ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 681/417/24

Провадження № 22-ц/4820/1487/24

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

розглянув в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 681/417/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Большан Інною Володимирівною, на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 22 травня 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом та просила ухвалити рішення, яким змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. на частки всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Виконавчий лист, виданий Полонським районним судом Хмельницької області, який знаходиться в Лиманському районному ВДВС ГТУЮ в Одеської області за номером 681/40/19 від 15.03.2019 відізвати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, вказувала, що аліменти, які стягуються з відповідача в умовах збільшення рівня та прожиткого мінімуму на дитину відповідного віку, недостатньо для матеріального утримання дочки, що ставить її у скрутне матеріальне становище.

Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного розвитку.

Також, вказувала, що відповідач є працездатний, крім того, стало відомо, що він має постійне місце роботи, відповідно може сплачувати аліменти на рівні всіх видів заробітку.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 22 травня 2024 року вказаний позов було задоволено.

Змінено спосіб стягнення аліментів.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі часини заробітку (доходу) батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмір 1211,20 грн.

Виконавчий лист, виданий Полонським районним судом Хмельницької області, який знаходиться в Лиманському районному ВДВС ГТУЮ в Одеської області за номером 681/40/19 від 15.03.2019 - відкликано.

ОСОБА_1 не погодився з таким рішенням, через свого представника - адвоката Большан І.В., подав апеляційну скаргу, посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вказують, що при вирішенні спору, судом проігноровано правові позиції, викладені в постанові Верховного Суду від 05.02.2014р. по справі № 6-143цс13.

Зазначає, що зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного розміру аліментів (ч. 1 ст. 192 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас ці інститути тісно пов`язані, зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження.

Пред`являючи вказаний позов про зміну способу стягнення аліментів, позивачка мала на увазі саме зміну (збільшення) розміру раніше стягнутих аліментів.

Отже, при вирішенні спірних правовідносин, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячних обов`язку батьків утримувати своїх дітей.

При цьому вказують, що позивачем не було надано та судом не здобуто доказів, щодо змін, які відбулися з часу присудження аліментів, не надано доказів збільшення витрат на утримання дитини, не доведено факт зміни стану здоров`я та матеріального становища дитини чи одержувача аліментів. Не доведено і покращення матеріального стану платника аліментів.

Однак, вирішуючи вказані позовні вимоги, суд не з`ясовував наявність зміни вказаних обставин та відсутність відповідних доказів.

Крім того, на думку апелянта, судом також проігноровано, що визначених судовим рішенням розмір аліментів в твердій грошовій сумі 2000 грн. відповідає мінімально гарантованому розміру аліментів на дитину, виходячи з прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Отже, посилаючись на вищевказане, апелянт та його представник просять скасувати оскаржуване рішення, ухвалити нове, яким відмовити в позові.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 - сторони по справі є батьками дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 22 травня 2024 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 09 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

На даний час донька проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні.

Ч. 1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини

У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором за заявою одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів.

При цьому, закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів.

Вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.

Звертаючись до суду із позовом, позивач просила змінити спосіб стягнення аліментів і встановити їх у частці від доходу відповідача, посилаючись на зміну її майнового стану, оскільки утримання дитини за раніше розміру визначеного розміру аліментів ставить її в скрутне матеріальне становище.

Тобто, позивачка в даній цивільній справі визначила предметом позову зміну способу стягнення аліментів - їх присудження в розмірі 1/4 частки від доходу батька дитини.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно виходив з того, що спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 15 березня 2019 року, може бути змінений за позовом стягувача та, виходячи з обставин справи, правомірно задоволив позов.

Доводи апеляційної скарги, що суд при ухваленні судового рішення не врахував норми ст. 192 СК України, за якими для зміни способу і відповідно розміру аліментів необхідною умовою є зміна матеріального або сімейного стану одного з батьків, погіршення чи поліпшення їх здоров`я, а позивач свою чергу доказів цього не надала слід відхилити.

Як зазначено вище за нормами ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів і за змістом наведеної норми закон не визначає необхідних умов чи підстав для зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів.

Таким чином доводи апелянта суперечать даній нормі сімейного законодавства та не можуть бути прийняті до уваги.

Інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом не наведено.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Большан Інною Володимирівною залишити без задоволення.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 22 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 липня 2024 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова