УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року

м. Київ

справа № 755/2162/24

провадження № 61-9965ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Бондар Олександр Дмитрович,

стягувач - ОСОБА_2 ,

заінтересована особа - ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 03 червня 2024 року у складі колегії суддів: Фінагеєва В. О., Кашперської Т. Ц., Яворського М. А.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати протиправними дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Бондаря О. Д. (далі - державний виконавець) в частині складання довідок-розрахунків заборгованості зі сплати аліментів від 04 грудня 2023 року та від 05 січня 2024 року, виконані у виконавчому провадженні № НОМЕР_1; скасувати довідки-розрахунки заборгованості зі сплати аліментів від 04 грудня 2023 року та від 05 січня 2024 року, виконані державним виконавцем Бондарем О. Д. у виконавчому провадженні № НОМЕР_1; зобов`язати державного виконавця Бондаря О. Д. усунути допущені порушення шляхом визначення розміру заборгованості боржника, ОСОБА_1 , та складання довідки-розрахунку зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, з урахуванням висновків мотивувальної частини ухваленого судового рішення за результатами розгляду даної скарги та положень постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1996 року № 146.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 лютого 2024 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду, оскільки боржник пропустив встановлений 10-ти денний строк на подачу скарги.

Постановою Київського апеляційного суду від 03 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 07 лютого 2024 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду.

Направляючи справу на новий розгляд, суд апеляційної інстанції визнав передчасними висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 пропустив строк для звернення зі скаргою на дії державного виконавця, не з`ясував, коли ОСОБА_1 дізнався або повинен був дізнатися про порушення його прав, не звернув уваги, що обізнаність та можливість бути обізнаним з порушенням своїх прав, які скаржник пов`язує з діями державного виконавця, пов`язана не тільки з ознайомленням скаржника зі змістом оскаржуваних довідок-розрахунків, а з належним виконанням державним виконавцем своїх обов`язків щодо направлення цих довідок-розрахунків стороні.

ОСОБА_2 у липні 2024 року через засоби поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 03 червня 2024 року в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Безпосередньо у касаційній скарзі ОСОБА_2 викладає клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовує тим, що копію повного тексту постанови Київського апеляційного суду від 03 червня 2024 року отримала 30 червня 2024 року засобами поштового зв`язку, на підтвердження чого надає відповідні докази.

Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Перевіривши доводи клопотання заявниці про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та надані нею докази, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки наведені ОСОБА_2 доводи свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є підставою для поновлення строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 03 червня 2024 року.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно скасував ухвалу суду першої інстанції, за відсутності порушень норм процесуального права судом першої інстанції.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Вивчивши касаційну скаргу ОСОБА_2 , зміст постанови Київського апеляційного суду від 03 червня 2024 року, Верховний Суд дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Такого висновку Суд дійшов з огляду на таке.

У статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно зі статтею 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду, їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за загальними нормами ЦПК України.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 920/149/18 (провадження № 12-297гс18) зроблено висновок, зокрема, про те, що стаття 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» є загальною нормою по відношенню до статей 339-341 ГПК України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів ДВС.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 05 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цією скаргою, в якій просив поновити строк на оскарження дій державного виконавця, вказуючи на те, що отримавши 26 січня 2024 року довідку-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 05 січня 2024 року та ознайомившись 02 лютого 2024 року із матеріалами виконавчого провадження № НОМЕР_1, боржнику стало відомо про наявність у нього заборгованості зі сплати аліментів.

Оскільки у десятиденний строк з моменту складання довідки від 05 січня 2024 року про факт її існування боржник обізнаний не був, ОСОБА_1 просив суд визнати поважними причини пропуску строку на подання скарги на дії державного виконавця та поновити пропущений строк на подання скарги на дії державного виконавця.

Апеляційний суд доцільно зазначив, що суд першої інстанції не дослідив матеріали виконавчого провадження, не перевірив чи направлялися оскаржувані довідки-розрахунки державного виконавця Полігушку Ю. М., чи були вони вручені останньому, відтак, не встановив, що скаржник обізнаний чи міг бути обізнаний з порушенням своїх прав, раніше ніж зазначає в скарзі.

Скасовуючи ухвалу та направляючи справу на новий розгляд, апеляційний суд обґрунтовано врахував, що без попереднього встановлення судом обставин того, коли розпочав свій відлік строк на оскарження дій державного виконавця для скаржника, висновок суду про те, що обставини, на які посилався ОСОБА_1 , не є поважними причинами для поновлення строку для звернення зі скаргою на дії державного виконавця, є передчасним.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, а є лише незгодою заявника з їх змістом.

Оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтею 390, частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 03 червня 2024 року.

У відкритті касаційного провадженняу справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондар Олександра Дмитровича, стягувач - ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_3 , за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 03 червня 2024 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков Р. А. Лідовець Д. Д. Луспеник