ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7232/24 Справа № 194/658/23 Головуючий у першій інстанції: Корягін В. О. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 27 травня 2024 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця та зобов`язати вчинити певні дії, заінтересовані особи - ОСОБА_3 , Павлоградський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця. Свою скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2023 року у справі №194/658/23 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні, та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні дитини, визначено спосіб виховання та спілкування з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме визначити спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною шляхом встановлення наступного порядку і часу спілкування: один раз на тиждень по неділях з 10-30 год. до 12-00 год. в присутності ОСОБА_1 , з урахуванням режиму харчування та сну дитини, за виключенням періоду хворобливого стану дитини, несприятливих погодних умов чи іншої необхідності, викликаної інтересами самої дитини; місце зустрічей ОСОБА_3 з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , повинно визначатися за попередньою домовленістю з ОСОБА_1 в телефонному режимі. Вказує, що 06 березня 2024 року державним виконавцем Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому провадженні №74358231 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, де в п.3 зазначено стягнути з неї виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця в розмірі 14200,00 грн. Скаржниця не погоджується з даною постановою, оскільки державним виконавцем неправомірно винесена постанова про накладення на неї штрафу за невиконання вищезазначеного виконавчого документу, оскільки державний виконавець вирішила стягнути виконавчий збір тільки на підставі заяви ОСОБА_3 , без перевірки того, що рішення суду не виконувалося у зв`язку з тим, що дитина хворіла. Отже, дії державного виконавця не узгоджуються з вимогами ч.1-2 ст. 18 Закону №1404-VIII. Таким чином, вважає, що у державного виконавця відсутні підстави для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 06 березня 2024 року. Тому скаржник просила визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 06 березня 2024 року, ВП№74358231; зобов`язати Павлоградський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№74358231 зі стягнення з неї виконавчого збору у сумі 14200,00 грн.

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 27 травня 2024 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та зобов`язати вчинити певні дії, стягувач ОСОБА_3 , заінтересована особа Павлоградський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується, зокрема, довідками про доставку електронного документа в електронний кабінет від 03.07.2024 (а.с. 112-113).

У даній справі питання права не становлять особливої складності. Судовий захист повинен відповідати умовам процесуальної економії, враховуючи, що пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами. З урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників процесу, які не зявились.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог скарги, колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2023 року у справі №194/658/23 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини шляхом визначення способу участі у спілкуванні та вихованні дитини - задоволено частково. Усунено ОСОБА_3 перешкоди у спілкуванні та участі у вихованні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначено спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною шляхом встановлення наступного порядку і часу спілкування: один раз на тиждень по неділях з 10-30 год. до 12-00 год. у присутності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням режиму харчування та сну дитини, за виключенням періоду хворобливого стану дитини, несприятливих погодних умов чи іншої необхідності, викликаної інтересами самої дитини; місце зустрічей ОСОБА_3 з малолітньою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повинно визначатися за попередньою домовленістю з ОСОБА_1 в телефонному режимі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Рішення набрало законної сили (а.с. 10).

06 березня 2024 року, на підставі заяви стягувача, державним виконавцем Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щепіною І.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №74358231 за виконавчим листом №194/658/23 та вказано про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 14200 грн (а.с. 11).

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України Про виконавче провадження примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавчий документ повинен відповідати вимогам, визначеним у частині першій статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; 12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з ч. 6 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною). За рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Відповідно до ч.1,3-10 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

У разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі.

У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Виконавчий збір не стягується, якщо інше не передбачено угодою про врегулювання спору (мировою угодою), укладеною між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулюваня спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, відповідно до якої виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню.

За наявності обставин, визначених абзацом першим цієї частини, виконавче провадження, відкрите на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у тому числі до дати укладення такої угоди, підлягає закінченню відповідно до пункту 19-1 частини першої статті 39 цього Закону.

Отже, вказаними вище вимогами ЗУ Про виконавче провадження передбачено, що у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що виконавче провадження №74358231, відкрите на підставі заяви стягувача ОСОБА_3 про примусове виконання рішення суду у справі 194/658/23, що не оспорюється сторонами та зазначене у оскаржуваній постанові виконавця; приймаючи до уваги, що скаржником не надано належних доказів добровільного виконання судового рішення на момент винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження та закінчення зазначеного виконавчого провадження у зв`язку з добровільним виконанням судового рішення, - колегія суддів дійшла висновку, що державний виконавець при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження діяла у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» та в межах своїх повноважень, а тому місцевий суд обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця від 06 березня 2024 року.

Колегія погоджується з висновком місцевого суду, що скаржником ОСОБА_1 не доведено підстав, за якими виконавчий збір відповідно до ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» не стягується з боржника.

Посилання апелянта на неврахування державним виконавцем того факту, що дитина хворіла, у зв`язку з чим ОСОБА_1 не могла організовувати зустрічі дитини з батьком для виконання судового рішення у добровільному порядку, - є недоведеними, оскільки суду не надано доказів щодо хвороби дитини на час відкриття виконавчого провадження 06.03.2024 року та безпосередньо перед цим. Представлені скаржницею виписки із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , датовані 13 травня 2024 року (а.с. 75, 76), тобто більше, ніж через два місяці після відкриття виконавчого провадження.

Крім того, колегія звертає увагу, що виконавче провадження №74358231 відкрите на виконання виконавчого листа, який виданий на підставі судового рішення у справі №194/658/23 щодо визначення ОСОБА_3 способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Відкритого виконавчого провадження, за яким стягується у примусовому порядку із скаржниці 14200,00 грн не встановлено, тому підстави для задоволення вимоги скарги про зобов`язання відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винести постанову про закінчення виконавчого провадження зі стягнення 14200,00 грн. - відсутні.

Посилання апелянта на те, що державним виконавцем винесено постанову про накладення на неї штрафу за невиконання виконавчого документу - є безпідставними та не підтверджуються матеріалами справи. Крім того, представником апелянтки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції 17 липня 2024 року визнано, що державним виконавцем штраф на скаржницю ОСОБА_1 не накладався.

Інших доказів на підтвердження доводів скарги не надано, клопотань про витребування відповідних доказів судом не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи, протоколом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками місцевого суду щодо їх оцінки.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 27 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова