Головуючий у суді першої інстанції: Майбоженко А.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Кригіної Оксани Володимирівни на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 30 квітня 2024 року, про застосування заходів процесуального примусу, постановлену у складі судді Майбоженко А.М., у цивільній справі №756/13741/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Двадцять перша Київська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Двадцять перша Київська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування. Просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 .

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30 квітня 2024 року до представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Кригіної О.В., застосовано заходи процесуального примусу, стягнувши з неї штраф у дохід державного бюджету в розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на день постановлення ухвали становить 6 056,00 грн.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду адвокат Кригіна О.В., подала апеляційну скаргу та просила скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2023 року було відкрито провадження у даній справі. Нею висловлено позицію позивача у письмових заявах по суті справи, належним чином та в строки надано відповідні докази, які долучені до справи, судові засідання відвідувались. 13 березня 2024 року вона звернулась до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, яке мало відбутися 19 березня 2024 року, посилаючись на перебування у відрядженні в зв`язку з чим, не встигала повернутись до м. Києва. 26 квітня 2024 року вона звернулась до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, яке мало відбутися 30 квітня 2024 року, посилаючись на зайнятість у іншому судовому засіданні в Господарському суді м. Києва у справі №910/18940/23. Наголошує на тому, що нею були надані суду всі необхідні письмові вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору та надані відповідні докази, крім того, повідомлено суд про причини неявки, які є поважними. Крім того, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. При цьому, неприбуття захисника в судове засідання внаслідок його участі в іншому судовому процесі не свідчить про неможливість прибуття цього захисника на наступне судове засідання в майбутньому. Відтак, визнання клопотання адвоката, в якому міститься повідомлення про неприбуття в одне судове засідання у зв`язку з його участю в іншому судовому провадженні, способом зловживання правом є грубим порушенням професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності. Вказує, що дії позивача, та її, як представника позивача, не спрямовані на перешкоджання розгляду справи, оскільки в судове засідання вони не з`явилися з поважних причин, про що було своєчасно повідомлено суд та надано відповідні процесуальні документи та докази. Крім того, враховуючи конкретні обставини справи, в зв`язку з тим, що в умовах війни, маючи статус ВПО та двох неповнолітніх дітей, виховуючи їх самостійно, штраф в розмірі - 6065,00 грн. є надмірним тягарем для апелянта.

В судовому засіданні адвокат Кригіна О.В. апеляційну скаргу підтримала, просила задовольнити з наведених у ній підстав.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, заслухавши суддю-доповідача, пояснення особи, яка з`явилася в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про застосування заходів процесуального примусу до представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Кригіної О.В., суд першої інстанції виходив з того, що неявка представника позивача в судові засідання є нічим іншим як спробою затягнути розгляд справи або перешкодити йому, внаслідок чого буде порушено положення законодавства про завдання та основні засади цивільного судочинства. Крім того, представник позивача - адвокат Кригіна О.В., не з`являючись в судове засідання без поважних на те причин або не підтверджуючи їх наявність, створює перешкоди у своєчасному вирішенні справи на підставі аналізу зібраних у справі доказів, які подані обома сторонами на обґрунтування своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі.

Згідно частини 3 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Однією з основних засад здійснення цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Частиною 3 статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволікання у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Частиною 4 статті 44 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом

Згідно статті 143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 144 ЦПК України, одним із заходів процесуального примусу є штраф.

Суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству (пункт 2 частини 1 статті 148 ЦПК України).

Відповідно до частини 3 статті 148 ЦПК України у випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі № 36655/02 «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі № 30979/96 «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France)). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).

Отже, згідно аналізу наведених норм права вбачається, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 45 ЦПК України). Суд з метою запобігання зловживанням справами активно забезпечує справедливий баланс використання учасниками процесу своїх прав і обов`язків, що не спростовує принцип змагальності сторін.

З викладеного можна зробити висновок, що під зловживанням процесуальними правами розуміється цивільне процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників цивільного процесу (їх представників), що спричиняють порушення процесуальних прав інших учасників цивільного процесу (їх представників), перешкоджають гарантованому у п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод правосуддю, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом).

Як вбачається з матеріалів справи, в судові засідання, які призначені на 19 березня 2024 року та 30 квітня 2024 року представник позивача адвокат Кригіна О.В. не з`явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином.

13 березня 2024 року адвокат Кригіна О.В. звернулась до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи 19 березня 2024 року посилаючись на перебування у відрядженні в зв`язку з чим, не встигає повернутись до м. Києва. 26 квітня 2024 року вона звернулась до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи 30 квітня 2024 року, посилаючись на зайнятість у іншому судовому засіданні Господарського суду м. Києва у справі №910/18940/24.

Учасник справи зобов`язаний сумлінно ставитися до процесуальних обов`язків, поважати права інших учасників справи, які витрачають свій час на явку до суду, і не допускати причин затягування розгляду справи. Тобто, учасник справи має сам усвідомлювати наслідки своїх дій, не чекаючи їх оцінки судом.

В даному випадку матеріали оскарження ухвали свідчать про те, що представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Кригіна О.В. виконала свій обов`язок з повідомлення суду про причини неявки в судові засідання, а тому підстави для застосування до неї заходів процесуального примусу відсутні.

Вважаючи клопотання адвоката Кригіної О.В. необґрунтованими та непідтвердженими належними та допустимими доказами, суд першої інстанції, користуючись дискреційними повноваженнями, мав право відмовити в задоволенні таких клопотань та розглянути справу за наявними в матеріалах справи документами.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що положенням Цивільного процесуального кодексу України унормовано застосування інституту залишення позову без розгляду у разі неявки позивача в судове засідання, що надає можливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи.

Ураховуючи, що суд першої інстанції, надаючи оцінку діям представника позивачки, послався на обставини, які не можна віднести до зловживання процесуальними правами, відповідно4 склад процесуального порушення не доведений у тому обсязі, який суд вважав достатнім для застосування заходів процесуального примусу.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга адвоката Кригіної О.В. підлягає задоволенню, а ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 30 квітня 2024 року - скасуванню.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Кригіної Оксани Володимирівни задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 30 квітня 2024 року скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 25 липня 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді