Провадження №2/521/1376/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2024 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Гриневич І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час його смерті, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовними вимогами, які в подальшому були уточнені, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час його смерті, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, який просив суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 2/3 ідеальних частин житлового будинку літ. «А» з прибудовами літ «а», «а1», жилою площею 22,9 кв. м., загальною площею 57,4 кв. м; літню кухню літ «Б», три сараї літ «Г», «3», «И», навіс літ «Д», № 1-5 огородження, І мостіння, за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В день смерті батька відкрилася спадщина, яка складається з будинку за адресою АДРЕСА_1 . Зазначає, що у нього, ОСОБА_1 , його брата ОСОБА_2 та їх батька ОСОБА_4 на той час (кінець 1990-х - початок 2000-х) були добрі сімейні відносини, між нами виникла домовленість, що будинок, та земельна ділянка, на якій він розташований буде оформлятися на ім?я позивача, оскільки він в ньому постійно проживав та наразі проживає.

Окрім того зазначає, що після розлучення батьків, матір - ОСОБА_5 фактично проживала разом з ним у вищевказаному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає донині. В подальшому батько ОСОБА_4 розпочав стосунки із іншою жінкою ОСОБА_6 та проживав разом із нею. В квітні 2019 року батько прийшов за місцем проживання позивача та повідомив, що дружина «виставила» його за двері. Зазначає, що ця обставина сильно вдарила по моральному та фізичному здоров?ю батька, через що, після виклику в черговий раз «швидкої», яка госпіталізувала батька, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер. Вказує, що він поховав батька та всі витрати за поховання здійснив саме він. 30.08.2023 року в усному порядку звернувся до державного нотаріуса ОСОБА_8 в Малиновську державну нотаріальну контору у місті Одесі із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте, в цей же день, 30.08.2023 року йому було надано письмову відповідь, якою було повідомлено, що він пропустив встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , а саме: не подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Також йому роз?яснено, що ним не було доведено факту сумісного проживання, у зв?язку з чим він може звернутися до суду з відповідною заявою.

Більш того, від державного нотаріуса Михальової Л.І. позивачу стало відомо, що на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , може претендувати ОСОБА_3 , оскільки вказана особа є сином померлої жінки ОСОБА_6 , з якою мав стосунки померлий ОСОБА_4 ..

За відповідних обставин позивач звернувся до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, однак надав до суду заяву про визнання ним позовних вимог та просив розгляд справи проводити без його участі.

Судом в порядку ст.ст. 90, 230 ЦПК України для встановлення фактичних даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, були допитані свідки: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ..

Допитаний у судовому 18 червня 2024 року засіданні свідок ОСОБА_9 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , яка є сусідкою та повідомила, що знає сім`ю померлого ОСОБА_4 з дитинства. Пояснила, що позивач приносив продукти, робив ремонти в будинку АДРЕСА_1 , ставив паркан, ліки приносив для батька, доглядав за ним, поховав батька, а отже вони жили однією сім`єю..

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні 18.06.2024 року пояснила, що знає сторін по справі, їх батько жив з матір`ю (своєю дружиною) по АДРЕСА_1 з 2016 року. Позивач разом із своїм братом ОСОБА_11 навідували їх часто, зокрема приносили продукти, ліки, робили паркан. Коли батько помер, то сини його поховали. Свідок зазначала, що вони фактично були однією сім`єю, оскільки піклувалися про батька.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується актовим записом № 7641 у свідоцтві про смерть, серії НОМЕР_1 , від 07.05.2021 року, виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).(а.с. 32)

Родинні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 підтверджуються свідоцтвом про народження, де зазначено, що ОСОБА_4 є батьком позивача.(а.с. 12)

Власником в цілому жилого будинку літ. «А» з прибудовами літ «а», «а 1», жилою площею 22,9 кв. м., загальною площего 57,4 кв. м; літньої кухні літ «Б», трьох сараїв літ «Г», «3», «И», навісу літ «Д», № 1-5 огородження, І мостіння, за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до Свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 11.03.2002 року, є ОСОБА_4 .(а.с. 28)

Власником земельної ділянки, площею 0,0644 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до Державного акту про право приватної власності на землю серії Р1 № 487615 від 15.07.2002 року, є ОСОБА_1 . (а.с. 30-31)

Відповідно до відповіді Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одесі від 09.05.2024 року за № 1148/01-16, державний нотаріус Михальова Л.І. повідомила, що спадкова справа до майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , Малиновською державною нотаріальною конторою у місті Одесі не заводилася. (а.с. 112)

На звернення ОСОБА_1 до державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса Михальової Лідії Іванівни для оформлення своїх спадкових прав, позивач отримав відповідні роз`яснення №3594/01-16 від 30.08.2023 щодо необхідності встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем в судовому порядку. (а.с. 33-34)

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_1 постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

За правилами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Проте, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.».

Відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України - якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлення факту постійного проживання позивача і спадкодавця має для позивача юридичне значення і необхідне для подальшого оформлення спадщини після смерті батька ОСОБА_1 .. В інший спосіб захистити свої спадкові права, окрім як через встановлення даного факту, позивач не може.

За таких обставин позовна вимога про встановлення факту постійного проживання, підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги про визнання права власності право на 2/3 ідеальних частин житлового будинку літ. «А» з прибудовами літ «а», «а1», жилою площею 22,9 кв. м., загальною площею 57,4 кв. м; літню кухню літ «Б», три сарая літ «Г», «3», «И», навіс літ «Д», № 1-5 огородження, І мостіння, за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька, то в задоволенні цієї вимоги слід відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до п.23 Пленуму № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, у встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В абзацах 6, 7. 15 пункту 1 листа від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначав, що обставини, які входять до предмета доказування у справах про спадкування, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

У разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові, а не відмови у відкритті провадження у справі, закриття провадження у справі або залишення позовної заяви без розгляду.

Таким чином, зверненню ОСОБА_1 до суду з даним позовом мало передувати вирішення питання про видачу йому нотаріусом або органом чи службовою особою, уповноваженою вчиняти нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

В матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину на будинок, у позивача наявні оригінали правовстановлючих документів на спадкове майно, наявний в матеріалах лист нотаріуса носить рекомендаційний характер для позивача, де йому роз`яснено, що в зв`язку з пропуском строку звернення до нотаріуса та неподання ним доказів про постійне проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини йому рекомендовано звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку достатнього для прийняття спадщини та з вказаним рішенням та іншими необхідними документами звернутися до нотаріуса у визначений строк, а тому відсутні підстави для задоволення даної вимоги.

Керуючись ст.ст.15, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України ст.ст.76-81, 83, 89, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час його смерті, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 28 червня 2024 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А. МАЗУН