Провадження № 2/344/3338/24
У Х В А Л А

29 липня 2024 року місто Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Мелещенко Л.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини (району) про зобов`язання надати інше жиле приміщення,-

В С Т А Н О В И Л А :

24 липня 2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , - адвоката Романенка Євгена Олександровича надійшла позовна заява до відповідача Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини (району), місцезнаходження: 76014 м. Івано-Франківськ, вул. Національної Гвардії, буд. 14г, про зобов`язання надати інше жиле приміщення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 липня 2024 року вказану справу розподілено головуючому судді Мелещенко Л.В.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суддя виходить з наступного.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить зобов`язати Івано-Франківську квартирно-експлуатаційну частину (району), , надати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , інше жиле приміщення у межах міста Івано-Франківськ, яке має відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам.

Згідно частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн.

У відповідності до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір, розмір якого становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1211,20 грн.

Отже, позивач, звертаючись до суду з таким позовом, повинен був сплатити судовий збір, однак доказів сплати судового збору не надав.

ОСОБА_1 у позовній заяві просить про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на складне матеріальне становище, оскільки згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, він не мав доходу за 1 квартал 2023 року по 1 квартал 2024 року, відповідно до довідки Пенсійного фонду України про доходи позивача, сума пенсії позивача з 01 грудня 2023 року по 31 травня 2024 року складає лише 15735 грн 00 коп.

Дослідивши дане клопотання позивача, суддя вважає, що його необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина друга статті 133 Цивільного процесуального кодексу України).

Стаття 136 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно частини першої-другої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У розумінні приписів статті 8 Закону України «Про судовий збір» відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено вичерпний перелік суб`єктів, які мають пільги та звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, однак позивач не відноситься до жодної з пільгових категорій, та повинен сплачувати судовий збір за подачу позовної заяви до суду. Обмежене фінансування суб`єкта владних повноважень не є підставою для звільнення від сплати судового збору.

Крім зазначеного, невмотивоване звільнення від оплати повністю або частково, відстрочення або розстрочення сплати судових витрат утворить дискримінаційне становище по відношенню до інших суб`єктів звернення за судовим захистом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року справа Креуз проти Польщі, право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Особа, яка утримується за рахунок Державного бюджету України, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору.

У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя в цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до статей 133, 136 Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Позивач, посилаючись на складне матеріальне становище, надає докази, які на його думку, свідчать про це.

Позовна заява подана до суду 24 липня 2024 року, проте позивачем не долучено до матеріалів позовної заяви відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про те, що він не мав доходу за 2 квартал 2024 року.

Також суддя зазначає, що позивач не позбавлений можливості повторно подати заяву про звільнення від оплати повністю або частково, відстрочення або розстрочення сплати судових витрат, додавши відповідні належні та допустимі докази.

Відповідно до частини першої-другої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З метою забезпечення права позивача на судовий захист своїх прав та інтересів суддя вирішила надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків шляхом надання документів про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 133, 136, 175, 177, 185, 259-260 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

У Х В А Л И ЛА:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви ОСОБА_1 до Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини (району) про зобов`язання надати інше жиле приміщення - відмовити у повному обсязі.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини (району) про зобов`язання надати інше жиле приміщення - залишити без руху, надавши позивачу строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для виправлення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання вимог даної ухвали, позовна заява вважатиметься неподаною та буде йому повернута.

Копію ухвали направити для відома та виконання позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Мелещенко Л.В.