МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Номер провадження№2/521/1436/24
10 червня 2024 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
судді - Маркарової С.В.,
за участю секретаря судового засідання Вінжановської К.С.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу
позивач : ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ УКРАЇНА"
відповідач : ОСОБА_1
предмет позову : стягнення коштів
ТОВ ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» звернулось із вищезазначеним позовом.
В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 18.12.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено електронний Договір № 5239160 про надання споживчого кредиту.
За умовами договору ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредитні кошти в сумі 20 500 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку.
Відповідач, однак, своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав.
18.04.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та ТОВ «ФК« ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено Договір факторингу № 18.04/23-Ф, за яким позивач набув право вимоги за спірним договором.
Станом на 27.10.2023 року заборгованість відповідача за спірним договором становить 46 586 грн.
Позивач вважав можливим застосування до виниклих правовідносин статті 625 ЦК України в частині нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох відсотків річних як особливої міри відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання (2 132,75 грн. - 3% відсотка річних; 9 783,06 - інфляційні втрати).
В досудовому порядку спірні кошти відповідачем не сплачені.
Враховуючи викладене, банк просив стягнути їх в судовому порядку.
Окрім задоволення позовних вимог банк вважав можливим присудження на свою користь судового збору, витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.
Позивач в процесі розгляду позов підтримав.
Відповідач процесуальним правом надання відзиву не скористався.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За п. 1.3. Кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 20 500 грн., строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту (17.01.2022 року) вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору.
Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 Договору (п. 1.4. Кредитного договору).
ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надало відповідачу кредит в сумі 20 500 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .
Фактичне отримання відповідачем спірних коштів підтверджується довідкою ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» від 04.05.2023 року № 2635.
17.01.2022 року відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 400 грн., в зв`язку із чим в порядку п. 1.4 та п. 4.2. Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 16.02.2022року) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.
Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується:
- у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору;
- у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 Договору;
- у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 Договору.
16.02.2022 року відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору.
Так, за пунктом 4.3. Кредитного договору останній було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль.
Своїм підписом відповідач повністю та безумовно прийняв умови договору банку.
Договір не оспорений.
Пунктом 3 п. 5.1. Кредитного договору передбачено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Відповідача.
18.04.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК« ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладений Договір факторингу № 18.04/23-Ф, за яким позивач набув право вимоги за спірним кредитним договором.
Станом на 27.10.2023 р. заборгованість відповідача за спірним кредитним договором становить 46 586 грн. та складається з:
- заборгованості за тілом кредиту - 20 500 грн.
- нарахованих процентів - 26 086 грн.
Розмір заборгованості підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 18-04/2003 від 18.04.2023р.
Заборгованість відповідачем не спростована.
Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Так, за статтями 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Враховуючи, що згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має бути виконане відповідачем належним чином відповідно до договору та актів цивільного законодавства, заборгованість по кредитному зобов`язанню підлягає стягненню з відповідача в розмірі згідно заявлених позовних вимог.
Будь-яке зобов`язання, що зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов`язанням, незалежно від правових підстав його виникнення і в випадку його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України.
За змістом ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох відсотків річних є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
За наданим позивачем розрахунком заборгованість за порушення грошового зобов`язання становить 11 915,81 грн., з яких:
- 2 132,75 грн. - 3% відсотка річних
- 9 783,06 грн. - інфляційні втрати.
Розрахунок відповідачем не спростований.
Враховуючи викладене, позов є доведеним позивачем, а спосіб захисту порушеного права є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права позивача, характеру його порушення та спричиненим цими діяннями наслідкам, реально відновлює суб`єктивне право, яке порушене, відповідає цілям судочинства, не суперечить принципу верховенства права.
Судовий збір, сплачений позивачем (платіжна інструкція № 1199 від 12.10.2023 року) відповідає ставкам судового збору, визначеного Законом України «Про судовий збір» та підлягає присудженню на його користь в порядку статті 141 ЦПК України.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат.
Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку ст. 141 ЦПК України, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до статті 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом в будь-якому розмірі, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.
Разом із тим, при стягненні правничої допомоги як судових витрат судом за судовим рішенням враховується ряд чинників, визначених процесуальним законом.
Відповідно до ст.139 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
- складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
- часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
- обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
- ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надані :
-ордер серії АІ № 1423361
-звіт про надання правової допомоги згідно договору № 10/07-2023 від 10.07.2023 р.
- свідоцтво на право на заняття адвокатською діяльністю серія КС №9422/10
- договір № 10/07-2023 про надання правової допомоги від 10.07.2023 року.
- платіжна інструкція від 30.10.2023 року № 1346
Враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, суд вважає можливим присудження на користь позивача за судовим рішенням 3 000 грн. правничої допомоги.
Керуючись Главою 9 Розділу ІІІ ЦПК України,-
Позов - задовольнити.
- кредитну заборгованість - 46 586 грн.
- інфляційні втрати - 9 783,06 грн.,
- 3 % річних - 2 132,75 грн.
-судовий збір - 2 147,20 грн.
-витрати на правничу допомогу - 3 000 грн.
Рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, в порядку та строки визначені ст. 284 ЦПК України: Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Малиновського районного суду м.Одеси. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено позивачем, особами, які не брали участь у справі в разі, якщо суд вирішив питання про їхні права в порядку та строки передбачені ст.ст. 354,355 ЦПК України: Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Одеського апеляційного суду.

Суддя: Світлана МАРКАРОВА

Повний текст рішення виготовлений 20.06.2024 року.

10.06.24