Справа № 309/1081/24
Провадження № 2/309/261/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 липня 2024 року м. Хуст
Хустський районний суд Закарпатської області
в складі: головуючого Орос Я.В.
за участю секретаря Гаклик Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хуст справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Довгій Василь Іванович до ОСОБА_2 , де заінтересована особа орган опіки і піклування виконкому Хустської міської ради про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуна, стягнення аліментів,
27.02.2024 року ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Хустського районного суду з позовом до ОСОБА_2 , де заінтересована особа орган опіки і піклування виконкому Хустської міської ради про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуна, стягнення аліментів.
Позовні вимоги вмотивовано тим, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 23 серпня 2017 року, матір`ю є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Шлюб між сестрою позивача ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_2 , укладений 12 листопада 2016 року та зареєстрований виконавчим комітетом Рокосівської сільської ради Хустського району Закарпатської області, розірваний за рішенням Хустського районного суду від 15 грудня 2020 року, яке набрало законної сили 04.03.2021 року .
Після розірвання шлюбу неповнолітній син ОСОБА_4 15 серпня 2017 року залишився проживати з матір`ю, та на підставі рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 26 березня 2021 року у справі №309/2372/20 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на корить ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі 2000 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
ІНФОРМАЦІЯ_4 мати дітей рідна сестра позивача раптово померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 від 20 листопада 2023 року .
Після смерті матері дитина залишились проживати з позивачем, даний факт підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов депутата міської ради від 20 листопада 2023 року, та довідкою виконавчого комітету від 20.11.2023 року вих. №755/02-22, також дитина навчається у Рокосівському ліцеї Хустської міської ради у с.Рокосово за місцем реєстрації позивача, даний факт підтверджується довідкою вих. №153 від 20 листопада 2023 року. Будинок в якому проживає неповнолітня дитина належить позивачу, та є його особистою приватною власністю на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26 квітня 2020 року .
Факт споріднення позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_6 підтверджується їх свідоцтвами про народження серії НОМЕР_3 , та серії НОМЕР_4 .
Звернутись до суду позивача примусили такі обставини, що відповідач - батько дітей, з середини 2020 року проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні дитини.
Всі питання щодо виховання дитини вирішувалися сестрою позивача, а зараз вирішуються позивачем, самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Батько дітей у жодний спосіб не піклується про дитину, не виявляє заінтересованості у її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний, духовний і соціальний розвиток дитини, її навчання, лікування, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною.
З 20 березня 2021 року за рішенням суду відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дитини, проте свого обов`язку повністю не виконує. За ним протягом усього часу сплати аліментів рахувалась заборгованість, аліменти не сплачувались.
З 2020 року відповідач проживає за кордоном. Йому відомо, що мати дитини померла, що дитина часто хворіє і потребує постійного лікарського нагляду, що дитина перебуває у складних життєвих обставинах, потерпає матеріально. У той же час позивач не може оформити йому пенсію по втраті годувальника, замінити батьків у школі з питань його навчання, отримання дитиною пільг тощо, оскільки його не визнають представником дитини і посилаються на наявність у дитини батька. Батько ж перебуває за межами України, життям свого сина не переймається, про себе не оголошує, найменшої турботи про дитину не виявляє.
Депутатом Хустської міської ради складено акт обстеження житлово-побутових умов сім`ї позивача. Всі вищевикладені обставини відображені у цьому акті.
У зв`язку з вищенаведеним, ОСОБА_1 просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав, встановити опіку над малолітнім ОСОБА_4 та змінити спосіб стягнення аліментів.
Ухвалою Хустського районного суду від 28.02.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, провадження відкрито та призначено підготовче судове засідання.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, від адвоката Довгій В.І. надійшла заява в якій позовні вимоги просять задоволити, розгляд справи проводити без їх участі.
Представник третьої особи органу опіки та піклування Хустської міської ради Поп Н.В. в судове засідання не з`явилась. 13.05.2024 року на адресу суду надіслала клопотання в якому просить розгляд справи проводити без участі представника третьої особи, при прийнятті рішення по справі врахувати висновки органу опіки та піклування Хустської міської ради надані суду.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся шляхом направлення йому повістки на адресу реєстрації його місця проживання. Відповідна поштова кореспонденція повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а тому в силу приписів п.4 ч.8. ст. 128 ЦПК України така повістка вважається врученою, а відповідач належним чином повідомленим. У зв`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача. Відзиву на позов відповідач ОСОБА_2 не подавав.
У відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювався.
Суд, заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави позовної заяви, вважає, що така підлягає до задоволення з наступних підстав.
Так, відповідно приписів ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а матір`ю є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 23 серпня 2017 року (а.с.18).
Згідно рішення Хустського районного суду від 15.12.2020 року, яке набрало законної сили 04.03.2021 року, шлюб між сестрою позивача ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_2 розірваний (а.с.11-12).
Після розірвання шлюбу неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , залишився проживати з матір`ю, та на підставі рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 26 березня 2021 року у справі №309/2372/20 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на корить ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі 2000 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.13-14).
Відповідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 20 листопада 2023 року мати дитини ОСОБА_5 рідна сестра позивача померла (а.с.17).
Після смерті матері дитина залишились проживати з позивачем, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов депутата міської ради від 20 листопада 2023 року, та довідкою виконавчого комітету від 20.11.2023 року вих. №755/02-22 (а.с.20-21).
Також, згідно довідки Управління освіти, релігій та у справах національностей Рокосівського ліцею Хустської міської ради вих. №153 від 20 листопада 2023 року, ОСОБА_4 навчається у 1 класі даного ліцею (а.с.22).
Факт споріднення позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_7 підтверджується їх свідоцтвами про народження серії НОМЕР_3 , та серії НОМЕР_4 (а.с.15-16).
Відповідно до акту обстеження житлово-побутових складеного депутатом Хустської міської ради Калинич О.В. від 20.11.2023 року встановлено, що громадянин ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 разом зі своїм племінником ОСОБА_4 . ОСОБА_1 за словами сусідів доглядає за ОСОБА_2 та піклується про нього (а.с.20).
У порядку ч.8 ст.187 УПК України судом отримано відповідь №468291 від 28.02.2024 року з якої вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 (а.с.25-26).
Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов складеного депутатом Хустської міської ради ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_2 сім`ї ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , встановлено, що ОСОБА_2 фактично проживає в росії більше 6 (шести) років (а.с.32).
Відповідно висновку органу опіки та піклування ВК Хустської міської ради від 13.05.2024 року, позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є доцільним та таким, що не суперечить інтересам дітей (а.с.41-44).
З даного висновку вбачається наступне. 07 березня 2024 року працівниками служби у справах дітей виконавчого комітету Хустської міської ради спільно з представником сектору ювенальної превенції відділу превенції Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області та сімейним лікарем обстежено умови проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в АДРЕСА_3 . За результатами виїзду складено акт, в якому зазначено, що мати дитини, ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_8 ; батько дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з середини 2020 року проживає окремо від дитини, його життям, здоров`ям та успіхами не цікавиться, у жодний спосіб не піклується про сина, не виявляє заінтересованості у його подальшій долі, не приймає участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини. Навіть після смерті матері не телефонував дитині та не робив жодних спроб побачитись з сином.
З малолітнім ОСОБА_9 проведено бесіду відповідно до його віку та рівня розвитку, під час якої малолітній повідомив, що свого батька не пам`ятає, оскільки він жодного разу до нього не приходив. Додав, що після смерті матері залишився проживати з дядьком, ОСОБА_1 , та бабусею, ОСОБА_10 , які піклуються про нього та забезпечують всім необхідним.
ІНФОРМАЦІЯ_9 малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взято на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, як такого, що залишився без батьківського піклування. Дитину тимчасово влаштовано в сім`ю дядька ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_3 .
В результаті здійснення оцінки потреб сім`ї ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_3 , з`ясовано, що малолітній ОСОБА_4 проживає разом з дядьком ОСОБА_1 , який займається його вихованням та утриманням. Емоційний стан малолітнього ОСОБА_9 активний, має довірливі стосунки з дядьком та бабусею. Хлопчик навчається у першому класі Рокосівського ліцею Хустської міської ради. Дитина забезпечена шкільним приладдям, іграшками, дитячими книжечками, повноцінним харчуванням, одягом відповідно до сезону та віку. У будинку, де проживає дитини з дядьком, дотримуються санітарно-гігієнічний норм, помешкання та територія навколо нього безпечна для дитини.
Зі слів дядька, ОСОБА_1 , він займається вихованням та утриманням племінника, так як мати дитини померла, а батько з дитиною не спілкується та не займається утриманням. Згідно з листом Центру надання соціальних послуг Хустського міської ради від 21.03.2024р. №01-04/445 батько ОСОБА_2 вихованням та доглядом сина не займається більше шести років.
20 березня 2024 року службою у справах дітей виконавчого комітету Хустської міської ради здійснено виїзд за місцем проживання батька в АДРЕСА_2 . На момент виїзду вдома нікого не було. З метою з`ясування думки батька щодо позбавлення його батьківських прав та причини невиконання ним батьківських обов`язків відносно сина ОСОБА_9 , службою у справах дітей залишено запрошення для проведення профілактичної бесіди та з`ясування намірів батька щодо дитини, однак, станом на 23.04.2024 р. громадянин ОСОБА_2 до служби у справах дітей не приходив. Не зважаючи на ситуацію, яка склалася, батько до дитини не прийшов, не поцікавився її психологічним станом, здоров`ям, не вжив заходів щодо оформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, що можна розцінювати як свідоме нехтування своїми обов`язками та інтересами дитини.
04.04.2024р. та 23.04.2024 р. питання щодо позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 виносилось на розгляд Комісії з питань захисту прав дитини. Відповідачу по справі двічі надсилались запрошення для участі у засіданні Комісії, однак він на засіданні Комісії не з`явився і знехтував своїм правом висловити свою думку щодо позбавлення його батьківських прав. Позивач по справі ОСОБА_1 на засіданні Комісії пояснив, що всі питання щодо виховання малолітнього ОСОБА_11 вирішувалися матір`ю дитини, а після її смерті вихованням та утриманням племінника займається він особисто, однак не може повноцінно вживати окремих заходів на правах законного представника дитини, зокрема оформити пенсію у зв`язку із втратою годувальника, представляти інтереси дитини в різних інстанціях. Під час звернень йому постійно зауважують, що в дитини є законний представник - батько. Крім цього, позивач по справі додав, що ОСОБА_2 , батько дитини, не займається вихованням та утриманням свого малолітнього сина, у жодний спосіб не піклується про нього, не виявляє заінтересованості у його подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний, духовний розвиток, не спілкується з дитиною, матеріально його не утримає, навіть аліменти не сплачує на утримання дитини, які стягуються на підставі рішення Хустського районного суду.
Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Також слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.
Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.
Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суд повинен зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.
Повертаючись до обставин даної справи, суд констатує, що відповідач ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого малолітнього сина впродовж тривалого проміжку часу, позаяк не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. І весь цей час дитиною опікується позивач ОСОБА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 проживає на території росії більше 6 (шести) років, що підтверджено матеріалами справи. Також, відповідач не виходив на зв`язок з сином навіть після смерті матері ОСОБА_5 . А отже наявні правові підстави для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , і це не суперечитиме інтересам дітей.
Відповідно до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
У статті 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини.
Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Суд погоджується з розміром аліментів в сумі 1/2 від усіх доходів відповідача на одну неповнолітню дитину, оскільки це відповідає мінімальному гарантованому розміру аліментів, та відповідатиме інтересах дитини.
Отже вимога про стягнення аліментів підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258-259, 264-265 ЦПК України, ст. 55, 60, 62, 63 ЦК України, ст.ст.164, 166, 182, 183, 244 СК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Довгій Василь Іванович - задоволити.
Позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованим місцем проживання якого є АДРЕСА_2 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягувати з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрованим місцем проживання якого є АДРЕСА_2 в користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_10 РНОКПП: НОМЕР_6 , мешканця АДРЕСА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_11 в розмірі однієї другої частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 18.07.2024 року.

Суддя Хустського

районного суду: Орос Я.В.