УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 року м. Мукачево Справа №303/6496/20

2-р/303/10/24

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді - Кость В.В.

секретар судового засідання Чухайло К. І.

розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 квітня 2021 року по цивільній справі

за позовом ОСОБА_2

до відповідача ОСОБА_3

про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

На підставі поданої заяви представник відповідача просить роз`яснити рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 квітня 2021 року (надалі - Рішення), на підставі якого суд ухвалив позовні вимоги ОСОБА_2 задоволити частково.

Вказаним судовим рішенням, було розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 1700,00 (одна тисяча сімсот) гривень, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 3 листопада 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Представник відповідача посилається на те, що вказаним судовим рішенням у задовленні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання іншої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було відмовлено, у зв`язку з тим, що дитина проживала з батьком, який його виховує та утримує.

Необхідність роз`яснення судового рішення обґрунтовується доводами про, те що в процесі виконання даного рішення суду виникли труднощі через те, що внаслідок звернення відповідача до державних установ йому було повідомлено, що зміст рішення є не зовсім зрозумілим, а тому потребує роз`яснення в частині, що відмова у задоволенні позову ОСОБА_2 у стягненні аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , у зв`язку з проживанням останнього з батьком є фактичним залишенням дитини на утриманні та вихованні з батьком - ОСОБА_3 .

В судове засідання сторони не викликалися, оскільки згідно з частиною третьою ст. 271 Цивільного процесуального кодексу України, суд може викликати учасників справи, державного виконавця в судове засідання у разі необхідності. Виходячи із змісту заяви, матеріалів справи необхідності розгляду заяви про роз`яснення рішення за участю учасників справи не має.

Розглянувши заяву, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до частини першої статті 271 Цивільного процесуального кодексу України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», питання роз`яснення рішення суду розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Тобто роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Як зауважує Верховний Суд у постанові від 30 квітня 2020 року у справі №22а-11177/08, незрозумілість судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання. Тобто, це стосується випадків, коли не дотримано вимоги ясності, визначеності такого рішення суду. Невизначеність судового рішення означає, що воно містить положення, що викликають суперечки щодо його розуміння під час виконання.

Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше.

Відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 814/907/16, у заяві про роз`яснення рішення зазначається, що саме у рішенні є незрозумілим, в чому полягає неясність рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання. Роз`яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов`язкового характеру.

Фактичний аналіз змісту заяви свідчить про те, що порушене заявником питання стосується та входило в предмет судового дослідження по справі №303/6496/20, а тому до нього може бути застосовано процесуальний механізм, регламентований приписами ст. 271 Цивільного процесуального кодексу України.

Оскільки розуміння судового рішення викликає у відповідача труднощі, то суд вважає можливим роз`яснити таке.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частинами першою, третьою статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Виходячи з викладеного, право на утримання має той з батьків, з ким проживає дитина.

Так, рішенням Мукачівського міськрайоннного суду Закарпатської області від 29 квітня 2021 року було констатовано, що враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання дітей, з урахуванням того, що в суду не має відомостей про офіційне працевлаштування відповідача, а також про те, що відповідач має інші аліментні зобов`язання, враховуючи позицію відповідача, суд вважав за необхідне визначити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у відповідності до ст. 184 Сімейного кодексу України у розмірі по 1700,00 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

При цьому, враховуючи дані щодо проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком, в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на його утримання, було відмовлено.

Вищевказані обставини свідчать, що фактичне проживання дитини з батьком констатоване вказаним судовим актом та за своєю правовою природою є невід`ємною частиною поняття фактичного виховання дитини особою, з якою вона проживає, що включає в себе обов`язки щодо виховання, утримання та розвитку дитини, передбачені ст. 150 Сімейного кодексу України.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість роз`яснення рішення суду, а тому заява підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 8, 10, 259, 260, 271, 353 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву про роз`яснення рішення суду - задоволити.

2. Роз`яснити рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 квітня 2021 року по цивільній справі №303/6496/20, зазначивши, що відмова у задоволенні позову ОСОБА_2 у стягненні аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з проживанням останнього з батьком ОСОБА_3 є фактичним залишенням дитини на утриманні та вихованні батьком - ОСОБА_3 .

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

4. На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

5. Ухвала суду складена та підписана 19.07.2024.

Суддя В.В. Кость