Справа №461/822/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2024 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Романюка В.Ф.,

з участю:

секретаря судового засідання Салика С.М.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця проживання (реєстрації): АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на дружину, з якою проживає дитина, -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , в якій просить суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 у розмірі 3500,00 грн. щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку.

В обгрунтування внесенного позову покликається на те, що з 10.08.2021 року позивач перебуває у шлюбі з відповідачем. У шлюбі в них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Через агресивну поведінку відповідача, сторони проживають окремо з грудня 2022 року. 20 грудня 2023 року позивач звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Дитина ОСОБА_4 проживає із позивачкою. На даний час позивач не має можливості працювати, оскільки зайнята доглядом за сином, якому не виповнилося двох років. Відповідач не допомагає позивачу, не виконує обов`язків по утриманню дитини.

Позивач зазначає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання, тому просить суд позов задоволити.

Ухвалою суду від 26 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгялду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін у судове засідання.

13 лютого 2024 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд відмовити у задоволенні позову. Мотивуючи тим, що утримувати забезпечену дружину відповідач не має фінансової змоги. Позивачем було нанесено відповідачу моральну шкоду, яка призвела до погіршення стану його здоров`я та виникнення потреби у лікуванні і додаткових витратах на нього. В Позивача наявна у власності двохкімнатна квартира, у якій ніхто не проживає, тому на думку відповідача, вона може її здавати в оренду для отримання додаткового прибутку. У Позивача наявні грошові кошти для свого утримання, а саме декретні виплати та державна допомога. Як зазначає відповідач, за позивачем збережено її робоче місце, на яке вона може повернутися в любий час. Її роботодавець вже звертався до неї з пропозицією повернутися на роботу до завершення декретної відпустки. У Позивача наявні заощадження в розмірі понад 100 000 грн. (сто тисяч гривень), які вона конвертувала у іноземну валюту та зберігає у себе. Заощадження відповідача про які позивач вказує у своєму позові не є співрозмірними з її вимогами та були більшою мірою використані відповідачем на забезпечення сім`ї, оплату комунальних послуг, харчування, лікування, оплату правової допомоги, тощо. У позивача наявне медичне страхування, яким вона повною мірою користується. Позивач є захищеною від непередбачуваних обставин, пов`язаних з її здоров`ям. Також відповідач зазначив, що він піклується про свою стареньку матір та племінника сироту, які також потребують його допомоги та підтримки.

Ухвалою суду від 21 лютого 2024 року судове засідання відкладено через неявку осіб, які беруть участь у справі.

15 березня 2024 року від представника позивача ОСОБА_5 надійшло заперечення на відзив на позовну заяву, відповідно до яких визначений розмір аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку відповідача обставинами справи та матеріальному становищу відповідача, який не надав належних та допустимих доказів та підтвердження неможливості надавати матеріальну допомогу матері дитини у визначеному судом розмірі. Просить суд позов задоволити.

18 березня 2024 року від відповідача ОСОБА_2 надійшло заперечення про долучення до матеріалів справи відповіді на відзив наданий стороною позивача. Повернути зазначений документи. Позовні вимоги залишити без задоволення.

Ухвалою суду від 22 квітня 2024 року за клопотаннями представника позивача та представника відповідача судове засідання відкладено.

20 травня 2024 року від представника позивача ОСОБА_5 надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів.

03 липня 2024 року від представника позивача ОСОБА_5 надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів.

03 липня 2024 року від відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні 21.05.2024 р. позовні вимоги підтримала. Просила суд позов задоволити.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, наддала пояснення аналоігчні викладеним у позові та запереченні на відзив. Просила суд позовні вимоги задоволити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги заперечив, з підстав необгрунтованості. Просив суд відмовити у задовленні позову.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги заперечив. Просив суд позовні вимоги залишити без задоволення.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_5 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, на підтвердження та спростування позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Суд встановив, 10 серпня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львова), про що зроблено відповідний актовий запис на №2270, та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 .

У шлюбі в ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .

Як з`ясовано у судовому засіданні через агресивну поведінку відповідача, сторони проживають окремо з грудня 2022 року. 20 грудня 2023 року позивач звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Дитина ОСОБА_4 проживає із позивачкою, що підтверджується актом голови правління ЖБК -116, про фактичне місце проживання, відповідно до якого ОСОБА_4 та ОСОБА_1 проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Дитина ОСОБА_4 фактично проживає без реєстрації із дня народження ніде зареєстрований не був.

Як зазначила позивач, відповідач не допомагає їй і не виконує обов`язків по утриманні дитини. Відповідач нерегулярно давав позивачу мізерні кошти, приносив пачку підгузників дитині, продукти, не зважаючи на те, що йому відомо, що для дитини потрібні значно більші кошти. На думку позивача, відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання.

Заперечуючи позовні вимоги відповідач зазначає, що він здійснює догляд за мамою та своїм племінником, однак такі судом до уваги не приймаються, оскільки подані письмові пояснення ОСОБА_6 жодним чином не свідчать про те, що мати відповідача потребує постійного догляду та/або перебуває на його утриманні, та не може сама за собою доглядати. Зокрема позивачу є відомо, що мати відповідача ОСОБА_6 працює в дитячому садочку №41 ЛМР, на посаді кухаря, що підтверджується листом повідомленням закладу дошкільної освіти ясла садок №41.

Згідно відповіді на адвокатський запит від 21.02.2024р., яка надійшла з Личаківської районної адміністрації ЛМР, відповідач не являється опікуном над малолітнім ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Зокрема ОСОБА_7 , 2010 року народження, є під опікою свого рідного батька - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Щодо того, що позивач ОСОБА_1 нібито має дохід, власні заощадження, та власну квартиру, суд звертає увагу на наступне: Як вбачається із матеріалів справи квартира за адресою: АДРЕСА_3 не являється у повній власності позивача, а лише 1/3 частки, а інша належить матері позивачки - ОСОБА_9 , яка і за даною адресою проживає. Її єдиним доходом є соціальні виплати на дитину до досягнення нею трирічного віку у розмірі 860 грн. на місяць, що підтверджується відомості з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків.

Як вбачається із письмових пояснення матері позивачки - ОСОБА_9 з додатками, а саме витяг з реєстру територіальної громади, договір про надання послуг з утримання будинку, дані свідчення свідчать, про те що її донька не проживає з нею за одною адресою, а відтак ОСОБА_10 не володіє житлом яке б могла здавати в оренду для отримання додаткового прибутку, як про це стверджував відповідач.

Що ж стосується роботи позивача, на яку вона може вийти, як стверджує відповідач, суд зауважує, що на даний час малолітній ОСОБА_4 , як зазначила позивач по віку не може ще відвідувати дошкільний заклад, та зокрема ОСОБА_1 перебуває у законній відпустці по догляду за дитиною. Електронна черга в дитячий садок ОСОБА_11 , який підтверджує, що станом на сьогодні дитина до досягнення трирічного віку перебуває у черзі до дитячого закладу.

Щодо погіршення стану здоров`я відповідача у зв`язку з нанесенням позивачем йому моральної шкоди, що призвело до лікування, це його швидше психоемоційний стан не пов`язаний з фізичними розладами здоров`я, щоб заважало йому працювати, суд звертає увагу на таке. Відповідачем не надано суду жодних належних та достатніх доказів, які свідчили про неможливість відповідача працювати та про наявність підстав для звільнення його від обов`язку утримувати дружину, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку. При цьому, той факт, що відповідач офіційно не працевлаштований, не перебуває на обліку в центрі зайнятості по безробіттю, жодним чином не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання дружини, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку та не може свідчити про неможливість платити аліменти на утримання дружини. Відтак, оскільки відповідач є працездатною особою, зважаючи на відсутність доказів щодо знаходження на його утриманні інших осіб, є всі підстави для стягнення з нього аліментів на дружину. ОСОБА_2 є молодою працездатною особою і спроможний платити аліменти на дружину, яка проживає зі спільною дитиною, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, відповідач має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині.

Крім цього, як з`ясовано у судовому засідання рішенням Галицького районного суду м.Львова від 20 лютого 2024 року розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який був зареєстрований 10.08.2021 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис №2270.

Положеннями статті 84 СК України передбачено право дружини з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини, яка у зв`язку з доглядом за дитиною, якій не виповнилось трьох років, не має змоги працювати та утримувати себе, а також відсутність доказів, що свідчили про неможливість відповідачем сплачувати аліменти.

Крім того, суд вважає, що відповідач беззаперечно має усвідомлювати всю відповідальність покладеного на нього обов`язку щодо забезпечення дитини, яка залишилася проживати разом з матір`ю та потребує матеріального забезпечення, незалежно від будь-яких обставин. Тому він зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини.

Враховуючи викладене, беручи до уваги вік та стан здоров`я дитини, яка перебуває на утриманні матері, матеріальне становище платника аліментів, та беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні дитини необхідним харчуванням і предметами вжитку, суд вважає, що необхідно стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 у розмірі 3200,00 грн. щомісячно, починаючи з 25 січня 2024 року (дата подання до суду позовної заяви) до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити частково.

Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 1211, 20 грн. судового збору.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць.

Керуючись ст.10, 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, ст.ст.84, 180 СК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця проживання (реєстрації): АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на дружину, з якою проживає дитина, - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця проживання (реєстрації): АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ) у розмірі 3200,00 грн. щомісячно, починаючи з 25 січня 2024 року (дата подання до суду позовної заяви) до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця проживання (реєстрації): АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

В задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 23 липня 2024 року.

Суддя Романюк В.Ф.