Справа № 2-1953/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Данко В.Й.,

за участю:

секретаря судового засідання Ткаченко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді клопотання адвоката Кислого Андрія Матвійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про скасування заходів забезпечення позову в цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог на боці відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення подвійної суми завдатку та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та стягнення моральної шкоди

в с т а н о в и в:

до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло вищевказане клопотання про скасування заходів забезпечення позову в цивільній справі.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 , арешт на яку накладався у межах цивільної справи №2п-5193/10. Водночас ОСОБА_1 не є стороною спору та не була учасником згаданої справи. Більше того, договір, на підставі якого заявниця набула право власності на арештовану квартиру, укладався до постановлення ухвали про застосування заходів забезпечення позову. Із урахуванням викладеного заявниця вважає, що арешт її майна порушує її право власності, а тому його слід скасувати.

У судове засідання учасники процесу не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату і місце його проведення, клопотання про відкладення не подали, від представника заявниці надійшла заява про розгляд клопотання без участі.

Дослідивши матеріали поданого клопотання про скасування арешту, суд доходить до переконання про відсутність підстав для його задоволення, зважаючи на таке.

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина 1 статті 317 ЦК України).

Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Звертаючись до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, представник заявниці вказує на те, що ОСОБА_1 є власницею арештованої квартири, яку вона набула у власність на підставі договору, укладеного ще до постановлення ухвали про застосування заходів забезпечення позову. Проте ухвала Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.05.2010 про забезпечення позову обмежує право власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомості.

Забезпечення позову за своєю суттю є тимчасовим обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Відповідно до положень статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Забезпечувальні заходи скасовуються судом шляхом постановлення процесуального рішення - ухвали. Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Питання, пов`язані із забезпеченням позову, зміною виду чи їх скасуванням вирішуються у порядку, передбаченому ЦПК України, і не можуть бути предметом розгляду в іншому провадженні.

Водночас за приписами частини 1 статті 158 ЦПК України із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно) може звернутися виключно учасник справи. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20 січня 2020 року у справі № 753/12741/17 (провадження № 61-15806св19), від 22 квітня 2020 року у справі № 607/15533/17 (провадження № 61-43809св18), від 06 травня 2020 року у справі № 756/8156/18 (провадження № 61-48774св18), від 19 листопада 2020 року у справі № 759/3883/17 (провадження № 61-21905св19), від 27 січня 2021 року у справі № 757/9023/18-ц (провадження № 61-14051св19), від 10 лютого 2021 року у справі № 641/1271/19-ц (провадження № 61-5579св20), від 25 травня 2023 року у справі № 334/1250/22 (провадження № 61-12728св22).

З фактичних обставин вбачається, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебувала цивільна справа за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог на боці відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення подвійної суми завдатку та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою від 25.05.2010 суд наклав арешт на АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 23.01.2013 суд залишив первісний та зустрічний позов без розгляду.

Згадана ухвала суду від 25.05.2010 стала підставою для винесення постанови про арешт майна у виконавчому провадженні ВП №19427142.

Як підтверджується матеріалами клопотання, власницею квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , котра, як стверджується, зокрема, її представником, не була стороною вищезгаданого спору.

Суд зауважує, що з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Між тим, ОСОБА_1 не наділена процесуальним статусом учасника справи.

Таким чином, оскільки заява про скасування заходу забезпечення позову особою, яка не є учасником справи, та для якої існує інший порядок звернення до суду із позовом про скасування такого обмеження, суд доходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 158, 258-260, 353 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні клопотання адвоката Кислого Андрія Матвійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про скасування заходів забезпечення позову в цивільній справі відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена та підписана 30 липня 2024 року.

Суддя В.Й. Данко