, DAF TE 95 XF 430, № кузова/шасі: НОМЕР_3 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , 2000 р.в. та сідловий тягач Е, DAF 85 CF 380, № кузова/шасі: НОМЕР_4 , реєстраційний номер: НОМЕР_5 , 2001 р.в., що належить на праві власності ОСОБА_1 шляхом скасування заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

Згідно доданої до матеріалів справи платіжної інструкції № 0.0..1 від 30 січня 2024року ОСОБА_1 погасив заборгованість в розмірі 389 248,78грн.

Відмовляючи у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що сплив 90 днів з дня набрання рішенням законної сили при задоволенні позовних вимог та стягненні заборгованості, за відсутності доказів фактичного виконання рішення суду, не свідчить про те, що відпала потреба в забезпеченні позову або змінились обставини, що зумовили застосування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2010року, а тому відсутні підстави для скасування цих заходів. Крім того, з аналогічними підставами відповідачі вже зверталися до суду щодо скасування заходів забезпечення позову та, отримавши відмову в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, не оскаржили її у встановлений законом строк.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Порядок та підстави для скасування заходів забезпечення позову визначені у статті 158 ЦПК України.

Згідно з частинами першою, другою статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадянина та виконання рішення суду є завершальною стадією судового провадження, що є невід`ємною частиною права на справедливий суд.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що сам по собі факт спливу 90-тиденного строку з дня набрання рішення суду законної сили, не може бути підставою для скасування заходів забезпечення позову. Доказів того, що судове рішення саме про стягнення заборгованості за кредитним договором, а не судових витрат, не перебуває на виконанні матеріали справи не містять.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що під час вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову суд першої інстанції вірно встановив обставини даної справи.

Належних доказів виконання рішення до заяви про скасування заходів забезпечення позову та до апеляційної скарги долучено не було.

Заходи забезпечення позову, за своєю правовою суттю є гарантією забезпечення інтересів зацікавленої особи у майбутньому при виконанні судового рішення та приймаються, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Отже, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції щодо відмови в скасуванні заходів забезпечення позову, що мають значення для правильного вирішення спору, ґрунтуються на неправильному тлумаченні апелянтом норм процесуального права, а також не свідчать про порушення судом норм процесуального права, які б могли бути підставою для скасування ухвали суду.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Сукупність вищезазначених обставин та положень закону дають підстави для висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись статтями 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2024року про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 30 липня 2024року.

Судді: