Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3403/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.07.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Виноградівської міської ради Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Виноградівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно та майнові права за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Виноградівської міської ради Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Виноградівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно та майнові права за законом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_4 , який заповіту не залишив. Після смерті чоловіка позивачки відкрилася спадщина на належне йому до дня смерті нерухоме майно та майнові права, а саме: житловий будинок садибного типу з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною корисною площею - 86, 2 м. кв., в тому числі житлова - 50,7 м. кв. та право на завершення приватизації земельної ділянки, загальною площею 0, 16 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Позивачка вказує, що прийняла спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця проживала разом з ним у спадковому будинку, однак після звернення до державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. із заявою про прийняття спадщини, державний нотаріус надала їй відмову у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Мелай Є.М. у підготовче засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будучи повідомленими про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача Виноградівської міської ради Закарпатської області будучи повідомленим про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче засідання не з`явився, однак подав через канцелярію суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, заперечень проти вимог позивачки не має.

Третя особа будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в підготовче судове засідання також не з`явилася, заяв, клопотань від неї не надходило.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе у підготовчому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвами про смерть.

Місцем відкриття спадщини після смерті спадкодавця є останнє місце його проживання АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою від 04.04.2024 за №20.4-07/259, виданою старостою Великоком`ятівського старостинського округу Виноградівської міської ради Закарпатської області.

За час свого життя спадкодавець заповіт не залишив.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на наступне майно та майнові права:

- житловий будинок садибного типу з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною корисною площею - 86, 2 м. кв., в тому числі житлова - 50,7 м. кв. який рахується за спадкодавцем згідно довідки Виноградівської міської ради від 04.04.2024 № 20.4-07/257;

- право на завершення приватизації земельної ділянки, загальною площею 0, 16 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що виділена померлому у приватну власність рішенням 9 сесії 22 скликання Великоком`ятівської сільської ради від 28.02.1997.

Суд констатує, що відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, як спадкоємець за законом першої черги позивачка (дружина спадкодавця) спадщину прийняла, оскільки на день смерті спадкодавця була зареєстрована та проживала з ним у спадковому будинку, що стверджується довідкою від 04.04.2024 за №20.4-07/259, виданою старостою Великоком`ятівського старостинського округу Виноградівської міської ради Закарпатської області.

Крім позивачки спадкомцями за законом першої черги є діти позивачки та спадкодавця, відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які на спадкове майно не претендують та не заперечують проти вимог позивачки.

Згідно положень ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

В зв`язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті спадкодавця позивачка звернулася до державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., де їй було надано лист-відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом за № 61/01-16 від 04.04.2024, у зв`язку із непредставленням нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна та майнових прав спадкодавцеві.

Разом з тим правовстановлюючі документи на спадкове майно на ім`я спадкодавця не виготовлено.

Таким чином позивач не має можливості оформити спадщину через нотаріальну контору.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до п.37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Технічна інвентаризація житлового будинку проведена.

Станом на 02.05.2024 на замовлення позивачки було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» від 02.05.2024 за №448 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 будівництвом завершений та рахується за ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі довідки, виданої старостою Великоком`ятівського старостинського округу Виноградівської міської ради Закарпатської області від 04.04.2024 за №20.4-07/257. Інвентаризаційна вартість майна станом на травень 2024 року становить 380873 гривень.

Згідно архівних даних КП «Виноградівське РБТІ» правовстановлюючі документи на житловий будинок станом на 01.01.2013 не оформлені.

Стаття 41 Конституції України закріплює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1). Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 2). Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4).

ВССУ в своєму узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року відзначив, що відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності, зокрема, на споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як інструкцією «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у по господарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Разом з тим, згідно п.6 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За життя чоловік позивачки, спадкодавець ОСОБА_4 набув право власності на передані йому у приватну власність земельні ділянки, які перебували у його постійному користуванні, згідно рішення 9 сесії 22 скликання Великоком`ятської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 28 лютого 1997 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність мешканцям с. Великі Ком`яти», проте після виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) державні акти на земельні ділянки, за життя, не отримав та не виготовив кадастрові номери.

У пункті 7 розділу X Перехідні положення ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Оскільки, позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом, після смерті чоловіка, то вважається, що вона набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали її покійному чоловіку ОСОБА_4 , на підставі статей 1216 та 1218 ЦК України.

Таким чином, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельних ділянок, яке спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю.

У відповідності до вимог ч.ч.1,3,4,9, 10 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав.

Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, атакож право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації.

Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст. 80, п. "г" ч. 1 ст. 81 та ч. 1 ст. 1313К України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі, зокрема, спадкування.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. З ст. 152 ЗК України.

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, позивач як спадкоємиця за законом першої черги, звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори, проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом державним нотаріусом їй було відмовлено, у зв`язкуз тим, що на вказані спадкові земельні ділянки відсутні документи, які б посвідчували зареєстроване право власності спадкодавця.

З огляду на те, що державна реєстрація права власності на земельну ділянку за життя спадкодавця проведена не була, а тому правовстановлюючі документи, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно (земельні ділянки) відсутні, нотаріусом повідомлено про неможливість оформлення у нотаріальному порядку вказаної спадщини.

Відповідно п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зазначено так: «Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 3.5 листа визначено, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державнуреєстрацію речовихправ нанерухоме майнота їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно зі статтею 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майнота їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Отже, до спадкової маси входить також право на завершення приватизації спірних земельних ділянок, у тому числі право на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та право на реєстрацію в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на ці земельні ділянки. Оскільки правона завершення процедури приватизації, яке належало померлому ОСОБА_4 на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок його смерті. Це право в порядку спадкування перейшло до позивачки, яка є спадкоємцеи померлого, та підлягає захисту в судовому порядку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки. Зокрема, суд дійшов висновків що: «Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку».

За таких встановлених у підготовчому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованою та проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 право власності на спадкове майно:

- житловий будинок садибного типу з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 86,2 кв. м., в тому числі житлова 50,7 кв. м.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованою та проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 право на завершення приватизації земельної ділянки площею:

- 0,16 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі право на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та, право на реєстрацію в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на цю земельну ділянку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийТ. Ю. Левко