Справа № 449/847/23
У Х В А Л А

СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ

"26" липня 2024 р. м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Гуняк О.Я.

при секретарі судових засідань Тивонюка С.Р.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Перемишляни цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової і моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Перемишлянського районного суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової і моральної шкоди.

Ухвалою суду від 30.08.2023 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 06.11.2023 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 14.11.2023року продовжено розгляд справи за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової і моральної шкоди.

Ухвалою суду від 12 березня 2024 року витребувано з відділення поліції №2 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області НП України матеріали по зверненню ОСОБА_3 від 16.06.2023р

Ухвалою суду від 13.06.2024 року відмовлено в задоволенні клопотання представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

На адресу суду від представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 надійшли заява про зловживання представником відповідача адвокатом Луньо Б.М. процесуальними правами. В обґрунтування заяви покликається на те, що представник відповідача ОСОБА_2 в процесі розгляду справи здійснив певні дії, які вважає зловживанням процесуальними правами. А саме: 06.11.2023року подав заяву до суду про залишення позовної заяви без розгляду; 08.01.2024року повторно подав таку заяву. Вважає, що було порушено положення ч. 2 ст. 44 та ст. 7 ЦПК України. 08.01.2024року представник неодноразово на запитання головуючої відповідав запитаннями, без дозволу суду ставив запитання до представника позивача. Такі дії представника спрямовані на безпідставне затягування судового процесу. Окрім цього, представник неодноразово заявляв, що йому не відомі матеріали справи, при тому, що 27.09.2023 року суд задовольнив його клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Вважає, що такими діями представник неодноразово вводить суд в оману.Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_2 не може приймати участі в судовому засіданні.

Представник позивача - ОСОБА_1 підтримав заявлені ним клопотання в повному обсязі, з підстав наведених в таких.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 просив відмовити в задоволені таких, оскільки такі є безпідставними та надуманими.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чиінтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якимиіншими міркуваннямив судовомупроцесі.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першоюстатті 4 ЦПК України, частиною першоюстатті 55 Конституції України, пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 3ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Разом з тим, відповідно до частини 1статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Феномен зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

У п. 3 ч. 2ст. 44 ЦПК передбачено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч. 3ст. 44 ЦПК).

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч. 4ст. 44 ЦПК).

Зловживання процесуальними правами - це цивільне процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників цивільного процесу (їх представників), що спричиняють порушення процесуальних прав інших учасників цивільного процесу (їх представників), з метою перешкоджання гарантованому у пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободправосуддю, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом).

Зловживання правами характеризуються умислом, спрямованим на порушення порядку цивільного судочинства.

Характерними ознаками зловживання процесуальними правами є: формальне, непропорційне використання процесуального права всупереч легітимній меті, з якою це право встановлено нормами цивільного процесуального права, недобросовісність дій, умисний характер, завідома несумлінність

Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються з видимістю реалізації законних прав особи.

З аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою взагалі перешкоджання розгляду справи.

Ознаками зловживання процесуальними правами є: недобросовісність; нечесність; відсутність відкритості поведінки; відсутність поваги до інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин. Такі висновки наведені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.11.2019 у справі №337/474/14.

Основною ознакою зловживання процесуальними правами є відсутність наміру вирішити реально існуючий цивільний спір, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законним діям інших осіб шляхом звернення до суду та створення штучного судового спору, або використання судового спору як способу не виконувати вимоги законодавства щодо здійснення визначених ним дій.

Відповідно до ч. 1ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Згідно п. 5 ч. 1ст. 144 ЦПК України заходом процесуального примусу, крім іншого, є штраф.

Положеннями ст. 148 ЦПК України регламентовано підстави для застосування судом процесуального примусу у вигляді штрафу, а також його розміри, залежно від суті зловживання процесуальними правами учасником провадження, його тривалості та обставин конкретної справи.

Визначених частиною 2ст. 44 ЦПК України дій, які кваліфікуються як зловживання процесуальними правами не встановлено.

Відповідно до ч. 3ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Разом з тим, відповідно до частини 1статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Аналізуючи вище викладене, суд вважає, що клопотання представника позивача ОСОБА_1 про визнання зловживання процесуальними права у справі №449/847/23 задоволенню не підлягає, оскільки поданні представником відповідача заяви не можуть бути розцінено як зловживання процесуальними правами.

Фактично у своїй заяві представник позивача не згоден з заявами, які подані представником відповідача та вважає подачу таких зловживанням процесуальними правами.

Суд приходить до висновку про відсутність доказів на підтвердження зловживання відповідачем та його представником процесуальними правами.

Керуючись статтями 44, 143, 144, 148,257,259,260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 про зловживання стороною відповідача процесуальними правами відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення і оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Гуняк О.Я.