Справа № 953/4588/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року м. Харків

Київський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Губської Я.В.

за участю секретаря судових засідань - Веремійчик Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Еліт Фінанс»(03035, м.Київ, пл.Солом`янська, буд.2, ) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

24.05.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Еліт Фінанс»(далі ТОВ «ФК «Еліт Фінанс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 63041,39 грн, судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7100 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.06.2018 між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта(оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту для особистих потреб, ліміт кредитної лінії - 200000 грн., процентна ставка фіксована 26% річних, обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. АТ «Альфа-Банк» прийняв вказану пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», в редакції, що діяла на час його підписання. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, наведене підтверджується випискою по рахунку відповідача. Станом на 20.09.2021 за кредитним договором загальна сума становить 63041,39 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості.

20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» було укладено договір факторингу, за умовами якого останній набув право вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, виниклими з угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.

З огляду на те, що ОСОБА_1 допустив неналежне виконання умов угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої станом на 20.09.2021 становить 63041,39 гривень, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова від 29.05.2024 відкрито провадження у даній справі, постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідачем було надано відзив на позов, в якому останній зазначив, що не визнає позов. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що позивачем не надано документів з яких би вбачалось наявність умов угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 20.06.2018 АТ «Альфа-Банк», посилається на відсутність даних про погодження акцепту, отримання ним кредитних коштів, доказів про відкриття рахунку, розбіжності в оферті б/н на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної лінії за рахунком, в якій зазначено номер рахунку № НОМЕР_2 , який відрізняється від рахунку, з якого позивач надав виписку: НОМЕР_3 , також посилається на неналежність, як доказу розрахунку заборгованості за кредитним договором №630499756, що долучений до позову. Крім того, відповідач подав на адресу суду заяву про застосування строку позовної даності, в якій посилається на останню дату проведення розрахунків у розрахунку позивача від 20.05.2020 та сплив трирічного строку позовної давності на дату звернення позивача до суду.

В судове засідання представник позивача не з`явився. Подав на адресу суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

В судове засідання відповідач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, відповідно до ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі ч.2 ст.76 ЦПК України, ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Засобами доказування є письмові, речові і електронні докази; висновки експертів; показання свідків.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Згідно з ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Судом встановлено, що на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано копію оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 20.06.2018, яка підписана ОСОБА_1 (номер угоди - відсутній), відповідно до якої, між іншим, останній надав згоду на договірне списання грошових коштів з рахунку № НОМЕР_2 , та запропонував відкрити йому поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні й кредитувати рахунок, та встановити відновлювальну кредитну лінію строком на три; копію договору факторингу №3 від 20.09.2021, сторонами якого є АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС»; копію додатку 1-1 до договору факторингу №4, з якого вбачається, що ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло право вимоги за договором №МТС-630949756 від 20.06.2018; виписку по рахунку № НОМЕР_4 ; розрахунок заборгованості за договором №630949756 від 20.06.2018.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досянуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідно до ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена.

Статтею 642 ЦК України передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст.512 ч. п.1 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Суд акцентує увагу, що надані позивачем копія оферти не містять посилання на номер рахунку № НОМЕР_5 , виписку за яким надано позивачем на підтвердження факту наявності між сторонами зобов`язань, а також даних про акцептування даної оферти банку, номеру кредитного договору, за яким надано розрахунок заборгованості та відступлено право вимоги на користь позивача, доказів укладення самого договору, про які йдеться в оферті(Договір, примірний графік та розрахунок сукупної вартості, тарифи, які є невід`ємною частиною договору) за якими виникла заборгованість й погодження їх умов, що позбавляє можливості пересвідчитись у акцептуванні угоди і дійсного розміру заборгованості. А наявність численних розбіжностей в номерах рахунків, номерах кредитних договорів, відсутність паспорту кредиту та інших доказів, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, як наявність договірних відносин між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого за договором №МТС-630949756 від 20.06.2018 є позивач.

Посилання позивача на ознайомлення відповідача з паспортом споживчого кредиту, а також підписання ним угоди не підтверджено жодними доказами, посилання позивача на те, що вказаний документ містив якісь умови, в тому числі щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами є безпідставним, оскільки до суду не представлено цих доказів на підтвердження цих обставин.

З приводу наданої до позову виписки по рахунку суд зазначає наступне.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

До суду не представлено доказів, що виписка по рахунку № НОМЕР_5 стосується договірних відносин з відповідачем за офертою від 20.06.2018, в якій рахунок зазначено № НОМЕР_2 .

З приводу заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог.

Вказане узгоджується з висновками в постанові ВП ВС від 04.12.2018 по справі №910/18560/16 (12-143гс18), що позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними.

Таким чином, в даній справі заява про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки позовні вимоги судом не визнаються обґрунтованими та доведеними.

З огляду на те, що надані позивачем докази на підтвердження факту набуття права вимоги містять посилання на договір №МТС-630949756 від 20.06.2018, в той час як на підтвердження факту наявності зобов`язань між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк» позивач надає лише копію оферти без номеру та строку, тому відсутні підстави вважати останнього таким, що набув статусу кредитора за зобов`язанням №МТС-630949756 від 20.06.2018.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), з яких вбачається, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

В оферті, що надана представником позивача до позову також відсутнє зазначення строку дії договору, який мали намір сторони укласти, так у розділі ІІ оферти(а.с. 5) зазначено: прошу випустити міжнародну платіжну карту MC Debit World строком дії 3(три) з моменту випуску.

За таких обставин, із зазначеного формулювання оферти неможливо встановити на який саме період було запропоновано укласти договір дні, місяці, роки, інших доказів на підтвердження укладеного між сторонами договору, а також його суттєвих умов до суду також не представлено.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі ч.2 ст.76 ЦПК України, ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Засобами доказування є письмові, речові і електронні докази; висновки експертів; показання свідків.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Таким чином, скільки позивачем на підтвердження своїх вимог не надано жодних доказів прийняття АТ «Альфа-Банк» пропозиції за офертою від 20.06.2018, а інформація наявна в матеріалах справи, а саме - виписка по рахунку не містить даних які б пов`язували її з офертою від 20.06.2018, тому заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.141,263-265,280-289 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Еліт Фінанс»(03035, м.Київ, пл.Солом`янська, буд.2, ) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: