Провадження № 22-ц/811/1180/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року м.Львів

Справа № 758/15852/23

Провадження № 22-ц/811/1180/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду міста Львова, ухвалене у м. Львові 21 березня 2024 року у складі судді Мироненко Л.Д., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», з участю третьої особи: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М., про визнання виконавчого надпису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

встановив:

27 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ «Ідея Банк», з участю третьої особи: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. про визнання виконавчого надпису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову посилається на те, що 28 липня 2017 року між нею (позивачем) та АТ «Ідея Банк» укладено кредитний договір № 206.220.72538. Вказує, що свої зобов`язання за кредитом вона ( ОСОБА_1 ) виконувала, однак незважаючи на це, відповідач звернувся до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором. 16 травня 2019 року за заявою АТ «Ідея Банк» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис про стягнення з неї ( ОСОБА_1 ) заборгованості за кредитним договором № 206.220.72538 в розмірі 90 560,91 грн. Вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вказує, що приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис на підставі переліку документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитних договорах, який не був чинний. Зазначає, що між нею (позивачем) та АТ «Ідея Банк» існує спір щодо розміру заборгованості, а тому виконавчий напис вчинено нотаріусом із порушенням вимог закону «Про нотаріат». Просить позов задовольнити.

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 21 березня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду 11 квітня 2024 року оскаржила ОСОБА_1 . Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Вказує, що судом встановлено, що належним відповідачем по справі про визнання виконавчого напису № 2743 від 16 травня 2019 року таким, що не підлягає виконанню, є ТзОВ «Фінансова компанія «Сонаті», оскільки як вважає суд на момент звернення її (позивача) із вказаним позовом до суду вже відбулось відступлення права вимоги згідно з вказаним договором. Зазначає, що підставою для відмови у задоволенні позову є те, що на думку суду подано позов до неналежного відповідача. Вважає таке твердження суду є помилковим. Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначає, що згідно з додатком № 1 до договору факторингу №25/07 від 25 липня 2023 року право вимоги до неї ( ОСОБА_1 ) за кредитним договором № 206/220/72538 від 28 липня 2017 року перейшло до ТОВ «ФК «Сонаті». Однак суд не дослідив того, чи була ліцензія на надання послуг факторингу, оскільки договір укладається між клієнтом та фактором. Вказує, що копія договору факторингу між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Сонаті» до неї (позивача) не була доведена. Посилається на те, що вона не була повідомлена, що АТ «Ідея Банк» відступило своє право вимоги до нього на користь ТОВ «ФК «Сонаті». Матеріали справи не містять надісланої письмової копії повідомлення боржнику про те, що клієнт або фактор повідомили про відступлення права грошової вимоги. Вважає, що своєю бездіяльністю клієнт та фактор порушили право боржника скористатися ст. 1085 ЦК України «Зустрічні вимоги боржника», а саме «Якщо фактор предявив боржнику вимогу здійснити платіж, боржник має право предявити до заліку свої грошові вимоги, що ґрунтуються на договорі боржника з клієнтом, які виникли у боржника до моменту, коли він одержав повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові». Посилається на ст. 51 ЦПК України, постанову Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц. Зазначає, що новий кредитор ТОВ «ФК «Сонаті» не звертався до суду про заміну сторони виконавчого провадження чи заміну сторони у зобов`язанні. Отже, в даному випадку суд повинен був переконатися в тому, що вона (позивач) володіла інформацією про відступлення права вимоги за кредитним договором.

31 травня 2024 року від АТ «Ідея Банк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому банк, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. Просить розгляд справи проводити у відсутності представника відповідача.

Позивач належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, заяв про відкладення розгляду справи не подала, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

З аслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Встановлено, що 28 липня 2017 року між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» укладено кредитний договір № 206.220.72538.

16 травня 2019 року за заявою АТ «Ідея Банк» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис № 2743 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 206.220.72538 в розмірі 90 560,91 грн., зокрема: 47 188,93 грн. - строковий борг; 6 337,82 грн. - прострочені проценти; 881,32 - строкові проценти; 3 364,41 грн. - строкова плата за обслуговування кредиту, 16 678, 99 грн. - пеня; 1 900 грн. - плата за вчинення виконавчого напису.

25 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Сонаті» було укладено договір факторингу №25/07, згідно якого сторони домовились, що клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта, за плату та на умовах визначених цим договором.

Згідно з додатком № 1 до договору факторингу №25/07 від 25 липня 2023 року право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № Z06/220/72538 від 28.07.2017 року перейшло до ТОВ «ФК «Сонаті».

Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи.

Відповідно до постанов Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17, від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обовязком суду, який виконується під час розгляду справи.

У п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено можливість заміни кредитора у зобовязанні внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що являє собою договірну передачу зобовязальних вимог первісного кредитора новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 512, 513 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не бере ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі встановленого, суд прийшов до вірного висновку, що належним відповідачем по справі про визнання виконавчого напису № 2743 від 16 травня 2019 року таким, що не підлягає виконанню, є ТзОВ «Фінансова компанія «Сонаті» (, адреса: 02002, м.Київ, вул. Окіпної Раїси, буд. 8, кв. 127), оскільки на момент звернення позивача до суду з цим позовом вже відбулось відступлення права вимоги згідно з вказаним договором.

Позивач звернулася з позовом до неналежного відповідача: АТ «Ідея Банк» ().

Відповідно до ст. 51 ЦК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі в ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Позивач не подала до суду клопотання про залучення до участі у справі належного відповідача.

Відповідно до постанов Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17, встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в позові.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення не встановлені.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 21 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складено 16 липня 2024 року.

Головуючий -______________________Т.І.Приколота

Судді: _______________ Ю.Р. Мікуш __________________ Р.В. Савуляк