Провадження № 2/638/4180/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого Аркатової К.В.

за участі секретаря судового засідання Шевченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові, у порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, -

ВСТAНОВИВ:

28 серпня 2021 року представник КП «Харківські теплові мережі» Пономарьова Н.В. звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за послуги з теплопостачання з урахуванням трьох відсотків річних, інфляційних витрат та судового збору у сумі 123480,67 грн, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі своїх обов`язків тривалий період часу не виконують, добровільно заборгованість не сплачують.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2021 року позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задоволено в повному обсязі. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (м.Харків, вул.Мефодіївська, 11, ) заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.11.2004 року по 31.07.2021 року у розмірі 114413 (сто чотирнадцять тисяч чотириста тринадцять) грн 84 коп., три відсотки річних у розмірі 2074 (дві тисячі сімдесят чотири) грн 64 коп., інфляційні витрати у розмірі 4722 (чотири тисячі сімсот двадцять дві) грн 19 коп. Крім того, вказаним заочним рішенням стягнуто з відповідачів на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. по 1135 грн. з кожного.

12 квітня 2024 року представником відповідачів через електронний сервіс «Електронний суд» подано заяву про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2021 року по справі 638/13350/21.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2024 року скасовано заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2021 року, справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» обґрунтовані наступним.

Відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 та мають заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.11.2004 року по 31.07.2021 року у розмірі 114413 грн 84 коп.

Згідно зі ст. 162 ЖК України, наймачі, як власники квартири, зобов`язані за встановленими тарифами своєчасно вносити плату та комунальні послуги.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги водопостачання, газ, електричну і теплову енергію, інші послуги стягується по затвердженим у встановленому порядку тарифам.

Представник зазначає, що позивач надає послуги з центрального опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630.

Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Згідно з п. 17 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України № 630 від 21.07.2005 року послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показання засобів обліку води.

Тарифи по оплаті за послуги теплопостачання встановлюються рішенням Харківської міської ради.

Плата за послуги з теплопостачання нараховується за двоставочними тарифами для населення встановленими рішенням Харківської міської ради при відсутності прибору обліку теплової енергії з урахування площі житлового приміщення.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У зв`язку з наявною заборгованістю відповідачів, позивач просить солідарно стягнути 114413 грн. 84 коп. за послуги з теплопостачання за період з 1 листопада 2004 року по 31 липня 2021 року.

У заяві про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2021 року представник відповідачів адвокат Омельницька Т.В. просила скасувати зазначене вище заочне рішення від 08 грудня 2021 року в частині стягнення заборгованості за послуги із теплопостачання за період серпень 2001 липень 2018 року на суму 64 633,13 грн., застосувавши до цих вимог позовну давність. В іншій частині вказане заочне рішення про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання залишити без змін.

Також представник відповідачів просила вирішити питання про поворот виконання судового рішення в частині безпідставно стягнутої заборгованості за послуги із теплопостачання за період серпень 2001 липень 2018 року на суму 64 633,13 грн., у порядку статті 444 ЦПК України.

Вказане вище представник відповідачів обґрунтувала наступним.

Зі змісту позовних вимог КП «ХТМ» вбачається, що позивач просить стягнути солідарно із відповідачів заборгованість із надання послуг теплопостачання в загальній сумі 114413,84 грн. за об`єктом АДРЕСА_1 за період серпень 2001 липень 2021 року, тобто майже за 20 років. Зазначене вбачається із доданої до позовної заяви відомості про нарахування та оплату послуг із теплопостачання. Відповідачі не заперечують, що за об`єктом АДРЕСА_1 отримують послуги із теплопостачання, які сплачує відповідно до виставлених Позивачем рахунків та квитанцій. Договір між Позивачем та Відповідачами із надання послуг із теплопостачання за адресою АДРЕСА_1 не укладався.

Разом із тим, на думку відповідачів до частини заявлених позивачем позовних вимог має бути застосована позовна давність, тобто передбачений законом строк для захисту права за позовом особи, право якої порушене. Іншими словами, це строк протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати захисту чи примусового здійснення свого права через суд. Сплив строку позовної давності є підставою для відмови в позові.

Статтею 256 Цивільного кодексу України визначено поняття позовної давності, відповідно до якої позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Тлумачення цієї норми, положення якої сформульоване зі словом «лише» (аналог «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується. Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише із наявністю про це заяви сторони. Суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Адвокат Омельницька Т.В. зазначає, що розгляд судом цивільної справи за відсутності відповідачів позбавив їх можливості просити про застосування позовної давності до позовних вимог позивача про стягнення заборгованості за надані послуги із теплопостачання за період серпень 2001 липень 2018 року, що становить суму 64633,13 грн. Визнання факту значного пропуску строку позовної давності самим позивачем випливає із факту нарахування ним інфляційних втрат та 3% річних лише на борг Відповідачів за надані послуги із теплопостачання, який виник починаючи із серпня місяця 2018 року. Отже Відповідачі вважають, що заборгованість за надані послуги із теплопостачання за період серпень 2001 липень 2018 року на суму 64633,13 грн. не підлягає стягненню у зв`язку із пропуском Позивачем строку позовної давності на захист свого порушеного права за ними. Матеріали цивільної справи не містять доказів поважності причин пропуску позивачем строку позовної давності, а також наявності непереборних обставин для реалізації права на позов в межах такого позовного строку.

Також представник відповідачів зазначає, що відповідно до відомості про нарахування та оплату послуг із теплопостачання за об`єктом АДРЕСА_2 , яка додана до позовної заяви, значиться, що така сума заборгованості за послуги із теплопостачання виникла починаючи із серпня 2001 року та по липень 2021 року. Отже зміст позовних вимог позивача не відповідає наданим на їх підтвердження письмовим доказам. Також відповідно до наданої позивачем разом із позовною заявою довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 29.01.2021 року ОСОБА_2 значиться таким, що зареєстрований в АДРЕСА_1 , лише з 05.09.2012 року, тобто ОСОБА_2 не отримував та не міг отримувати від позивача послуги із теплопостачання раніше дати реєстрації у квартирі, тобто раніше 05.09.2012 року, а тому позовні вимоги до нього а період раніше дати реєстрації є безпідставними. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2024/003385726 від 04.04.2024 року ОСОБА_2 є таким, місце проживання якого за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано лише 05.09.2012 року, отже відповідач не споживав та не міг споживати послуги із теплопостачання раніше 05.09.2012 року. ОСОБА_1 є таким, місце проживання якого за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано лише 22.07.2008 року, що підтверджується довідкою № 1 від 01.09.2023 року про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру. Такі докази не подані відповідачами під час розгляду справи судом з незалежних від них обставин.

Також представник відповідачі вказує, що вимоги позивача за період серпень 2021 року - березень 2008 року, не стосуються ОСОБА_1 , адже право власності на квартиру АДРЕСА_3 ОСОБА_1 набув лише 10.04.2008 року за договором купівлі-продажу, укладеним із гр. ОСОБА_3 , посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яковлевою К.Б. р.н. 680. Право власності на кв. АДРЕСА_3 Відповідач зареєстрував 18.04.2008 в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 6877149, що доводиться Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18568939 від 18.04.2008 року.

Резюмуючи викладене, представник відповідачів вказує на наявності правових підстав для задоволення позову частково, з урахуванням вимог позовної давності, оскільки рішення від 08 грудня 2021 року ухвалене без врахування обставин суттєвого пропуску строку позовної давності за частиною позовних вимог та за відсутності можливості відповідачів заявити про її застосування, а також неврахування судом фактичних обставин, про які своєчасно не могли заявити відповідачі.

У наданому суду через електронний сервіс «Електронний суд» представником відповідачів ОСОБА_4 де-факто продубльовано викладену позицію у заяві про перегляд заочного рішення від 12 квітня 2024 року.

Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, врахувавши позицію сторін, дійшов наступних висновків.

Відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно зі ст. 162 ЖК України, наймачі, як власники квартири, зобов`язані за встановленими тарифами своєчасно вносити плату та комунальні послуги.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги водопостачання, газ, електричну і теплову енергію, інші послуги стягується по затвердженим у встановленому порядку тарифам.

Представник зазначає, що позивач надає послуги з центрального опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630.

Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Згідно з п. 17 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України № 630 від 21.07.2005 року послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показання засобів обліку води.

Тарифи по оплаті за послуги теплопостачання встановлюються рішенням Харківської міської ради.

Плата за послуги з теплопостачання нараховується за двоставочними тарифами для населення встановленими рішенням Харківської міської ради при відсутності прибору обліку теплової енергії з урахування площі житлового приміщення.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Предметом позовних вимог є стягнення у солідарному порядку з відповідачі заборгованості з теплопостачання за період з 01 листопада 2004 року по 31 липня 2021 року в сумі 114413 грн. 84 коп., а також 3 % річних в сумі 2074 грн. 64 коп., та інфляційних витрат в розмірі 4722 грн. 19 коп.

Представником відповідачів адвокатом Омельницькою Т.В. заявлено клопотання про застосування строків позовної давності у порядку статті 267 ЦПК України стосовно позовних вимог частині стягнення заборгованості в сумі 64633 грн. 13 грн. за період з серпня 2001 року по липень 2018 року.

З наданих доказів вбачається, що відповідно до відомості про нарахування та оплату послуг із теплопостачання за об`єктом АДРЕСА_2 , яка додана до позовної заяви, значиться, що така сума заборгованості за послуги із теплопостачання виникла починаючи із серпня 2001 року та по липень 2021 року. Отже зміст позовних вимог позивача не відповідає наданим на їх підтвердження письмовим доказам. Також відповідно до наданої позивачем разом із позовною заявою довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 29.01.2021 року ОСОБА_2 значиться таким, що зареєстрований в АДРЕСА_1 , лише з 05.09.2012 року, тобто ОСОБА_2 не отримував та не міг отримувати від позивача послуги із теплопостачання раніше дати реєстрації у квартирі, тобто раніше 05.09.2012 року, а тому позовні вимоги до нього а період раніше дати реєстрації є безпідставними. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2024/003385726 від 04.04.2024 року ОСОБА_2 є таким, місце проживання якого за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано лише 05.09.2012 року, отже відповідач не споживав та не міг споживати послуги із теплопостачання раніше 05.09.2012 року. ОСОБА_1 є таким, місце проживання якого за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано лише 22.07.2008 року, що підтверджується довідкою № 1 від 01.09.2023 року про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру. Такі докази не подані відповідачами під час розгляду справи судом з незалежних від них обставин.

Суд констатує, що вимоги позивача за період серпень 2021 року - березень 2008 року, не стосуються ОСОБА_1 , адже право власності на квартиру АДРЕСА_3 ОСОБА_1 набув лише 10.04.2008 року за договором купівлі-продажу, укладеним із гр. ОСОБА_3 , посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яковлевою К.Б. р.н. 680. Право власності на кв. АДРЕСА_3 Відповідач зареєстрував 18.04.2008 в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 6877149, що доводиться Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18568939 від 18.04.2008 року.

Стосовно клопотання представника відповідачів щодо застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з даною вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до вимог ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Виходячи із змісту вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Аналогічна правова позиція вказана у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 року у справі № 369/6892/15-ц від 31.10.2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 07.11.2018 року у справі № 575/476/16-ц.

Позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення.

«Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людині основоположних свобод від 4 листопада 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. ЄСПЛ зауважує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли б бути ущемлені у разі, якщо було б передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, пункт 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, пункт 51)».

Як вбачається з позовних вимог, заборгованість охоплює період з 01 листопада 2004 року по 31 липня 2021 року.

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 28 серпня 2021 року, тобто після сплину встановленого законом строку позовної давності.

Пропуск позовної давності є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Позовні вимоги про стягнення заборгованості поза межами строку позовної давності охоплює період з 01 листопада 2004 року по липень 2018 року.

Враховуючи викладене вище, суд зазначає, що наявні правові підстави для задоволення позову частково, з урахуванням процесуальних вимог строків позовної давності, оскільки заочне рішення від 08 грудня 2021 року ухвалене без врахування обставин суттєвого пропуску строку позовної давності за частиною позовних вимог та за відсутності можливості відповідачів заявити про її застосування, а також неврахування судом фактичних обставин, про які своєчасно не могли заявити відповідачі.

Вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат є похідними від позовної вимоги про стягнення основного боргу за теплопостачання.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує у порядку статті 141 ЦПК України.

Питання, ініційоване представником відповідачів про поворот виконання заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2021 року в частині стягнутих коштів (заборгованості) за послуги з теплопостачання за період з серпня 2001 року по липень 2018 року та судового збору, суд вважає передчасним, оскільки поточне рішення не вступило в законну силу. Звернення до суду у порядку статті 444 ЦПК України є предметом самостійної заяви, після набрання рішенням законної сили.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 256, 257, 260, 261, 263, 265, 267, 280, 284, 287 ЦПК України, ст.ст. 64,67, 68 ЖК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, ), заборгованість за послуги з теплопостачання за період з серпня 2018 року по 31 липня 2021 року розмірі 49780 (сорок дев`ять тисяч сімсот вісімдесят) грн. 71 коп., інфляційні витрати в розмірі 2055 (дві тисячі п`ятдесят п`ять) грн. 20 коп., 3 % річних в сумі 902 (дев`ятсот дві) грн. 19 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ,на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір у розмірі 987 (дев`ятсот вісімдесят сім) грн. 50 коп., по 493 грн. 75 коп. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 16 липня 2024 року.

Головуючий