Номер провадження: 22-ц/813/29/24
Головуючий у першій інстанції Поліщук І.О.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2024 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Поліщук І.О. 12 березня 2018 року у м. Одеса, -

встановила:

У листопаді 2016 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому, з урахуванням уточнень, просила суд винести рішення про виселення ОСОБА_3 з буд. АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення, визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_2 такими що втратили право проживання у будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Свій позов ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що вона є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договорів купівлі-продажу НАІ № 603233, НАІ № 693234 від 27 травня 2016 року. Відповідачі: ОСОБА_3 , колишній чоловік минулої власниці житлового будинку ОСОБА_4 та його батько ОСОБА_2 , на час укладення договору не проживали у будинку за місцем реєстрації, їх реєстрація існувала формально, що стало приводом для звернення до суду з позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом. 22 листопада 2016 року працівники другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси на підставі судового рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2016 року примусово вселили до її будинку відповідача ОСОБА_3 . Позивачка вказувала, що придбала даний будинок для особистого проживання та проживання членів її сім ї, а той факт, що в будинку є зареєстровані особи та проживає колишній чоловік попереднього власника будинку, заважає їй повноцінно користуватися нерухомим майном, адже вони з сім`єю не мають до відповідачів жодного відношення. Оскільки права членів сім`ї колишнього власника є похідними від прав власника, то з припиненням для власника права власності на жиле приміщення, члени його сім`ї також втрачають право користування цим приміщенням, а тому відповідач, який проживає у спірному приміщення незаконно, має бути виселений з нього.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12 березня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 до суду першої інстанції надані докази систематичного руйнування та псування ОСОБА_3 житлового приміщення, належного позивачці, тому, на думку апелянта, на підставі зазначеного суд першої інстанції мав застосувати приписи ст. 116 ЖК України, згідно якої якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Судові повістки, надіслані на адресу ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , повернулись до суду апеляційної інстанції з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», тобто, вказані судові повістки вважається врученими в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, що кореспондується із положеннями п. 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17).

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у 2018 році ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, в якій просив оголосити померлим його батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, та встановити опіку щодо майна зниклої особи, ОСОБА_2 .

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що у липні 2011 року його батько, ОСОБА_2 , вийшов з дому та до теперішнього часу не повернувся. Місце його знаходження не відоме. Заходи розшуку нічого не надали, тому заявник 07 лютого 2012 року звернувся до Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, а 21 лютого 2012 року звернувся до Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області із заявами про розшук безвісно зниклого, ОСОБА_2 . На час звернення до суду у провадженні Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області перебувала оперативно-розшукова справа категорії «Розшук» №003126 від 21 лютого 2012 року, зведена з метою встановлення місцезнаходження гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Розшук ОСОБА_2 результатів не дав. З часу зникнення, ОСОБА_2 ніхто не бачив, місцезнаходження не відоме. Оголошення ОСОБА_2 померлим заявник мотивує необхідністю прийняття спадщини у вигляді будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та іншого майна.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 24 жовтня 2018 року у справі № 521/11153/18, яке набрало законної сили, заяву ОСОБА_3 про оголошення померлим було задоволено.

Оголошено померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Онилове Фрунзівського району Одеської області, який зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Після набрання рішенням законної сили, відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України, копію рішення направлено до П`ятої одеської державної нотаріальної контори для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна та до Малиновського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області для реєстрації смерті фізичної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 42, ч. 1 ст. 48 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Статтями 46, 47 ЦПК України передбачено, що сторони можуть мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони (цивільна процесуальна правоздатність) та здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність).

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

З аналізу п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України вбачається, що правонаступників у справу можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася вже після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті

У ст. 26 ЦК України визначено, що усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

У ст. 46 ЦПК України визначено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Частиною 1 ст. 47 ЦПК України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Правонаступництво у разі смерті фізичної особи у порядку ст. 55 ЦПК України можливе шляхом залучення правонаступника, а не заміни відповідача, лише за умови, що фізична особа померла після пред`явлення позову та відкриття провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом заявлених ОСОБА_1 позовних вимог до ОСОБА_2 є визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, тобто, характер спірних правовідносин виключає правонаступництво після оголошення ОСОБА_2 померлим.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить до висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у даній справі в частині вимог, заявлених до ОСОБА_2 , у зв`язку із смертю відповідача ОСОБА_2 , оскільки спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Норма ст. 255 ЦПК є імперативною. Тобто, за наявності підстав, визначених у пп. 1-8 ч. 1 ст. 255 ЦПК, незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі.

Вказаний висновок узгоджується з принципом правової визначеності, на якому неодноразово наголошував у своїй практиці Європейський суд з прав людини.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

ЄСПЛ зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне здійснення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, а й щодо національних судів («Diya 97 v. Ukraine», №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010).

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 березня 2018 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням з підстав, передбачених пунктом 7 частини першої статті 255 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 255, 377, 381 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 березня 2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 12 липня 2024 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе