Справа № 195/903/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И
17.07.2024 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області
Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Кондус Л.А., при секретарі Дєєвої Ю.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ще Томаківка в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоду в сумі 1920,00 грн. та моральної шкоди в сумі 3000,00 грн.
Позивачка обгрунтовує свої вимоги тим, що Томаківським районним судом Дніпропетровської області розглянуто справу № 195/1416/23 стосовно ОСОБА_2 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.
01 вересня 2023 року приблизно о 15:30 год. Горобченко перебуваючи за адресою: с.Високе, вул. 40 років Перемоги, 20 поблизу магазину «Крамниця мікс», перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та дуже агресивно і шумно себе поводячи, висловлювався грубою нецензурною лайкою, кулаками вибив 3 (три) плити бетонної огорожі їхнього домоволодіння.
Для відновлення завданої шкоди їхня сім`я змушена була в березні 2024 року за власний кошт замовити 3 (три) плити бетонної огорожі (840 грн.), оплатити його доставку (800 грн.), розвантаження (100 грн.) та найняти робітників для їх встановлення (180 грн.). Також понесені транспортні витрати на підприємство з виготовлення огорож, а також для підготовки заяв та судових позовів, відвідування установ органів державної влади, щоб добитися належного захисту її порушених прав.
Позивачка також зазначає, що окрім матеріальної шкоди було завдано і моральну шкоду неправомірними діями відповідача, оскільки: вона, маючи хронічне неврологічне захворювання, отримала сильне психічне переживання: була змушена докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав; було порушено нормальний спосіб життя її сім`ї, тому що відсутність частини огорожі відкрила двір, а так як навпроти магазин, вони вимушені були шість місяців терпіти погляди клієнтів та постачальників магазину.
Враховуючи присутність психологічно травмуючого фактору (неправомірних дій відповідача), користуючись принципами розумності та справедливості, розмір моральної шкоди становить 3000 (три тисячі) грн. Визначену суму моральної шкоди позивачка вважає мінімальною компенсацією за перенесені душевні страждання.
Ухвалою судді від 11.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження , суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 01 вересня 2023 року приблизно о 15:30 год. Горобченко перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 поблизу магазину «Крамниця мікс», перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, висловлювався грубою нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою ОСОБА_1 , чим порушив громадський порядок і спокій громадян, при цьому, як зазначає позивачка кулаками вибив 3 (три) плити бетонної огорожі їхнього домоволодіння. В зв`язку з чим, постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15.09.2023 у справі № 195/1416/23 відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП (а.с.14).
Для відновлення завданої шкоди їхня сім`я змушена була в березні 2024 року за власний кошт замовити 3 (три) плити бетонної огорожі (840 грн.), що підтверджується скріншотом вартості паркану станом на березень 2024 (а.с.5), оплатити його доставку (800 грн.), розвантаження (100 грн.) та найняти робітників для їх встановлення (180 грн.), а всього сума спричиненої матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню складає 1920,00 грн., що підтверджувалось фото (а.с.3-4), протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 931258 від 01.09.2024 (а.с.15) та іншими матеріалами справи, на підставі яких Томаківським районним судом винесено вищевказану постанову стосовно відповідача у справі, а також оглянуто в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення № 195/1416/23 (провадження №3/195/620/23).
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в сумі 3000,00 грн. та вважає розмір відшкодування моральної шкоди є співрозмірним і справедливим тому фізичному болю та моральним стражданням, яких вона зазнала, та зазнає до цих пір, у зв`язку з ушкодженням здоров`я та неправомірної поведінки відповідача. Вона, маючи хронічне неврологічне захворювання, отримала сильне психічне переживання: була змушена докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав; було порушено нормальний спосіб життя її сім`ї, тому що із-за відсутності частини огорожі близько 6-ти місяців було відкрито двір.
Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму, під час вирішення спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 із змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року в справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зроблено висновок, що, виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.
Суд вважає, що позивачці дійсно заподіяно моральну (немайнову) шкоду, спричинену неправомірними діями відповідача.
У даній справі встановлено протиправність поведінки відповідача, що спричинило пошкодження майна позивачки, що, відповідно до положень ст. 23 ЦК України, є підставою для відшкодування моральної шкоди.
Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
Виходячи із засад розумності і справедливості, враховуючи характер правопорушення, глибину душевних страждань та переживань, їх тривалість, ступінь вини відповідача, який завдав моральної шкоди, суд приходить до висновку стягнути з відповідача на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн.
Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають повному задоволенню.
Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, стягнувши судовий збір з відповідача на користь держави, оскільки позивачку звільнено від сплати судового збору відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ Про судовий збір, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 (а.с.7).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 9, 83, 141, 229, 235, 258-259, 265, 268, 274, 280-284 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 1920,00 грн. та моральну шкоду в сумі 3000,00 грн., а всього 4920, 00 грн. ( чотири тисячі дев`ятсот двадцять грн. 00 коп.).
Відомості про сторони:
Позивачка: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ).
Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається у відповідності з п. 15.5 Розділ у XIII Перехідні положення ЦПК України до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області.
Повний текст рішення суду складено 22.07.2024.
Суддя: Л. А. Кондус