Справа № 128/30/24

23 липня 2024 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
судді Карпінської Ю.Ф.,
за участю секретаря Дусанюк Н.О.,
за відсутності учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» про відшкодування збитків,
Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» звернулося до суду з вищевказаною позовною заявою, яка обґрунтована тим, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №3140/202/004516. Предметом даного Договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням транспортним засобом «Toyota» д.н.з. НОМЕР_1 . Відповідно до умов вказаного Договору страхування, позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 05.05.2021 на а/д М-12 435 км + 300 м відбулась дорожньо-транспортна пригода транспортного засобу «Toyota» д.н.з. НОМЕР_1 та транспортного засобу «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Відповідно до постанови Немирівського районного суду Вінницької області від 12.08.2021 (справа № 930/1595/21), ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. До ПрАТ «СК «Універсальна» із заявою про настання страхового випадку звернулася потерпіла особа. ПрАТ «СК «Універсальна» здійснила виплату страхового відшкодування відповідно до страхового акту №104790/1 у розмірі 445000,00 грн на користь потерпілої особи. Цивільно-правова відповідальність власника причепа «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «СК «Ю.БІ.АЙ-КООП» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №AP/0561966. Ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, згідно з полісом №AP/0561966, складає 130000,00 грн, франшиза 2000,00 грн. Позивач звернувся з заявою (претензією) про виплату страхового відшкодування від 21.03.2023 за №104790 до ПрАТ «СК «Ю.БІ.АЙ-КООП», але виплати страхового відшкодування не отримав. До позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 , як до особи, відповідальної за нанесену шкоду внаслідок ДТП потерпілому, а до ПрАТ «СК «Ю.БІ.АЙ-КООП» як до особи, яка полісом обов`язкового страхування забезпечує цивільно-правову відповідальність, в межах ліміту, встановленого на момент настання дорожньо-транспортної пригоди. Заподіяння потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком особи, яка завдала шкоди, відшкодувати шкоду. Водночас, дорожньо-транспортна пригода слугує підставою виникнення договірного зобов`язання згідно з договором страхування, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик). Таким чином, потерпілому та іншим особам, як кредиторам, належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування), повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, сума, яка підлягає стягненню з відповідачів, складає 445000,00 грн. Тому просить стягнути з ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Ю.БІ.АЙ-КООП» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» завдані збитки в розмірі 445000,00 грн та витрати за сплату судового збору в розмірі 6675,00 грн.
Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 25.03.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 23.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання 17.07.2024 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку.
Представник позивача ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» за довіреністю Гусєв П.В. у позовній заяві просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився без поважних причин, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом за місцем проживання, зазначеним у позовній заяві, за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання та шляхом опублікування оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у запропонований судом строк до суду не подано.
Представник відповідача ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» в судове засідання також не з`явився без поважних причин, хоч про дату, час та місце розгляду справи ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» повідомлялося судом в установленому законом порядку. Заяв про розгляд справи без участі представника ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у запропонований судом строк до суду не подано.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що повідомлені в установленому законом порядку про дату, час і місце розгляду справи відповідачі в судове засідання не з`явилися, відзив на позовну заяву не подали, за згодою сторони позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 17.07.2024 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Оглянувши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом установлено, що 23.05.2020 на підставі заяви ОСОБА_2 на добровільне страхування наземного транспорту, між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» та ОСОБА_2 було укладено договір №3140/202/004516 добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «TOYOTA LAND CRUISER 150» д.н.з. НОМЕР_3 (а.с. 8-9).
Згідно з відповіддю від НПУ, вид ДТП зіткнення любове, дата та час скоєння ДТП 05.05.2021; 1-й учасник ДТП ОСОБА_1 (серія та номер страхового полісу учасника ДТП АР0561966, страховий поліс діє до 26.08.2021, код страховика, що видав страховий поліс учаснику ДТП АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП»); 2-й учасник ДТП ОСОБА_2 (серія та номер страхового полісу XED6433, страховий поліс учасника ДТП діє до 22.05.2021, код страховика, що видав страховий поліс учаснику ДТП ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ»), 3-й учасник ДТП ОСОБА_3 (номер страхового полісу 202272310, код страховика, що видав страховий поліс учаснику ДТП ПРАТ «СК «УНІКА»); винуватець ДТП ОСОБА_1 (пункт ПДР, що був порушений учасником ДТП п. 12.1 ПДР подій ТЗ не врахував безпечної швидкості руху, особливості вантажу, стан ТЗ) (а.с. 10-12).
06.05.2021 ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» із заявою, у якій просить сплатити страхове відшкодування згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту (а.с. 14).
З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 убачається, що власником транспортного засобу «TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150» д.н.з. НОМЕР_3 є ОСОБА_4 (а.с. 17).
Згідно з копією заяви на безготівковий перерахунок страхового відшкодування від 27.07.2021, ОСОБА_2 просить, у зв`язку із настанням 05.05.2021 страхового випадку, згідно з договором страхування №3140/202/004516 від 06.05.2020, перерахувати страхове відшкодування за вказаними нею реквізитами (а.с. 15).
Згідно з копією висновку експертного автотоварознавчого дослідження №38-D/92/7 від 11.08.2021, вартість матеріального збитку, завданого власнику майна ТOYOTA LAND CRUISER PRADO 150 реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2018 року випуску, кузов № НОМЕР_6 внаслідок ДТП, складає 1060101,57 грн з ПДВ (а.с. 18-36).
Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 12.08.2021 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, в дохід держави (а.с. 13).
Відповідно до копії страхового акту №104790/1 від 28.08.2021, на підставі наданих документів, відповідно до діючих правил страхування ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» та до умов договору страхування, подія визнається страховим випадком, а збитки, яких зазнав страхувальник, підлягають відшкодуванню в сумі 445000,00 грн (а.с. 37).
Відповідно до полісу серії АР №000561966, страхова компанія АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП»; страховик є діючим членом МТСБУ; транспортний засіб д.н.з. НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_7 , тип ТЗ В1, назва типу ТЗ легковий автомобіль до 1600 куб. см; франшиза 2000,00 грн; ліміт за шкоду майну 130000,00 грн (а.с. 41).
21.03.2023 ПрАТ «СК «Універсальна» звернулося до ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» із заявою (претензією) про виплату страхового відшкодування, у якій просять перерахувати 445000,00 грн на банківські реквізити ПрАТ «СК «Універсальна» (а.с. 42).
21.03.2023 ПрАТ «СК «Універсальна» звернулося до ОСОБА_1 із претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу. У заяві ПрАТ «СК «Універсальна» зазначає, що ПрАТ «СК «Універсальна» було відшкодовано нанесену ОСОБА_1 шкоду в розмірі 128000,00 грн, відповідно, ПрАТ «СК «Універсальна» має право зворотної вимоги до страховика та до ОСОБА_1 ; різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 317000,00 грн (445000,00 грн 128000,00 грн), у зв`язку з викладеним просять перерахувати 317000,00 грн на банківські реквізити ПрАТ «СК «Універсальна» (а.с. 43).
Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, акти цивільного законодавства, а також завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
При цьому, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Частиною першою статті 999 ЦК України визначено, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).
Положеннями статей 3, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Страхування правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
Згідно зі ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну.
Відповідно до п. 50 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про страхування», страхова виплата (страхове відшкодування) грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства.
Згідно зі ст. 92 Закону України «Про страхування», страховик за договором страхування зобов`язаний: 1) у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором або законом строк; 2) у разі настання страхового випадку відшкодувати витрати, понесені страхувальником для запобігання настанню страхового випадку та зменшення наслідків страхового випадку, якщо це передбачено умовами договору страхування; 3) забезпечувати збереження інформації, що становить таємницю страхування, з урахуванням вимог цього Закону. Договором страхування або законом можуть бути передбачені також інші обов`язки страховика.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 102 Закону України «Про страхування», договором страхування визначається перелік документів, що підтверджують факт та обставини настання страхового випадку і розмір заподіяної шкоди (збитку), а також форма, спосіб та порядок подання таких документів, якщо інше не передбачено законодавством України. Обов`язок підтвердження факту настання події, яка може бути визнана страховим випадком за договором страхування, покладається на страхувальника або іншу особу, визначену договором страхування. У разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страховик зобов`язаний встановити факт, причини та обставини такої події та прийняти з урахуванням умов договору страхування рішення про визнання або невизнання випадку страховим . Здійснення страхової виплати проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених договором страхування) і рішення страховика про визнання випадку страховим та здійснення страхової виплати (страхового акта).
За змістом статті 993 ЦК України, до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно з пунктом 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки», при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.
Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Отже, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України).
Частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України визначено, що договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.
З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.
Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика, та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі № 6-2808цс15.
Згідно з ст.ст. 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», різновидом шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого, є шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 (справа № 359/2309/17) вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 (справа №147/66/17) наголосила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком.
Судом установлено, що на час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність потерпілої особи була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» на підставі договору №3140/202/004516 добровільного страхування наземного транспорту від 06.05.2020.
Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 12.08.2021 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, в дохід держави.
Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, встановлена постановою суду, у загальному порядку не спростована, а тому доказуванню не підлягає.
Установлено, що договором №3140/202/004516 добровільного страхування наземного транспорту від 06.05.2020, укладеним між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» та ОСОБА_2 , страхова сума визначена у розмірі до 1000000,00 грн.
Розмір збитків, яких зазнав страхувальник ОСОБА_2 , відповідно до страхового акту №104790/1 від 28.08.2021, визначений ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» у розмірі 445000,00 грн.
Отже, в даному випадку після виплати страховиком ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» страхового відшкодування за договором добровільного страхування позивач отримав право вимоги до відповідача ОСОБА_1 .
Крім того, враховуючи, що суми відшкодованого страхового відшкодування страховиком, де була застрахована цивільно-правова відповідальність винної особи, ПрАТ «Ю.БІ.АЙ-КООП» не було перераховано на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна», тому в даному випадку позивач отримав право вимоги до страховика, де була застрахована цивільно-правова відповідальність винної особи.
Установлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП». Ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, складає 130000,00 грн, франшиза 2000,00 грн, що підтверджується полісом серії АР №000561966. Вказані обставини відповідачами не спростовані.
Таким чином, страховик, де була застрахована цивільно-правова відповідальність винної особи, ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» зобов`язане сплатити на користь ПрАТ «СК «Універсальна» суму відшкодованого страхувальнику ОСОБА_2 страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності за шкоду, завдану майну, з відрахуванням франшизи, в розмірі 128000,00 грн.
При цьому, оскільки розмір завданої шкоди (445000,00 грн) перевищує ліміт відповідальності страховика ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» (128000,00 грн), ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, яку зобов`язане сплатити ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП».
У даному випадку різниця між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, яку зобов`язане сплатити ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП», складає 317000,00 грн (445000,00 грн 128000,00 грн).
З огляду на наведені норми законодавства суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ціна позову у даній справі становить 445000,00 грн.
Оскільки з відповідача ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» підлягає до стягнення страхове відшкодування у розмірі 128000 грн, що становить 29% від загального розміру задоволених позовних вимог, тому з ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» на користь позивача слід стягнути понесені витрати на сплату судового збору в сумі 1935,75 грн. Решта понесених витрат на сплату судового збору в сумі 4739,25 грн, що становить 71% від загального розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з відповідача ОСОБА_1 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 599, 636, 980, 993, 999, 1166, 1187, 1188, 1191, 1194 ЦК України, ст.ст. 10, 81, 82, 141, 211, 247, 258-260, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» про відшкодування збитків задовольнити.
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», адреса місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 9.

Відповідач ОСОБА_1 , адреса останнього відомого зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач Приватне акціонерне товариство «Страховагрупа «Ю.БІ.АЙ-КООП», адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Бастіонна, 5/13.

Дата складення повного судового рішення 23.07.2024.

СУДДЯ Юлія КАРПІНСЬКА