Справа № 527/1550/24
провадження № 4-с/527/3/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Павлійчук А.В.,

за участю секретаря судового засідання Козинко Ю.С.,

представника скаржника ОСОБА_1 ,

розглядаючи в судовому засіданні у залі суду в м. Глобине скаргу представника скаржника ОСОБА_2 ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання за участю державного виконавця Глобинського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції,-

в с т а н о в и в:

Представник скаржника ОСОБА_2 ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою в якій просить: 1) визнати неправомірним розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 13.05.2024 згідно виконавчого листа № 2-741 від 09.11.2007 виданого Глобинським районним судом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 по щомісячно на утримання дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 2) зобов`язати Глобинський відділ державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції провести перерахунок заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому провадженню з урахуванням проходження війської служби у ЗСУ ОСОБА_2 .

В обґрунтування скарги зазначено, що ОСОБА_2 від 17.03.2014 року був призваний до ЗСУ, 23.07.2014 прийнятий на військову службу за контрактом, 19.11.2018 звільненй у запас, а 25.02.2022 призвалий до лав ЗСУ за мобілізацією.

Представник скаржника 31.05.2024 отримав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 13.05.2024 згідно виконавчого листа № 2-741 від 09.11.2007 р. виданого Глобинським районним судом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 по щомісячно на утримання дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , де вказано, що заборгованість станом на 09.07.2023 р. (дата повноліття) складає 357374,17 грн. Заявник не погоджується з даним розрахунком, вважає, що необхідно провести перерахунок заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому провадженню з урахуванням проходження війської служби у ЗСУ ОСОБА_2 , також заявник не розуміє звідки взався розмір доходу за грудень 2002 у розмірі 156709,20 грн., за квітень 2023 48662,52 та липень 2023 р. 117270,90 грн.

Скаржник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився. Представник скаржника адвокат Грущенко С.Г. в судовому засіданні скаргу пітримав просив задовольнити додатково пояснив, що на думку скаржника поки він перебував в лавах ЗСУ з 2014 року по 2018 рік та за 2022 2023 роки не повинна були нараховуватись аліменти, тому і хооче щоб був проведений перерахунок нарахованої заборгованості.

Державний виконавець Глобинського ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східногоміжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Засько Т. в судове засідання не з`явилась, подавши до початку судового засідання письмовий відзив на скаргу, в якому зазначила, що на примусову виконанні перебуває виокначе провадження ВП № 13889305 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-741 виданого 09.11.2007 Глобинським районним судом Полтавської області рпо стягнення з ОСОБА_2 аліментів. Скргу вважає неправомірною, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню з підстав, що 29.04.2024 до віддіу зателефонував боржник та звернувся до державного виконаця з проханням розблокування карткових рахунків, оскільки вони буди арештовані, у зв`язку з боргом який виник по виконавчьму провадженню, цього ж дня, останньому було запропоновано написати заяву про визначення рахунку фызисноъ особы боржника у банку для здійснення видаткових операцій. З метою здійснення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів боржник 07.05.2024 за допомогою додатка «VIBER» на особистий телефон державного виконавця надав довідку Військової частини НОМЕР_1 від 03.05.2024 № 0509 про грошове забезпечення та інші види виплат за період з 01.07.2022 по 30.04.2024. 13.05.2024 вищевказаний документ був долучений до Автоматизованої системи виконавчого провадження та відповідно до наданої довідки було здійснено перерахунок аліментів станом на 09.07.2023 ( момент повноліття дитини).Також скаржником не надано неяких доказів неправомірного неналежного проведення розрахунку зі сплати аліментів по виконавчому провадженню.

Відповідно до частини 2 статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Нормою ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Аналогічні норми закріплено в п. 4 розділу XVI. Особливості виконання рішень про стягнення аліментів Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 N 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2832/5), де також передбачено, що спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (стаття 1 ЦПК України).

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У частині першій статті 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що в провадженні Глобинського ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східногоміжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження № 13889305 з примусового виконання виконавчого листа виданого Глобинським районним судом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 по щомісячно на утримання дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 10.10.2007 р. до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до частини першої та третьої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно з частиною восьмою статті 71 Закону № 1404-VIII спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Предмет скарги заявника на дії державного виконавця стосується правомірності проведення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів.

Визначення як розміру належних до сплати сум аліментів, так, відповідно, і визначення розміру заборгованості зі сплати аліментів є обов`язком виконавця. Відповідно, такі дії можуть бути предметом судового контролю за скаргою учасників виконавчого провадження відповідно до статті 448 ЦПК України, статті 74 Закону.

Оскільки заявник звернувся до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на дії державного виконавця, адже не згідний з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів у порядку контролю за виконанням судового рішення, то такий спір може вирішуватись у порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця, що передбачено розділом VII ЦПК України.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 201/10328/16-ц (провадження № 14-192цс18).

Тобто, у вказаній категорії справ боржник може обирати спосіб судового захисту: або оскаржувати дії державного виконавця, або пред`являти позов на загальних підставах.

Відповідний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 2-751/2007, провадження № 61-15422св20.

Питання правильності визначення державним виконавцем як суми аліментів, так і заборгованості зі сплати аліментів може вирішуватись в порядку судового контролю на виконання судових рішень за скаргою на рішення, дії чи бездіяльність виконавця.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Слід зазначити, що державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження зобов`язаний дотримуватись Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» тощо.

Як зазначається у частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За змістом частини 1 статті 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією, цим законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За змістом частин 1, 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно зі статтею 71 СК України порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно з пунктом 4 розділу XVIІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Відповідно до частини 4 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи-підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З матеріалів справи вбачається що боржник ОСОБА_2 , який є ініціатором подання скарги в якій просить: визнати неправомірним розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 13.05.2024 згідно виконавчого листа № 2-741 від 09.11.2007 виданого Глобинським районним судом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 по щомісячно на утримання дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Відповідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, заборгованість згідно виконавчого листа станом на 13.05.2024 р. становить 357374,17 грн., копія якого долучена скаржником до скарги (а.с.16-17).

У пункті 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 7 лютого 2014 року № 6 зазначено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Аналогічні норми містяться і в статті 451 ЦПК України.

При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37-38 цього закону, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, скасування здійснених державним виконавцем розрахунків заборгованості з аліментів не належить до повноважень суду.

Вказаний висновок узгоджується з правовим висновком, який Верховний Суд виклав у постанові від 1 квітня 2020 року у справі №732/1821/18.

Крім того слід зазначити, що відповідно до чинного законодавста України не передбачені підстави від звільнення від сплати аліментів - перебування боржника у лавах ЗСУ, тому вимоги скарги є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги представника скаржника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання за участю державного виконавця Глобинського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції - відмовити.

Копію ухвали надіслати сторонам.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя А. В. Павлійчук