КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/7066/2024 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментівта просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 6 000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги мотивовано тим, що вона та відповідач по справі розлучені, проте від шлюбу мають спільну дитину: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час дитина проживає разом із позивачкою по справі.

В позовній заяві вказано, що протягом значного періоду часу відповідач не надає матеріальної підтримки своєму синові, одночасно постійно пояснюючи про ті обставини, які йому заважають виконувати цей обов`язок, а саме спочатку відповідач посилався на карантин, який був запроваджений у зв`язку з коронавірусом, як на причину нездатності утримувати свого сина, а потім на воєнний стан.

Позивач зазначає, що дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні й саме позивач займається вихованням та лікуванням сина, сплачує комунальні послуги. Також позивач щомісячно сплачує за курси програмування, що допомагають розвивати синові комп`ютерні навички. У той же час, відповідач не забезпечує свого сина матеріально, в той час як має таку можливість, оскільки займається бізнесом, а тому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13 грудня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 грн щомісячно, починаючи з 17 травня 2023 року і до досягнення ОСОБА_7 повноліття. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги доводи відповідача в частині розміру його доходу, відсутності купівлі майна за останній час, а також те, що відповідач у добровільному порядку сплачував кошти на утримання спільної з позивачем дитини.

Представник апелянта звертає увагу, що до суду першої інстанції були надані документи, які підтверджують сплату відповідачем коштів на користь позивача на утримання сина, проте вказані документи не прийняв до уваги. Матеріали справи не містять доказів того, що позивачка зверталась до відповідача по справі з проханням збільшити суму аліментів або про оплату додаткових витрат на дитину.

В апеляційній скарзі також зазначено, що згідно наданих відповідачем декларацій платника єдиного податку за 2021 - 2023 роки, у відповідача, як у фізичної особи - підприємця спочатку доходи були мінімальні, а на даний час взагалі відсутні.

Апелянт посилається на те, що позивачем також не було обґрунтовано належними і допустимими доказами розмір аліментів, які вона просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання їх спільного сина. Надані позивачем квитанції про оплату комунальних послуг, за квартиру, за послуги Інтернету, не свідчать про те, що вказані витрати пов`язані саме з утриманням дитини.

Враховуючи викладене, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 грудня 2023 року та ухвалити по справі нове судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 06 липня 2012 року (а.с.10).

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 02 квітня 2018 року у справі №761/32267/17 шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с.11-12).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 18 вересня 2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Як вбачається з довідки КП «Житлово-експлуатаційна контора «Покровська»» від 21 вересня 2012 року, позивач по справі та ОСОБА_7 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Позивачем також було надано платіжні інструкції, згідно яких відповідач переказав позивачу грошові кошти на утримання дитини, а саме: в березні 2023 року - 1 750 грн, в січні 2023 року - 1 400 грн, в грудні 2022 року - 1 050 грн (а.с.15-17).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 25 жовтня 2023 року №351861452 вбачається, що ОСОБА_8 є власником 2/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору дарування, а також 1/3 частини вказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу (а.с.34-35).

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с.36-37).

Також відповідачем були надані податкові декларації платника єдиного податку третьої групи (а.с.38-66). Згідно вказаних документів, відповідач в 2023 році доходів не має.

В матеріалах справи також містяться виписки з карткового рахунку ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» щодо балансу на рахунках відповідача (а.с.67-69).

Крім того, відповідач по справі також надав документи, зокрема, платіжні доручення за період з вересня 2017 року по серпень 2023 року, згідно яких він в добровільному порядку сплачував грошові кошти на користь позивача по справі утримання сина (а.с.71-119).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та стягуючи з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн, мотивував своє рішення тим, що під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 не має можливості надавати матеріальну допомогу синові. Також під час розгляду справи не було отримано доказів, які б свідчили про те, що відповідач має на утриманні інших неповнолітніх або непрацездатних осіб. Приймаючи рішення по суті справи, суд дійшов висновку, що позов має бути задоволений частково, а з відповідача на утримання дитини стягнуто на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі - 4 000 грн.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Частиною 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до положень ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що договори про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно та/або про сплату аліментів між сторонами не укладалися.

Матеріалами справи підтверджено, що у позивача та відповідача у справі є спільна дитина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на те, що судом першої інстанції не враховано те, що на даний час він не має доходу й стягнення аліментів у розмірі 4 000 грн для нього є надмірним.

Звертаючись до суду із позовом, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання їх спільної дитини 6 000 грн.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, апеляційним судом було встановлено, що відповідач , заперечуючи проти вимоги позивачки в частині визначення розміру аліментів у розмірі 6000 грн. посилався на те, що він є фізичною особою-підприємцем, проте на даний час дохід не отримує. На підтвердження вказаних обставин відповідач подав суду податкові декларації платника єдиного податку третьої групи (а.с.38-66). Згідно вказаних документів, відповідач в 2023 році доходів не має. В матеріалах справи також містяться виписки з карткового рахунку ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» щодо балансу на рахунках відповідача, із яких не вбачається наявність доходу відповідача у розмірі який би надав би йому змогу сплачувати аліменти в розмірі 6000 грн, чи 4000 грн.

Апеляційний суд оцінюючи доводи апелянта із позивними вимогами позивачки враховує, що будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували здатність відповідача сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 6 000 грн, як про це просила позивачка, чи навіть у розмірі 4 000 грн, матеріали справи не містять й позивачкою вказаних обставин не було доведено.

Апеляційний суд також враховує, що згідно положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2 589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2 272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні.

Також судом враховуються положення статті 182 СК України, де передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Враховуючи зазначене вище, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років становить 1 416,50 грн (2833/2).

Враховуючи зазначені обставини справи та положення закону, апеляційний суд доходить висновку про часткове задоволення апеляційної скарги відповідача та зміни розміру аліментів, які підлягають до стягнення на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме з 4 000 грн до 1 500 грн.

Щодо вимоги апелянта про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу відповідача, то апеляційний суд звертає увагу, що згідно статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, виключно одержувачу аліментів належить право на зміну способу стягнення аліментів. Таким чином, суд позбавлений можливості змінити спосіб стягнення аліментів на підставі поданої скарги відповідача по справі.

Відповідно до положень статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до положень частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 грудня 2023 року змінити в частині розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме зменшити тверду грошову суму з 4 000 грн до 1500 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв