Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі колегії: головуючого судді -Букіної О.М.

присяжних - Білецької О.В., Задорожного О.Г.,

при секретарі-Кавун В.В.,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, -

В С Т А Н О В И В:

30.05.2023 заявник ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з заявою, в якій просить: визнати недієздатною громадянку України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити опіку над нею та призначити його опікуном останньої.

В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що він є рідним сином ОСОБА_2 , яка, будучи інвалідом ІІ групи з 22.04.2002, вже перебувала під його опікою за рішенням Подільського районного суду м. Києва з 28.08.2019 по 28.08.2021.

Мати заявника досі страждає на стійкий психічний розлад, тому не здатна усвідомлювати своїх дій та керувати ними, зараз знаходиться у приватному будинку для літніх людей, де їй надають бажаний догляд за рекомендаціями лікарів. За таких умов стан ОСОБА_2 залишається переважно стабільним, але вона все ще не може повноцінно дбати про себе та потребує нагляду лікарів.

За таких обставин просить заяву задовольнити.

02.06.2023 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано до провадження судді ОСОБА_5.

Протоколом автоматичного визначення присяжних від 02.06.2023 у справі визначено таких присяжних: Білецька Олена Вікторівна та Задорожний Олександр Георгійович .

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05.06.2023 відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні в порядку окремого провадження.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11.08.2023 призначено судово-психіатричну експертизу.

16.02.2024 до суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта № 111.

Розпорядженням керівника апарату Солом`янського районного суду м. Києва від 05.04.2024 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_5 у відставку.

05.04.2024 на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

Заявник у судове засідання не з`явився, надавши суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник особи, щодо якої вирішується питання про визнання її недієздатною, адвокат Бутко Д.Г. також у судове засідання не з`явився. Надав суду клопотання про розгляд справи без участі особи, щодо якої вирішується питання про визнання її недієздатною, та без участі її представника. Вимоги заяви підтримує та просить задовольнити.

Представник органу опіки та піклування Солом`янської у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, про причини неявки суд до відома не поставив.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (ч. 2 п. 1ст. 293 ЦПК України).

Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи та дослідивши письмові докази, розглянувши справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

У заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними (ч. 3 ст. 297 ЦПК України).

Судом встановлено, що громадянці ОСОБА_2 , 1956 р.н., встановлена ІІІ група інвалідності за загальним захворюванням, безстроково, дата огляду - 05.01.2007, повторно, відповідно до виписки з Акта огляду МСЕК серії КБ-1 № 007112.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 28.08.2019 у справі № 758/11456/17 визнано недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено опіку над нею та призначено опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлено строк дії судового рішення - 2 роки з дня набрання ним законної сили.

За змістом ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Виходячи зі змісту вказаної статті, обов`язковими умовами для визнання фізичної особи недієздатною, крім наявності в неї хронічного, стійкого психічного розладу, є нездатність такої особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Недієздатність це втрата здатності здійснювати особою цивільні права та обов`язки внаслідок тяжкого порушення психічного стану. Критерії недієздатності психічно хворих визначені в ЦК України.

Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України.

Встановлення хронічної хвороби, недоумства, іншого важкого захворювання, що спричинили стійкий розлад психіки, належать до компетенції відповідних медичних закладів.

Відповідно до ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті.

Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння.

Згідно з абз. 1 п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами.

Відповідно до статті 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. У виняткових випадках, коли особа, щодо якої відкрито провадження у справі про обмеження її у цивільній дієздатності чи визнання її недієздатною, явно ухиляється від проходження експертизи, суд у судовому засіданні за участю лікаря-психіатра може постановити ухвалу про примусове направлення фізичної особи на судово-психіатричну експертизу.

Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними, такий висновок експертизи повинен бути обґрунтованим та мати конкретний характер. При проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерт повинен дослідити стан психічного здоров`я особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року № 8 акцентовано увагу судів на тому, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

З аналізу наведених норм слідує, що висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності з умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність особи розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не можуть покладатися докази, які ґрунтуються на припущеннях.

Висновком судово-психіатричного експерта № 111 від 30.01.2024 встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявляє ознаки хронічного психічного розладу «Шизофренія параноїдна, безперервний перебіг, апатико-дисоціативний дефект» (за МКХ-10 F20.0).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за психічним станом не здатна розуміти значення своїх дій і керувати ними.

За таких обставин, суд вважає встановленим, що ОСОБА_2 страждає стійким хронічним психічним розладом, внаслідчок якого не здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними, а тому наявні всі правові підстави для визнання її недієздатною.

Встановлений судовий порядок вирішення питання про визнання громадянина недієздатним є важливою гарантією захисту прав і законних інтересів громадян.

Надані заявником докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують відомості про наявність підстав для визнання недієздатною ОСОБА_2 , що буде відповідати її інтересам і сприятиме захисту та реалізації прав останньої.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

При ухваленні рішення про визнання особи недієздатною слід вирішити питання про встановлення над нею опіки та призначення їй опікуна.

Так, правилами ст. 41 ЦК України передбачені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун.

Отже, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою.

Аналізуючи при цьому як норми ЦК України, так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу, покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. Призначення опікуна недієздатній особі переслідує перш за все найважливішу ціль - не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві.

Відповідно ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Статтею 55 Цивільного кодексу України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Виходячи з аналізу ч. 1 ст. 60 ЦК України та ч. 1 ст. 300 ЦПК України, обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Відповідно до ст. 63 ЦК України, опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених ст. 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою.

Відповідно до вимог частини 4 статті 63 Цивільного кодексу України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Вимоги, яким повинен відповідати опікун, визначені статях 63, 67 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 72 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах.

Звертаючись до суду заявник просить постановити рішення, яким визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною та встановити над нею опіку, призначивши заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її опікуном.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є близьким родичем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме є її рідним сином, що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 від 26.09.1991.

Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Пунктом 1.1. Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 (далі - Правила), передбачено, що опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.

При призначенні опікуна важливі та обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20).

Таке подання має для суду лише рекомендаційний характер.

Судом встановлено, що заявник є рідним сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка у зв`язку з психічним станом потребує опіки.

Відповідно до подання органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 17.05.2024 про доцільність призначення опікуна вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно доглядає та піклується про свою матір ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , купує необхідні речі, продукти харчування, ліки тощо. Медичних протипоказань для призначення його опікуном немає. Санітарно-гігєнічні та житлово-побутові умови проживання задовільні.

У зв`язку з цим, враховуючи рішення Ради з питань опіки та піклування повнолітніх осіб, орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне призначити ОСОБА_1 опікуном над матір`ю ОСОБА_2 .

Обставин, які виключають можливість призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном над його матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначених статтею 64 Цивільного кодексу України, судом не встановлено, а тому він може виконувати обов`язки опікуна.

Разом з цим, матеріали справи та обставини, які зазначені у поданні органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 17.05.2024 свідчать про відсутність інших осіб, які в силу закону можуть бути призначені опікунами над недієздатною ОСОБА_2 , окрім її сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені ЦПК України.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що вимоги про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною, встановлення опіки над нею та призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 її опікуном, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 39-41, 55, 58, 60 Цивільного кодексу України, ст. 2-5, 10-13, 76-81, 89, 258-259, 263-265, 268, 293-294, 295-300 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , недієздатною.

Встановити опіку над недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , опікуном над недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Строк дії рішення суду становить два роки з дня набрання рішенням законної сили.

Роз`яснити, що клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення такого строку.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 22.07.2024.

Головуючий суддя: О.М. Букіна

Присяжні: О.В. Білецька

О.Г. Задорожний