Справа № 141/298/24
Провадження №2/141/124/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року с-ще Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Климчука С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу № 141/298/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит,

У С Т А Н О В И В:

05.06.2024 до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 3452828, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит в сумі 20000,00 грн строком на 30 днів, проценти за користування кредитом складають 5280,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

В подальшому, 13.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 13-01/2022-79, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 3452828 від 03.10.2021, який було укладено між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

Також відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» підступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр», в тому числі за договором про споживчий кредит № 3452828 від 03.10.2021, який було укладено між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

Первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці суму узгоджених кредитних коштів на умовах, передбачених договором про споживчий кредит № 3452828 від 03.10.2021.

Однак, у зв`язку з порушенням відповідачкою своїх зобов`язань, у неї утворилась заборгованість перед ТОВ «Коллект Центр» за кредитним договором № 3452828 від 03.10.2021 у розмірі 128680,00 грн, з яких 20000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 107280,00 грн - сума заборгованості за процентами, 1400,00 грн - сума заборгованості за комісією, яку позивач просить суд стягнути на свою користь, а також витрати на правову допомогу у розмірі 25000,00 грн та судовий збір в сумі 3028,00 грн.

Ухвалою суду від 10.06.2024 відкрито провадження у справі № 141/298/24 та з врахуванням вимог ст. 274 ЦПК України вирішено розгляд справи провести в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами 23.07.2024, зобов`язано позивача в порядку ст. 83 ЦПК України надати суду докази направлення ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості за укладеним договором про споживчий кредит № 3452828 від 03.10.2021 та докази сплати відповідачем заборгованості за укладеним договором про споживчий кредит № 3452828 від 03.10.2021, а також зобов`язано відповідачку в порядку ст. 83 ЦПК України надати суду докази погашення боргу за укладеним договором про споживчий кредит № 3452828 від 03.10.2021.

02.07.2024 до суду через систему «Електронний суд» на виконання вимог ухвали суду від 10.06.2024 надійшла заява представника позивача ТОВ «Коллект Центр» Ткаченко М.М., згідно якої заборгованість за договором про споживчий кредит № 3452828 від 03.10.2021 відповідачкою не погашена.

Позивач ТОВ «Коллект Центр», будучи належним чином повідомленим про дату та місце розгляду справи № 141/298/24, жодних інших заяв чи клопотань суду не подав.

При цьому, в позовній заяві від 27.05.2024 директор ТОВ «Коллект Центр» О.Мостовенко просив суд розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без участі представника позивача, а також не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.

Відповідачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату та місце розгляду справи № 141/298/24, відзив на позовну заяву до суду не направила, а також жодних інших заяв чи клопотань до суду не подала.

При цьому, конверт з кореспонденцією суду (ухвала суду від 10.06.2024, копія позовної заяви з додатками), надісланий на адресу місця реєстрації відповідачки, повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, якщо адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до ч. 2, 4, 6, 7 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, у разі якщо судове повідомлення направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною чи встановленою судом інформацією про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, і повернуто відділом поштового зв`язку з посиланням на відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, відмовою адресата від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Також якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 3 ст. 279 ЦПК України).

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи надіслання судом сторонам у справі ухвали суду, в якій встановлено час на вчинення процесуальних дій, та у зв`язку з неподанням відповідачем у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до положень ст.ст. 178, 279 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи №141/298/24, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

03.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 3452828.

Згідно пунктів 1.2 - 1.4 договору сума (загальний розмір) кредиту становить 20000,00 грн у валюті: українські гривні, кредит надається строком на 30 днів з 03.10.2021, терміном (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) є 02.11.2021.

Відповідно до п. 1.5.1-1.7 договору комісія за надання кредиту становить 1400,00 грн, яка нараховується за ставкою 7,00 відсотків від суми кредиту одноразово, проценти за користування кредитом становлять 5280,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,88% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, тип процентної ставки - фіксована.

Згідно додатку №1 до договору про споживчий кредит № 3452828 від 03.10.2021, сторони погодили графік платежів за договором про споживчий кредит № 3452828 від 03.10.2021, а саме дату видачі кредиту - 03.10.2021, чисту суму кредиту - 20000,00 грн, проценти за користування кредитом - 5280,00 грн, кількість днів у розрахунковому періоді - 30, комісію за надання кредиту - 1400,00 грн, загальну вартість кредиту - 26680,00 грн.

Як вбачається із платіжного доручення № 57820582 від 03.10.2021, на рахунок ОСОБА_1 було перераховано грошові кошти у розмірі 20000,00 грн, платник - ТОВ «Мілоан», призначення платежу - кошти згідно договору № 3452828.

В анкеті - заяві на кредит № 3452828 від 03.10.2021 також зазначено суму погодженого кредиту у розмірі 20000,00 грн, строк кредиту - 30 днів (з 03.10.2021), дата повернення кредиту - 02.11.2021, комісія за надання кредиту складає 1400,00 грн, яка нараховується одноразово за ставкою 7,00% від суми кредиту за договором, проценти за користування кредитом становлять 5280,00 грн та нараховуються за ставкою 0,88% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, сума до повернення - 26680,00 грн. Також в анкеті - заяві зазначено персональні дані відповідачки, соціальний стан, місце роботи, адресу місця проживання та реєстрації.

При цьому, паспортом споживчого кредиту, який підписаний відповідачкою, передбачено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, порядок повернення кредиту, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, додаткову інформацію та інші важливі правові аспекти користування кредитом.

13.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 13-01/2022-79, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить ТОВ «Мілоан», та стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладених між ТОВ «Мілоан» та боржниками.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 13-01/2022-79 від 13.01.2022, що є витягом з додатку № 3 до договору факторингу № 13-01/2022-79 від 13.01.2022, за порядковим номером 3354 значиться ОСОБА_1 , заборгованість якої за кредитним договором № 3452828 від 03.10.2021 складає 86680,00 грн, з яких 20000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 65280,00 грн - заборгованість за процентами та 1400,00 грн - заборгованість по комісії.

Як убачається з акту приймання - передавання реєстру боржників за договором факторингу № 13-01/2022-79 від 13.01.2022, ТОВ «Мілоан» передало, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло реєстр боржників кількістю 3580 одиниць, після чого, з урахуванням умов договору факторингу № 13-01/2022-79 від 13.10.2022, від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Вердикт Капітал» переходять права вимоги заборгованості від боржників і ТОВ «Вердикт Капітал» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.

Згідно платіжного доручення № 321170001 від 14.01.2022, ТОВ «Вердикт Капітал» було здійснено оплату лоту згідно договору факторингу № 13-01/2022-79 від 13.01.2022 у розмірі 3686675,52 грн на рахунок ТОВ «Мілоан».

Також із розрахунку заборгованості фізичної особи ОСОБА_2 перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.03.2023 убачається, що заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором № 3452828 складає 128680,00 грн, з яких 20000,00 грн - заборгованість за основною сумою кредиту, 65280,00 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 1400,00 грн - заборгованість за комісією, 42000,00 грн - нараховані відсотки згідно кредитного договору № 3452828.

10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення (купівлю - продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступає шляхом продажу ТОВ «Коллект Центр» належні ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуває у обсязі та на умовах, визначених договором відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги, права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» до боржників, зазначених у додатках № 1 та № 3 до договору відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, або які зобов`язані виконати обов`язки боржників за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. ТОВ «Коллект Центр» сплачує ТОВ «Мілоан» за права вимоги грошові кошти у розмірі та порядку, визначених договором відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги.

Згідно акту приймання - передачі реєстру боржників від 10.03.2023 за договором № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги від 10.03.2023, що є додатком № 4 до договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги від 10.03.2023, ТОВ «Вердикт Капітал» передало, а ТОВ «Коллект Центр» було прийнято реєстр боржників кількістю 29141 одиниць.

Відповідно до реєстру боржників до договору № 10-03/2023/01 від 10.03.2023, що є витягом з додатку № 3 до договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги від 10.03.2023, за порядковим номером 24396 значиться ОСОБА_1 , заборгованість якої за кредитним договором № 3452828 складає 128680,00 грн, з яких 20000,00 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 107280,00 грн - сума заборгованості за нарахованими процентами, 1400,00 грн - сума заборгованості за нарахованими комісіями.

Таким чином, зобов`язання за кредитним договором № 3452828 від 03.10.2021 було повністю виконано первісним кредитором ТОВ «Мілоан», зокрема, відповідачці було надано кредитні кошти на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

У свою чергу, відповідачка не виконала умови взятих на себе зобов`язань, не погасила кредит та не сплатила проценти за користування кредитом, у зв`язку із чим заборгованість відповідачки не погашена та становить 128680,00 грн.

Визначаючись щодо встановлених обставин та заявлених позовних вимог, суд керується наступним.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Також частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Також відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 518 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

Стаття 1082 ЦК України зобов`язує боржника здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Отже, за змістом наведених вище положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора.

При цьому, аналіз змісту ст. 1082 ЦК України дозволяє дійти висновку, що викладені в ній положення щодо обов`язку боржника здійснити платіж факторові за умови, що боржник одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, стосуються позасудового порядку вирішення спору. При цьому, невиконання фактором цього обов`язку не звільняє боржника від виконання обов`язків за кредитним договором, а лише дає йому право на виконання свого обов`язку перед первісним кредитором.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості.

Досліджуючи наявні у справі № 141/298/24 докази, суд доходить висновку про доведеність виникнення у позивача права вимоги до відповідачки про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 3452828 від 03.10.2021 на підставі договорів факторингу № 13-01/2022-79 від 13.01.2022 та № 10-03/2023/01 від 10.03.2023, оскільки відповідачкою прострочено виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами договору про споживчий кредит № 3452828 від 03.10.2021.

Визначаючись щодо розміру заборгованості, яка підлягає до стягненню з відповідачки за договором про споживчий кредит № 3452828 від 03.10.2021, суд зважає на таке.

На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано суду розрахунок, відповідно до якого сума заборгованості станом на 10.05.2024 складає 128680,00 грн, з яких: сума заборгованості за тілом кредиту складає 20000,00 грн, 107280,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 1400,00 грн - сума заборгованості за комісією.

Суд погоджується із розрахунком заборгованості, який долучено позивачем до позову.

Разом з тим, враховуючи умови укладеного договору про споживчий кредит №3452828 від 03.10.2021 щодо строку кредитування та продовження позичальником користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій), а також невиконанням відповідачкою умов договору щодо своєчасного повернення кредитних коштів, процентів за користування кредитом та комісії, суд вважає, що правомірними та обгрунтованими є нарахована позивачем заборгованість за договором про споживчий кредит №3452828 від 03.10.2021 в сумі 86680,00 грн, з яких: 20000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу (тіло кредиту), 5280,00 грн - сума заборгованості за процентами в межах строку кредитування відповідно до умов п. 1.3 договору (30 днів), 1400,00 грн - сума заборгованості за комісійними винагородами (згідно п. 1.5.1 договору), 60000,00 грн - сума заборгованості за процентами за період з 03.11.2021 по 01.01.2022 (згідно п. 1.6, п. 2.3.1.2 договору), з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Також статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновків про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Також Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося і право позивача нараховувати проценти за кредитом.

Подібні правові висновки викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що «у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання».

Відповідно до п. 1.3 та п. 1.5.2 договору про споживчий кредит, кредит надається строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,88% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

При цьому, як вбачається з додатку №1 до договору про споживчий кредит № 3452828 від 03.10.2021, сторони погодили графік платежів за договором про споживчий кредит № 3452828 від 03.10.2021, а саме дату видачі кредиту - 03.10.2024, чисту суму кредиту - 20000,00 грн, проценти за користування кредитом - 5280,00 грн, кількість днів у розрахунковому періоді - 30, комісію за надання кредиту - 1400,00 грн, загальну вартість кредиту - 26680,00 грн.

Поряд з цим, відповідно до п. 2.3.1.2 договору, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день, шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позивальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється за кількістю днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) процентною ставкою, наведеною в п. 1.6 договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, які дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.

Також, як убачається з п. 4.2 договору про споживчий кредит № 3452828 від 03.10.2021, у разі прострочення позичальником зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгації та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитора.

Однак, як установлено судом, позивачем не долучено до позову та у матеріалах справи № 141/298/24 відсутні належні докази підтвердження того, що на виконання умов п. 4.2 договору кредитором було направлено відповідачці відповідну вимогу щодо сплати процентів в сумі 42 000,00 грн за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України, у зв`язку із простроченням позичальником сплати заборгованості згідно з умовами цього договору.

Відтак, оскільки позивачем не дотримано умови п. 4.2 договору про споживчий кредит № 3452828 від 03.10.2021 щодо направлення відповідачці відповідної вимоги про сплату процентів за порушення грошового зобов`язання (згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України), підстави для стягнення із відповідачки процентів в сумі 42 000,00 грн за період з 13.01.2022 по 23.02.2022 відсутні.

Таким чином, з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи №141/298/24, предмет та підстави позовних вимог, відсутність доказів сплати ОСОБА_2 кредитної заборгованості, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, зокрема, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договором про споживчий кредит №3452828 від 03.10.2021 в сумі 86680,00 грн, з яких: 20000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу (тіло кредиту), 5280,00 грн - сума заборгованості за процентами в межах строку кредитування відповідно до умов п. 1.3 договору (30 днів), 1400,00 грн - сума заборгованості за комісійними винагородами (згідно п. 1.5.1 договору), 60000,00 грн - сума заборгованості за процентами за період з 03.11.2021 по 01.01.2022 (згідно п. 1.6, п. 2.3.1.2 договору).

Натомість, належних та допустимих доказів на спростування обставин, зазначених у позові, а також доказів погашення заборгованості у строки, визначені умовами договору про споживчий кредит № 3452828 від 03.10.2021, відповідачкою суду не надано та матеріали справи №141/298/24 не містять.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Згідно з частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням положень статті 141 ЦПК України, а також часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (67,36% від заявленої до стягнення суми), що становить 2039,69 грн.

Щодо витрат на правову допомогу.

Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 139 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 згаданого Закону).

У ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено види адвокатської діяльності, які відповідають вказаному вище.

За змістом частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Положеннями ч. 1 ст. 1 цього Закону передбачено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який, в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, статтею 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 ЦК України визначає загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг.

Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору. За приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAlliance Limited» проти України» (п. 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Отже, підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

На підтвердження понесених витрат позивачем було надано договір про надання правової допомоги №02-01/23 від 02.01.2023, лист - прайс АО «Лігал Ассістанс» із зазначенням видів послуг та цін за роботу, заявку про надання юридичної допомоги № 779 від 26.04.2024, із зазначенням наданих послуг на суму 25000,00 грн, витяг з акту № 4 про надання юридичної допомоги від 03.04.2024 із зазначенням наданих послуг на суму 25000,00 грн, платіжну інструкцію № від 10.05.2024, де платником вказано ТОВ «Коллект Центр», отримувач - АО «Лігал Ассістанс», сума - 75000,00 грн, призначення платежу - надання правової допомоги згідно договору № 02-01/2023 від 02.01.2023 про надання правової допомоги.

На підставі зазначеного, директор ТОВ «Коллект Центр» О. Мостовенко просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача у рамках даної цивільної справи 25000,00 гривень понесених витрат за надання професійної правничої допомоги.

Суд, зважаючи на предмет позовних вимог та категорію справи, яка є малозначною за ціною позову, часткове задоволення позовних вимог, розгляд справи за відсутності сторін та їх представників на підставі наявних у справі матеріалів з урахуванням усталеної практики Верховного Суду щодо спірних правовідносин, а також враховуючи обсяг виконаної роботи адвокатом, доходить висновку, що стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн, який відповідатиме критеріям реальності і розумності та буде достатнім, співмірним і справедливим за даних фактичних обставин справи.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про електронний цифровий підпис», Законом України «Про електронну комерцію», ст.ст. 11, 203, 207, 215, 512-517, 610- 612, 625-629, 639, 1048-1050, 1077-1080, 1082 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 273, 279, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306 м. Київ, 01133, ) заборгованість за договором про споживчий кредит № 3452828 від 03.10.2021 у розмірі 86680,00 грн, з яких: з яких: 20000,00 грн (двадцять тисяч гривень 00 копійок) - сума заборгованості за основною сумою боргу (тіло кредиту), 5280,00 грн (п`ять тисяч двісті вісімдесят гривень 00 копійок) - сума заборгованості за процентами за період з 04.10.2021 по 02.11.2021, 1400,00 грн (одна тисяча чотириста гривень 00 копійок) - сума заборгованості за комісійними винагородами (згідно п. 1.5.1 договору), 60000,00 грн (шістдесят тисяч гривень 00 копійок) - сума заборгованості за процентами за період з 03.11.2021 по 01.01.2022 (згідно п. 1.6, п. 2.3.1.2 договору).

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306 м. Київ, 01133, ) витрати по відшкодуванню судового збору в сумі 2039,69 грн (дві тисячі тридцять дев`ять гривень 69 копійок).

5. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306 м. Київ, 01133, ) витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 8000,00 грн (вісім тисяч гривень 00 копійок).

6. Копію рішення суду направити сторонам у справі згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Рішення суду оформлено та виготовлено 29.07.2024 року.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасники справи, яким повне рішення суду не було вручене у день його складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306 м. Київ, 01133, ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ).

Суддя С.В. Климчук