ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1088/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №707/857/24 Категорія: 304090000 Тептюк Є. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Новікова О.М., Сіренка Ю.В.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»;

відповідач ОСОБА_1 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на заочне рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 29 квітня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

29.03.2024 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивувало тим, що 15.03.2023 року між ТОВ УКР КРЕДИТ ФІНАНС і фізичною особою, якою є ОСОБА_1 ,, за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1171-4285 (надалі за текстом «Кредитний договір»).

Зазначений Кредитний договір, як вбачається із його змісту, разом із Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспортом споживчого Кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений; у відповідності до норм ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ "Про електронну комерцію".

Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор A3059, для підписання Кредитного договору 1171-4285 від 15.03.2023 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.

Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: - сума кредиту 8 400,00 грн.; - строк кредитування 300 днів; - базовий період 18 днів; - знижена % ставка 2,50 % в день; - стандартна % ставка 3,00 % в день.

Вказує, що кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору.

Позивач (через партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року) видав Відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний Відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 р. на карту отримувача (Відповідача), чим виконав свої зобов`язання за Договором своєчасно та в повному обсязі.

В подальшому, Відповідач всупереч умовам Кредитного договору, ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив вищезазначені умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит Кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед Кредитодавцем за Кредитним договором навіть після спливу строку кредитування встановленого умовами Кредитного договору.

Станом на 27.02.2024 року загальний розмір заборгованості Відповідача за Кредитним договором становить: 83 244,00 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 8 400,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 74 844,00 гривень.

Разом з тим Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до Позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості Позичальнику за нарахованими процентами у сумі 41 244,00 гривень за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 42 000,00 гривень.

Враховуючи вищезазначене, Кредитодавець просить суд стягнути з Позичальника не повну суму заборгованості за Кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочену заборгованість за кредитом 8 400,00 гривень; прострочену заборгованість за нарахованими процентами 33 600,00 гривень, що разом становить 42 000,00 (сорок дві тисячі грн. 00 коп.) гривень.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 29 квітня 2024 року позовні вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №1171-4285 від 15.03.2023 року в розмірі 16800 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судовий збір в сумі 968,96 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» подало апеляційну скаргу в якій просить заочне рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 29 квітня 2024 року по справі № 707/857/24 в частині зменшення стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом до 8 400 грн. скасувати та прийняти нове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» загальну суму заборгованості за кредитним договором № 1171-4285 від 15.03.2023 року в розмірі 42 000 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом 8 400 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 33 600 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду в частині відмови в стягненні заборгованості, зокрема щодо відмови у стягненні частини процентів за користування кредитом є незаконним, таким, що прийнято з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням судом норм матеріального права. Суд першої інстанції належним чином не з`ясував обставини, що мають значення для справи, а саме інформацію, що є процентами за користування кредитом ( згідно п. 4.6 та 10.1 кредитного договору), а також за своєю правовою природою є компенсація (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання зобов`язань за договором згідно п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Вказує, що позивачем дотримано вимоги, зокрема ст. 1048, 1056 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування кредитом, що була надана (проінформована, доведена до відома) відповідачу, оскільки останнім не заперечується укладення договору на зазначених умовах.

Скаржник посилається на постанову ВП ВС від 28 березня 2018 року по справі 444/9519/12 згідно якої кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині зменшення суми стягнення процентів за користування кредитом, а тому рішення суду першої інстанції в іншій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України.

При розгляді справи встановлено, що 15.03.2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1171-4285.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування», договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

На виконання зазначених вимог ОСОБА_1 було надано одноразовий ідентифікатор з номером пароля НОМЕР_1 для підписання кредитного договору № 1171-4285 від 15.03.2023 року.

Згідно з умовами кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 8 400, 00 грн.; строк кредитування 300 днів; базовий період 18 днів;; знижена % ставка 2,50 % в день; стандартна % ставка 3,00 % в день.

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного кредитного договору. Даний факт стверджується довідкою №1171-4285 від 15.03.2023 року про перерахування кредитних коштів на суму 8 400, 00 грн. ОСОБА_1 (а.с.61).

В порушення умов кредитного договору, відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, та допустила заборгованість, яка згідно розрахунку, станом на 27.02.2024 року складає у загальному розмірі 83 244,00 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 8 400,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 74 844,00 гривень.

Разом з тим Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до Позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості Позичальнику за нарахованими процентами у сумі 41 244,00 гривень за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 42 000,00 гривень.

Отже, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь загальну суму заборгованості за Кредитним договором № 1171-4285 від 15.03.2023 року, в розмірі 42 000,00 (сорок дві тисячі грн. 00 коп.) гривень, з яких: - прострочена заборгованість за кредитом 8 400,00 гривень; - прострочена заборгованість за нарахованими процентами 33 600,00 гривень та судові витрати.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції керувався нормами ст. 42 Конституції України, вказавши, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Відповідно до статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Врахувавши положення ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» суд першої інстанції дійшов висновку про зменшення розміру заборгованості по нарахованим процентам до тіла кредиту 8 400 грн.

Однак з таким висновком суду в частині зменшення суми заборгованості по процентам за користування кредитом погодитись не можна виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12) зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Права та інтереси позивача у цих правовідносинах забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 4.6. вищевказаного кредитного Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, починаючи з першого дня видачі кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту в наступних розмірах: стандартна процентна ставка 3,00 % за кожен день прострочення кредитом (застосовується протягом усього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою та/або пільговою ставкою). Знижена процентна ставка 2,50 %, право користування кредитом за такою ставкою згідно умов, визначених п. 10.1 цього договору. Пільгова процентна ставка 2,50 %, право користування кредитом за вказаною процентною ставкою згідно умов, визначених п. 10.1 цього договору (а.с. 18, 24).

Заявлений строк користування кредитом, який складає 18 днів і нараховані за цей період проценти в сумі 3780 грн., згідно п. 2.3 кредитного договору від 15.03.2023 року № 1171-4285 є лише обраним позичальником строком користування кредитом, протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою.

За пунктом 4.8 вищевказаного кредитного Договору, строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, складає 300 календарних днів (до 08 квітня 2024 року) з моменту перерахування кредиту позичальнику, строк договору є рівним строку кредитування.

Отже, базовий період - період (строк) протягом якого боржник (позичальник) буде сплачувати саме відсоток за користування кредитом (в даному випадку -18 днів) (пункт, 4.3 Договору), а строк кредитування - строк на який видаються грошові кошти Позичальнику, якими він може користуватися (в даному випадку -300 днів) (пункт 4.8 Договору).

Відповідно до п. 2.3. кредитного договору від 15.03.2023 року № 1171-4285 для мінімізації загальних витрат Позичальника за кредитом Кредитодавець рекомендував Позичальнику здійснити повне погашення кредиту не пізніше останнього дня першого Базового періоду строку кредитування згідно розрахунку у вигляді таблиці, відображеній у договорі. (а.с. 16).

Також, п. 4.10 Договору передбачена орієнтовна вартість Кредиту (а.с. 19).

У порушення умов кредитного договору, відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку, станом на 27.02.2024 року складає у загальному розмірі 83 244,00 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 8 400,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 74 844,00 гривень.

Разом з тим Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до Позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості Позичальнику за нарахованими процентами у сумі 41 244,00 гривень за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 42 000,00 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка була належним чином повідомлена про розгляд справи судом першої інстанції, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 90) особисто отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі та судову повістку, тобто була обізнана про розгляд справи судом, однак участі в розгляді справи не приймала, відзив на позовну заяву не подавала, заперечень щодо розміру заборгованості за кредитом перед ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», власного розрахунку заборгованості на спростування доводів і розрахунку заборгованості позивача або об`єктивних доказів про погашення заборгованості та її відсутності не подавала.

Колегія суддів апеляційного суду враховує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК) та, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК).

При цьому, належність доказів правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму.

Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

З умовами кредитного договору, зокрема, з розміром відсотків, які були визначені сторонами у кредитному договорі від 15.03.2023 року № 1171-4285 ОСОБА_1 погодилася шляхом накладення електронного підпису.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Відповідно до п. 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у ч. 2 цієї статті, має містити відомості, зокрема про тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам Цивільного кодексу України.

Відповідно до Паспорту споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, затвердженого наказом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» № 69-П від 23.11.2022 року, який разом з кредитним договором складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови зазначено, що Стандартна ставка 3,0% в день; знижена ставка 2,5% в день. Зазначено тип процентної ставки фіксована. Строк кредитування 300 днів.

Крім того, вбачається, що у паспорті споживчого кредиту зазначено, що споживач підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надані виходячи із обрання умов кредитування (а.с.42-45).

Вищезазначені умови договору, 15.03.2023 року були підписані ОСОБА_1 шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором А3059, що не заперечується останньою.

Колегія суддів вважає, що умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Тлумачення статті 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення (абзац 2 частини першої статті 229 ЦК України).

Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.

Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (ч.3 ст. 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_1 з позовом про визнання кредитного договору в частині стягнення процентів не зверталася. Протилежного в матеріалах справи не міститься. Відповідач була ознайомлена з умовами кредитного договору, висловила своє волевиявлення шляхом підписання договору та тривалий час користувалася його умовами, що свідчить про прийняття нею таких умов, а також спрямованість на реальне настання правових наслідків.

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно зменшив розмір заборгованості по процентам за кредитним договором, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 за прострочення виконання кредитних зобов`язань перед ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС».

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційний суд прийшов до висновку про задоволення апеляційної скарги, зміни рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за процентами , збільшивши розмір заборгованості за кредитним договором № 1171-4285 від 15.03.2023 року, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» з 16 800 грн. до 42 000 грн., то згідно вимог ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем за подання позовної заяви (2422,40 грн.) судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (100%) у сумі 2422.40 грн. Судовий збір сплачений позивачем за подання апеляційної скарги (3633.80 грн.) стягується з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених апеляційних вимог (100%) 3633.80 грн. Таким чином, у порядку встановленому ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» необхідно стягнути всього судових витрат 6056,20 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» задовольнити частково.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 29 квітня 2024 року змінити, збільшивши розмір заборгованості за кредитним договором № 1171-4285 від 15.03.2023 року, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» з 16 800 грн. до 42 000 грн.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 29 квітня 2024 року в частині стягнення судового збору з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в сумі 968 гривень 96 копійок скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судові витрати у розмірі 6056,20 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді