Провадження №: 2/755/1244/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2024 р. місто Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі: головуючого - судді САВЛУК Т.В., за участі секретаря Бурячек О.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, клопотання про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва (в межах кримінального провадження №0001424) з цивільним позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» з вимогою: «Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю чоловіка у розмірі 800 000 (вісімсот тисяч) гривень»

06 червня 2022 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено вирок стосовно визнання винуватим ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавлення права керування транспортним засобами на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_2 від призначеного основного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

Цивільний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральну шкоду в розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень»

12 липня 2023 року Київським апеляційним судом постановлено ухвалу про залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 ..

Апеляційні скарги представника потерпілої ОСОБА_3 - адвоката Корзаченко В.М. та цивільного відповідача, в особі директора КП ВОК (КМДА) «Київкомунсервіс» Ляшкевича М.В.,. - задоволено частково.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 06 червня 2022 року щодо ОСОБА_2 у частині вирішення цивільного позову - скасувати з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вирок залишено без змін.

24 жовтня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

За змістом положень ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

04 червня 2024 року (вх.№31660) представник відповідача - директор Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» Ляшкевич М.В., звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у цивільній справі, з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.255 Цивільного процесуального кодексу України, зв`язку з тим, що набрало законної сили рішення суду, ухвалене в межах розгляду цивільної справи №755/5361/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування, яким присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 224 364, 28 гривень, що включає 30 000, 00 гривень моральної шкоди, 14 364, 28 гривень витрат на позивання, 180 000,00 гривень відшкодування утриманцю, тобто, на думку представника відповідача, фактично моральну шкоду ОСОБА_1 , заподіяної смертю чоловіка, було стягнуто на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 серпня 2021 року, яке в цій частині залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року.

Представник відповідача - Редчиць О.В. в підготовчому судовому засіданні просила задовольнити клопотання про закриття провадження у цивільній справі, з урахуванням наведених стороною відповідача обставин, викладених у письмовому клопотанні.

Позивач та представник позивача - адвокат Корзаченко В.М. в підготовче судове засідання не з`явились про дату слухання справи повідомлені належним чином, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Вислухавши позицію представника відповідача, оцінивши наведені представником відповідача підстави для закриття провадження у цивільній справі, суд приходить до наступних висновків.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до статей 1,3 Цивільного кодексу України, статей 2,4-5,12-13,19 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis п.33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», п.53 рішення ЄСПЛ від 08квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України»).

Пред`явлення позову (заяви) це процесуальна дія, яка має здійснюватися у порядку, передбаченому ЦПК України.

Після одержання позовної заяви суддя з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 175,176,177 ЦПК України; 4)належить позовну заяву розглядати за правилами цивільного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. ( ч. 1 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України)

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями, а також подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер. ( п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України)

ЄСПЛ застосовує положення, передбачене ч. 3 ст. 35 Конвенції, де вказано, що Суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується Судом у кожному конкретному випадку окремо.

Виходячи з положень частини третьої статі 175 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява, серед іншого, повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили чи ухвали суду про закриття провадження у справі, постановленої між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду чинності.

Йдеться про те, що в тих випадках, коли справа вже вирішена судом або коли сторони розпорядилися своїми правами певним чином і суд затвердив ці дії, повторне звернення до суду не допускається.

Неможливість повторного розгляду справи, коли є судове рішення, що набрало законної сили і не скасоване у встановленому законом порядку, перш за все пов`язана з виключністю судового рішення. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Отже, для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. При цьому, зазначені підстави для відмови у відкритті провадження у справі спрямовані на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин та підстав також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову становлять обставини (фактична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача.

При визначенні підстави позову як елемента його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Верховний Суд в своїй постанові від 25 квітня 2019 року у справі №540/406/19, від 22 травня 2019 року у справі №640/7778/18 (провадження № 61-48585св18) зазначив, що закриття провадження у справі разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Як з`ясовано судом після відкриття провадження у цивільній справі, 04 серпня 2021 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення у цивільній справі №755/5361/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування, судом присуджено:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 224 364, 28 гривень, пеню у розмірі 11 839,06 грн., 3% річних у розмірі 2 471,08 грн., інфляційні втрати у розмірі 8 864,05 грн., а всього на загальну суму 247 538 (двісті сорок сім тисяч п`ятсот тридцять вісім) гривень 47 копійок.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 30 000,00 грн., пеню у розмірі 1 583,01 грн., 3% річних у розмірі 330,41 грн., інфляційні втрати у розмірі 1 185,22 грн., а всього на загальну суму 33 098 (тридцять три тисячі дев`яносто вісім) гривень 64 копійки.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» в дохід держави судовий збір у розмірі 4 022 (чотири тисячі двадцять дві) гривні 37 копійок.

11 листопада 2021 року Київським апеляційним судом винесено постанову про часткове задоволення апеляційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю « Страхова компанія «Альфа- Гарант».

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 серпня 2021 року - змінити в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користьОСОБА_1 страхового відшкодування - зменшивши його розмір з 224 364,28 грн. до 223 710 грн. 28 коп., пені - зменшивши її розмір з 11 839,06 грн. до 11 804 грн. 55 коп., 3% річних - зменшивши їх розмір з 2 471,08 грн. до 2 463 грн. 88 коп. та загальної суми стягнення - зменшивши її розмір з 247 538 (двісті сорок сім тисяч п`ятсот тридцять вісім) гривень 47 копійок до 246 842 (двісті сорок шість тисяч вісімсот сорок дві) грн. 76 коп.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 серпня 2021 року - змінити в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь держави судового збору за розгляд справи районним судом, зменшивши його розмір з 4 022 грн. 37 коп. до 2 799 (дві тисячі сімсот дев`яносто дев`ять) грн. 41 коп.

В іншій частині рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 серпня 2021 року - залишити без змін.

Під час розгляду вказаної цивільної справи судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

«Відповідно до частини другої статті 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно положення пункту 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

На підставі встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що неправомірними діями водія ОСОБА_2 /страхувальника відповідача ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» позивачам, зокрема, дружині померлого ОСОБА_1 та доньці померлого ОСОБА_3 завдано моральної шкоди, заподіяної смертю чоловіка та батька, тому суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, ураховує характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках позивачів, характер та обсяг страждань, яких зазнали позивачі втратою найближчого родича та годувальника позивача ОСОБА_1 , яка перебувала на утриманні померлого, визначає розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди у сумі 30 000,00 грн. кожному позивачу, які підлягають до відшкодування страховиком в межах суми ліміту відповідальності.

Київським апеляційним судом в постанові від 11 листопада 2021 року в цій же цивільній справі надано оцінку наступним обставинам:

«Встановивши, що шкода, пов`язана із смертю потерпілого ОСОБА_4 , була заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відсутність набравшого законної сили вироку суду у кримінальній справі із висновками стосовно вини водія забезпеченого транспортного засобу не звільняє страховика від обов`язку відшкодувати шкоду. Оскільки відповідачем не доведено тих обставин, що потерпілий ОСОБА_5 передбачав, бажав чи свідомо допускав настання ДТП зі смертельним наслідком, то районний суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

За змістом статей 1166, 1187 ЦК України в разі завдання джерелом підвищеної небезпеки шкоди смертю фізичної особи такі дії визнаються неправомірними за винятком двох випадків: 1) коли шкоди було завдано внаслідок непереборної сили; 2) коли шкоди було завдано внаслідок умислу потерпілого. При цьому наявність зазначених обставин має довести володілець джерела підвищеної небезпеки або особа, відповідальна за нього.

Відповідачем в цій справі вказаних обставин не доведено.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що дружина потерпілого ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» на свою користь страхове відшкодування у розмірі 224 364,28 грн., що включає в себе: 30 000,00 грн. моральної шкоди, 14 364,28 грн. витрат на поховання, 180 000,00 грн. відшкодування утриманцю.

У свою чергу дочка потерпілого ОСОБА_3 просила стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на свою користь страхове відшкодування у розмірі 30 000,00 грн. (моральну шкоду)…

Також апеляційний суд погодився з висновком районного суду, що позивачам, зокрема, дружині померлого ОСОБА_1 та доньці померлого ОСОБА_3 завдано моральної шкоди, заподіяної смертю чоловіка та батька, тому, враховуючи характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках позивачів, характер та обсяг страждань, яких зазнали позивачі втратою найближчого родича та годувальника позивача ОСОБА_1 , яка перебувала на утриманні померлого, правильно визначено розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди у сумі 30 000,00 грн. кожному позивачу відповідно до пункту 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які підлягають до відшкодування страховиком в межах суми ліміту відповідальності»

Виходячи з підстав та предмету позову в межах даного спору, позивачем ОСОБА_1 пред`явлено позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 800 000,00 гривень за рахунок Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс», при цьому вказане Підприємство є Страхувальником на підставі укладених договорів добровільного страхування цивільно-правової відповідності власників наземних транспортних засобів, в тому числі Договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №ДЗ/0033706 від 26 грудня 2019 року до полісу ОСЦПВВНТЗ - АО №7030391 від 26 грудня 2019 року, укладеного з Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», де об`єктом страхування витупає транспортний засіб марки «СБМ 308-1», реєстраційний номер НОМЕР_1 , речовий доказ в рамках кримінального провадження.

Виходячи з положень пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до положення пункту 27.5. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Отже, матеріально-правові вимоги в цих позовах є тотожними, підстави та предмет позов є ідентичними, пов`язані з доведенням наявності підстав для відшкодування позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди, задіяної злочином, як дружині потерпілого ОСОБА_4 , аналогічні вимоги розглянуті судом та їм надана відповідна правова оцінка, з урахуванням наданих позивачем доказів, які повторно в тому ж обсязі долучено до нової позовної заяви, рішення суду по іншій справи, залишене в силі судом апеляційної інстанції в частині визначення розміру моральної шкоди та набрало законної сили.

За наведених обставин та враховуючи підстави та предмет позову, суб`єктивний склад сторін спору, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у цивільній справі, оскільки як з`ясувалось після відкриття провадження у справі набрало законної сили рішення Дніпровського районного суду міста Києва, ухвалене від 04 серпня 2021 року у цивільній справі №755/5361/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування, яке залишено без змін судом апеляційної інстанції в частині вимог щодо відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 , що зумовлює застосування наслідків передбачених п. 3 ч. 1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись статями 2-5, 12-13, 19, 255, 260, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання представника відповідача - директора Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» Ляшкевич М.В. про закриття провадження у цивільній справі, зареєстроване в канцелярії суду 04 червня 2024 року за вх№31660, - задовольнити.

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Інформацію по справі можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет http://dn.ki.court.gov.ua.

С у д д я: