Єдиний унікальний номер 725/4840/24
Номер провадження 2/725/861/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2024 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

при секретарі Калинич Н. Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення аліментів та встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з 24.07.2009 року по 23.11.2023 року перебував із відповідачем у шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу він проживає разом із сином, самостійно опікується дитиною, здійснює самостійно виховання та його утримання.

Окрім того, вказував, що відповідачка є працездатною особою, а тому вважає за необхідне стягувати з неї аліменти на утримання їхнього спільного сина.

Просив встановити факт самостійного виховання та утримання сина, а також стягнути із відповідачки аліменти на утримання сина.

18.06.2024 року позивачем надіслана заява на електронну пошту, відповідно до якої просив позовні вимоги в частині стягнення аліментів залишити без розгляду.

В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що підтримує позов в частині встановлення факту самостійного утримання та виховання сина, просив задовольнити.

ОСОБА_2 до суду також не з`явилась. Надала суду нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи без її участі,вказала, що підтримує вимоги та не заперечує проти її задоволення.

Згідно з ч.3ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне прийняти відмову позивача від позовної вимоги про стягнення аліментів на підставі статті 255 ЦПК України закрити провадження у справі в цій частині, оскільки позивач, відповідно до положень статей 49, 255 ЦПК України, відмовилася від цієї позовної вимог, а позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За частиною третьою статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Статтею 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Враховуючи, що позивачем подано до суду заяву про відмову від позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини і така відмова приймається судом, суд вважає за необхідне провадження у цій частині позовної вимоги закрити.

У зв`язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своєї вимоги про розірвання шлюбу, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Щодо встановлення факту самостійного виховання та утримання сина батьком, суд зазначає наступне.

Так, в обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що встановлення даного факту необхідно заявнику з метою оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, яка виховується одним із батьків, а також виникають питання щодо переміщення сина без документального оформлення згоди матері.

Суд, розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів, наданих заявником, а відтак, дійшов висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню з наступних підстав.

На підтвердження обставин самостійного виховання ОСОБА_1 малолітнього сина ОСОБА_3 , судом досліджуються наступні документи:

Відповідно до нотаріально посвідченого Договору від 16.01.2024 року, сторони визначились, що син ОСОБА_3 буде проживати разом із батьком, на його вихованні та утриманні (а.с. 11).

Згідно акту від 14.05.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають в кв. АДРЕСА_1 без реєстрації (а.с.14-15).

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , вбачається, що ОСОБА_1 проживає разом із сином та займається його вихованням утриманням без участі матері. (а.с. 20-22).

З пояснень ОСОБА_3 вбачається, що син проживає з татом та перебуває на його утриманні (а.с. 23).

Наданими довідками, характеристикою теж підтверджується факт самостійного виховання та утримання сина батьком (а.с.2427).

Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

При цьому, згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.

Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно з п. 2 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено та не заперечувалось ОСОБА_2 те, що малолітній син ОСОБА_3 проживає з своїм батьком, який створив всі умови для проживання дитини, здійснює опіку над ним, доглядає та піклується про його стан здоров`я. Дитина проживає окремо від матері.

За таких обставин, суд вважає, що вимога про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини є обґрунтована та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110, 112, 114, ч.2 160, 161, 180-183 СК України, ст.ст.4-6,76-81,95, 247,258-259,263-265, 354-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Прийняти відмову позивача ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Провадження у справі у частині позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини закрити.

Позовну вимогу про встановлення факту , що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , самостійно виховує та утримує неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька