Справа № 948/269/24
Номер провадження 2/948/227/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2024 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Кравець С.В.,

за участю: секретаря Порохні І.І.,

представника позивача-1 ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Машівка, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Довгань А.М. до Машівської селищної ради Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом

відповідно до ч.1 ст. 268 ЦПК України в судовому засіданні 29.07.2024 року проголошено вступну та резолютивну частину Рішення

в с т а н о в и в :

1.Стислий виклад позиції позивача

У квітні 2024 року позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки-1 та дід неповнолітньої позивачки - 2 ОСОБА_5 до складу спадщини після якого ввійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 .

Позивачі є спадкоємцями за законом на вищевказане майно після померлого батька та діда, інші спадкоємці відсутні, але їм нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності на нього.

Водночас, за життя ОСОБА_5 , за рішенням виконкому Селещинської сільської ради депутатів трудящих від 08.06.1976р. отримав земельну ділянку під забудову в АДРЕСА_1 та рішенням виконавчого комітету Машівської районної ради депутатів трудящих від 11.05.1977 року було дозволено забудову цієї ділянки, де він у 1989 році завершив будівництво, тоді як до 1992 року не передбачалася процедура введення в експлуатацію приватних будинків для оформлення права власності.

Таким чином, ОСОБА_5 , за життя, на праві власності належав вищевказаний житловий будинок, але він не здійснив його реєстрацію, оскільки на час введення будинку в експлуатацію чинне законодавство не зобов`язувало його до цього.

У зв`язку з наведеним, позивачі просять визнати за кожним з них право власності по частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

2.Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

17.04.2024 р. за ухвалами суду було відмовлено у задоволенні клопотання позивача-2 про звільнення від сплати судового збору та позовну заяву залишено без руху (а.с.62-63).

29.04.2024р. за ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження, витребувано у нотаріуса докази (а.с.71).

За ухвалою суду від 11.06.2024р. закрите підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті (а.с.105).

3.Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні представник позивача-1 позов підтримав та просив його задовольнити з викладених у його змісті підстав.

Інші учасники судового розгляду, в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, направили заяви про розгляд справи без їхньої участі, представник позивача-2 позовні вимоги підтримує в повному обсязі, представник відповідача не заперечує проти позову, нотаріус при прийнятті рішення покладається на розсуду суду (а.с.81,85, 87).

4.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , якому за рішенням виконкому Селещинської сільської ради депутатів трудящих №68 від 08.06.1976 р. надано під забудову земельну ділянку площею 0, 10 га в АДРЕСА_1 , а за рішенням виконкому Машівської районної ради депутатів трудящих від 11.05.1977 р. №119 дозволено її забудову, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 24.04.2020 р. та свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР (а.с.21,37-38).

За повідомленням ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» № 10142 від 31.08.2021 р. станом на 31.12.2012 р. не зареєстроване право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.132).

Як видно з копії технічного паспорту на вказаний будинок, він виготовлений станом на 13.08.2021р. на замовлення позивача-1, власник у ньому не зазначений, самочинні будівлі відсутні (а.с.27-31).

Згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 26.08.2021р. виготовленого на будинок в АДРЕСА_1 , будівництво якого завершено у 1989 р., станом на 01.01.2021р. нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт, реставрація відсутні (а.с.32-36).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №379821275 від 23.05.2024 р. видно, що відомості щодо права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 у реєстрі відсутні (а.с.96).

Відповідно довідки Селещинського старостинського округу виконкому Машівської селищної ради №08-07-341 від 22.05.2024 р. земельна ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) згідно з погосподарською книгою №6, погосподарський номер 02-05561 за 2016 2023 рр. не приватизована та була в користуванні померлого ОСОБА_5 (а.с.97).

Згідно виписки з облікової картки об`єктів погосподарського обліку, книга №6 за 2016 2023 рр. по Селещинському старостинському округу Машівської селищної ради Полтавської області, по об`єкту погосподарського обліку в АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_5 , 1950 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , 1980 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 ,1992 р.н., зазначено, що житловий будинок перебував у користуванні ОСОБА_5 (а.с. 99-101).

За даними довідки Селещинського старостинського округу виконавчого комітету Машівської селищної ради №08-07-342 від 22.05.2024 р. у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (нова адреса), АДРЕСА_1 з 28.11.2019 р. зареєстрована ОСОБА_7 , 1992 р.н. (а.с.98).

Позивач-1 ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_8 є донькою померлого ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що видно з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 27.08.1994р., свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 від 25.06.1975 р. та свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 від 25.11.2003р. (а.с.22,23,25).

Батьками неповнолітньої ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 є позивачка ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серія НОМЕР_5 від 30.09.2009 р., про шлюб серія НОМЕР_6 від 21.10.2016 р., рішенням Машівського районного суду від 09.2011р. про розірвання шлюбу між батьками дитини та залишення матері дошлюбного прізвища ОСОБА_11 (а.с.13,16, 17).

ОСОБА_6 , батько позивачки-2, був сином ОСОБА_5 та ОСОБА_9 і помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 від квітня 1980 року та свідоцтва про смерть серія НОМЕР_8 від 24.11.2019 р. (а.с.13,24).

11.08.2020р. зареєстрована спадкова справа №28/2020 після померлого ОСОБА_5 та його спадкоємицею, яка належним чином прийняла спадщину є донька ОСОБА_2 , іншим спадкоємцем по закону по праву представлення є онука спадкодавця ОСОБА_4 , що підтверджується відповідною заявою та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 61261530 від 11.08.2020р. (а.с.20,83).

За постановами нотаріуса від 15.07.2023 р. позивачу-2 ОСОБА_4 (онуці померлого) відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, а також за постановою нотаріуса від 18.08.2022 р. також на цій же підставі було відмовлено позивачу - 1 ОСОБА_2 (доньці померлого) у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку (а.с.18,19).

Мотиви суду

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1 ст. 1266 ЦК внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Як видно з матеріалів справи спадкоємцями померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 є його дочка - позивач ОСОБА_2 та онука ОСОБА_12 , оскільки її батько ОСОБА_6 був сином ОСОБА_5 та помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

За змістом ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Позивач-1 ОСОБА_2 належним чином прийняла спадщину, шляхом своєчасної подачі заяви 11.08.2020р. до приватного нотаріуса Довгань А.М. (а.с.83).

За змістом ч.4 ст.1268 ЦК малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу, тобто відмови від спадщини.

Оскільки ОСОБА_13 на час відкриття спадщини після померлого діда була малолітньою, мала вік 10 років, а відтак вона вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки заява про відмову від спадщини відповідно до ст. 1273 ЦК не подавалась.

Пунктом 1 Глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 передбачено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом.

Відповідно до п. 4.15. Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Оскільки постановою нотаріуса позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, а відтак у них існують перешкоди для оформлення спадкових спав в нотаріальному порядку.

У 1989 році, тобто на час побудови спірного будинку, була чинною Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, якою передбачено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих.

Водночас вказана Інструкція стосувалася лише міст і селищ, а не сіл, як у даному випадку.

На сьогодні, питання реєстрації будинків побудованих до 1992 року регулюється Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015р. № 1127 (далі Порядок № 1127).

Відповідно до абз. 3 п.78 цього Порядку документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року.

Згідно ст. 80 Порядку № 1127 державна реєстрація права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, також може проводитися на підставі документів, передбачених статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом ч.1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Отже на сьогодні існує спрощена процедура реєстрації домоволодінь побудованих до 1992 року, що не вимагає наявності правовстановлюючого документу.

Як видно з матеріалів, зокрема виписки із погосподарської книги по об`єкту погосподарського обліку в АДРЕСА_1 , в цьому володінні були зареєстровані: ОСОБА_5 , 1950 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , 1980 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 ,1992 р.н., і зазначено, що житловий будинок перебував у користуванні ОСОБА_5 . Земельна ділянка 0, 10 га не приватизована (а.с.99-101).

Той факт, що саме ОСОБА_5 був користувачем будинку, а відповідно, його законним володільцем підтверджується наданням йому 08.06.1976 р. дозволу під забудову земельної ділянки площею 0, 10 га в АДРЕСА_1 , та 11.05.1977 р. дозволено забудову цієї земельної ділянки, яка наразі не приватизована.

Згідно частити першої та другої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Отже, аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки позивачі є єдиними спадкоємцями за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , який за життя, у 1989 році збудував житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на відведеній йому земельній ділянці в АДРЕСА_1 , що на той час не передбачало прийняття його в експлуатацію, водночас на підставі наразі діючого законодавства передбачена реєстрація права власності та наявність правовстановлюючого документу, який на вказану нерухомість відсутній, у зв`язку з чим нотаріус відмовляє в оформленні спадкових прав, що створює позивачам перешкоди для їх оформлення, а відтак суд дійшов висновку, що права позивачів підлягають захисту, шляхом визнання за ними, в рівних частках, права власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Мотиви розподілу судових витрат

За змістом п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування»у справах про спадкування при відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, які прийняли спадщину, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, враховуючи те, що Машівська селищна рада є відповідачем лише тому, що інші спадкоємці, які належним чином прийняли спадщину після померлого відсутні, водночас селищна рада ніяким чином не порушувала, не визнавала та не оспорювала права, свободи чи законні інтереси позивачів, не перешкоджала їм реалізовувати свої спадкові права, а відтак суд дійшов висновку, що хоча позов і задоволено, але підстави для стягнення судового збору з Машівської селищної ради, як формального відповідача, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Довгань А.М. до Машівської селищної ради Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 право власності, в розмірі частки кожній, на житловий будинок АДРЕСА_3 з господарськими будівлями і спорудами, які включають: літню кухню «Б, б», погріб «б1», сарай «В», вбиральню «Г», ворота огорожі №1, огорожу № 2, трубопровід № 3, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі його оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач-1: ОСОБА_2 , зареєстрована в АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_9 .

Позивач-2: ОСОБА_4 , зареєстрована в АДРЕСА_5 , інші відомості відсутні.

Відповідач: Машівська селищна рада, місцезнаходження: селище Машівка, вул. Незалежності, 93, Полтавського району Полтавської області, .

Третя особа: приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Довгань Анна Михайлівна, місцезнаходження: селище Машівка, вул. Незалежності, 109, Полтавського району Полтавської області.

Повний текст Рішення складено 30 липня 2024 року.

Суддя С.В. Кравець