Справа № 366/1391/24
Провадження № 2-о/366/63/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Ткаченка Ю.В., за участі секретаря судового засідання Морозової Я.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єніна Юлія Анатоліївна про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі Заявник) звернулася до Іванківського районного суду Київської області із заявою, у якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала з спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю з 2014 року до моменту смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 ; встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідно до ст. 1264 ЦК України спадкоємцем четвертої черги на спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 з моменту свого народження проживала за адресою: АДРЕСА_2 . Дана квартира належить заявнику на праві власності.

Таким чином, заявниця разом з померлим до 2014 року були сусідами, однак з 2014 року почали проживати однією сім`єю разом з померлим в його квартирі АДРЕСА_3 до моменту смерті (часу відкриття спадщини).

Наразі заявниця зареєстрована у Вишгородському (Іванківському) районі Київської області, проте і надалі проживає в АДРЕСА_4 .

14 листопада 2023 року заявником було подано заяву до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єніної Юлії Анатоліївни про прийняття спадщини після померлого і заінтересованою особою заведено спадкову справу № 6/2023 щодо майна померлого, проте в подальшому, 08.04.2024 року, заінтересованою особою було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадкування за законом із роз`ясненням заявниці щодо необхідності надання документів, що дають право на спадкування згідно ст. 1264 ЦК України.

Згідно вимог ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`ю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Заявник вважає себе спадкоємцем четвертої черги на спадкування за законом, оскільки проживала з померлим однією сім`єю більше ніж п`ять років до моменту смерті (часу відкриття спадщини).

Оскільки іншого порядку, окрім, як у спосіб звернення до суду, не передбачено законодавством України, тому Заявник звернувся до суду із вказаною заявою для захисту своїх прав та законних інтересів.

Заявник ОСОБА_1 та її представник - адвокат Коваленко Д.Л. у судове засідання з`явилися, однак у зв`язку з відсутністю електропостачання в суді звернулися до суду із заявами про розгляд справи без участі заявника та її представника, позовні вимоги підтримують.

Заінтересована особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єніна Ю.А. звернулася до суду з листом, в якому просить розгляд справи провести без її участі.

Керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести судове засідання без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом.

Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить наступного.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи (частина перша статті 294 ЦПК України).

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справу про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК (2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Зі змісту зазначених норм права, а також роз`яснень, наданих судам у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер приблизно ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_5 .

14 листопада 2023 року було відкрито провадження по спадковій справі № 6/2023 щодо майна померлого приблизно ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований на день смерті за адресою: АДРЕСА_1 за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини.

08 квітня 2024 року заявник звернулася до приватного нотаріуса Київського місткого нотаріального округу Єніної Ю.А. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що належало ОСОБА_2 , однак отримала постанову № 16/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадкування за законом із роз`ясненням заявниці щодо необхідності надання документів, що дають право на спадкування згідно ст. 1264 ЦК України.

Згідно вимог ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`ю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, підтверджується письмовими доказами, дослідженими під час судового розгляду, зокрема, двома видатковими накладними про придбання товарів, зокрема: чайника та пристроїв для кальяну, де замовником є заявниця, а адресу проживання зазначено квартиру АДРЕСА_6 про погашення боргу перед ТОВ «Київській енергетичні послуги»; Товарним чеком про придбання будівельних матеріалів на адресу спільного проживання з померлим. Окрім того, також письмовими нотаріально посвідченими афідевітами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є сусідами заявника та спадкодавця та підтвердили те, що ОСОБА_1 після розірвання шлюбу з ОСОБА_5 почала проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу з померлим ОСОБА_2 , з яким була знайома все життя. Зазвичай, вони проживали в квартирі ОСОБА_2 , вели спільне господарство, приймали участь у волонтерській діяльності з початку збройної агресії росії проти України, ще у 2014 році.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є зокрема, законність, рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Нормами ст.ст. 1216-1218 ЦК України, встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

За змістом ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.

Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи те, що до складу спадщини входить нерухоме майно, виконуючи свій обов`язок визначений ст. 1297 ЦК України, відповідно до якої, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Як роз`яснив Конституційний Суд України в п. 6 рішення від 03.06.1999 року № 5-рп/99 в справі № 1-8/99 про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї", окрім членів сімей взагалі (чоловік або дружина, прямі родичі по низхідній і висхідній лініях - діти і батьки), до членів сімей також відносяться особи, які перебувають на утриманні або проживають із суб`єктами права (інші особи, що постійно мешкають з ними та ведуть спільне господарство, зокрема, не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки тощо). Обов`язковою умовою визнання їх членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення із суб`єктом спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї.

Згідно з положеннями ст.ст. 1268-1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Відповідно до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, п. 4.4 факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 31березня 1995року № 5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За змістом абзацу першого п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем.

Так, Верховний Суд в постанові від 10 січня 2019 року у справі №484/747/17 зазначив, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. За змістом ст. 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Тому ВС погодився, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем.

У судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення (п.1 Постанови ВСУ № 5 від 31.03.95).

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 має законне право на успадкування спадкового майна, як спадкоємиця померлого ОСОБА_2 , що проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки надані нею докази є належними та допустимими з точки зору закону.

Крім того, судом було витребувано спадкову справу 6/2023. Згідно наданих матеріалів справи слідує, що 14.11.2023 року, приватним нотаріусом КМНО Єніною Ю.А. за заявою ОСОБА_1 відкрито провадження у спадковій справі № 6/2023 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 .

20.03.2024 року до матеріалів вищевказаної спадкової справи ОСОБА_6 подано заяву, як спадкоємця на підставі заповіту, посвідченого 21.12.2011 року, приватним нотаріусом Севастопольського нотаріального округу Усенко Т.Т. зареєстрованого в реєстрі за № 2048, бланк серії ВРО000874 (оригінал заповіту в спадковій справі відсутній).

Згідно відповіді Козелецького ВДРАЦС в Чернігівському районі Чернігівської області Східного Міжрегіонального Управління МЮУ від 10.04.2024 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у відповідності до актового запису про народження № 61, складеного 05.11.2003 року Козелецьким ВДРАЦС у Чернігівському районі Чернігівської області Східного Міжрегіонального Управління МЮУ є гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який у відповідності до актового запису про зміну імені № 12, складеного 30.10.2020 року Козелецьким ВДРАЦС у Чернігівському районі Чернігівської області Східного Міжрегіонального Управління МЮУ, змінив прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_7 ». Викладене вказує на той факт, що особа, яка подала заяву на прийняття спадщини за заповітом не є тотожною особою, що вказана у заповіті. Викладене підтверджується тим, що ОСОБА_7 , що змінив прізвище 30.10.2020 року на « ОСОБА_7 » не є тою самою особою, на яку складено заповіт 21.12.2011 року, оскільки відповідно до п. 2.16.23 розділу ІІ Правил внесення змін до актового записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, державна реєстрація зміни імені не тягне за собою внесення змін до актового запису цивільного стану. Саме з цих підстав і у відсутність оригіналу заповіту приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єніною Ю.А. не видано ОСОБА_6 свідоцтво про право на успадкування за заповітом.

Так, як перед судом ставиться питання щодо встановлення факту, що має юридичне значення, за наслідком якого приватний нотаріус КМНО Єніна Ю.А. буде вирішувати наявність/відсутність права на спадкування за законом або за заповітом, відповідно до приписів цивільного законодавства та законодавства про нотаріат, то у даній справі не виникає спору про право у разі наявності спадкоємця за заповітом, оскільки його право не заперечується і не оскаржується заявником. Отже, питання усунення права на спадкування ОСОБА_1 і видачі свідоцтва про право на спадкування за заповітом та за законом буде вирішуватися приватним нотаріусом КМНО Єніною Юлією Анатоліївною за наслідком розгляду всіх матеріалів спадкової справи 6/2023 в сукупності за наслідком перевірки засобами реєстрів.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Встановлення вказаного факту дає право заявниці оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину.

За таких обставин справи суд ухвалює рішення про задоволення заяви.

Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 13, 18, 19, 23, 76, 81, 258, 259, 263 - 265, 268, 293, 294, 315, 319, 352, 354, 355, п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єніна Юлія Анатоліївна про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала з спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю з 2014 року до моменту смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідно до ст. 1264 ЦК України спадкоємцем четвертої черги на спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення Іванківського районного суду Київської області може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пункту 15.5Перехідних положень ЦПК України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення виготовлено 17 липня 2024 року

Відомості про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_7

Заінтересована особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єніна Юлія Анатоліївна, адреса: АДРЕСА_8

Суддя: Юрій ТКАЧЕНКО