Справа № 161/9199/24
Провадження № 2-др/161/82/24
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 липня 2024 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Гриня О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Федорова 5» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
Заочним рішенням суду від 16 липня 2024 року позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Федорова 5» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - задоволено повністю.
Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Федорова 5» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 12 219,20 грн. (дванадцять тисяч двісті дев`ятнадцять гривень двадцять копійок).
Стягнуто із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Федорова 5» судовий збір у розмірі по 1 514,00 грн. з кожного.
На адресу суду 24 липня 2024 року надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення у справі. Позивач просить суд стягнути з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.
Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що слід ухвалити додаткове рішення, такого змісту.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).
Згідно з правилами пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Стороною позивача в якості доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу були надані наступні документи:
1) договір про надання правової допомоги від 11 січня 2024 року;
3) розрахунок від 22 липня 2024 року;
4) акт про виконання робіт від 22 липня 2024 року;
5) платіжне доручення про перерахування коштів у розмірі 2 500,00 грн.
При цьому в розрахунку зазначено здійснення адвокатом наступних дій:
-Робота з клієнтом з приводу надання необхідних документів по справі, правової позиції у справі, обговорення позовних вимог, надання консультацій щодо супроводу судової справи, години не вказані, вартість 500,00 грн;
-Аналіз положень законодавства, яке регулює відповідні правовідносини, години не вказані, 500 грн;
-Підготовка позовної заяви, години не вказані, 2 000,00 грн.;
-Підготовка заяв, клопотань та пояснень (підготовка заяви про стягнення витрат на правову допомогу), години не вказані, 2 000,00 грн.
При цьому тривалості надання цих послуг у годинах в розрахунку не зазначені.
Суд зазначає, що в ході розгляду справи була подана лише одна заява по суті вимог позовна заява. Будь-яких інших заяв по суті спору не надходило, а судові засідання не проводилися.
Також в акті не розкрито, що адвокат розуміє під терміном «обговорення позовних вимог», а також яке законодавством він аналізував, і в чому була складність такого аналізу.
Додатково суд звертає увагу, що в акті не розкритий зміст усних консультацій адвоката, враховуючи, що позивач є постачальником житлово-комунальної послуги з утримання будинку і позов стосується його основної господарської діяльності.
Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що обґрунтованими та співмірними є судові витрати позивача на професійну правничу допомогу у вигляді складання позовної заяви. Суд оцінює ці витрати у 1 000,00 грн. і стягує з відповідачів саме цю суму.
У задоволенні решти вимог позивача слід відмовити, за безпідставністю.
На підставі наведеного та керуючись ст.270 ЦПК України, суд, -
Стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Федорова 5» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі по 500,00 грн. (п`ятсот гривень) з кожного.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне додаткове рішення суду складено та підписано 26 липня 2024 року.
Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області Олександр ГРИНЬ