РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2024

Справа № 522/23756/23

Провадження № 2/522/2157/24

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді Ярема Х.С.,

при секретарі судового засідання Кніш Д.А.

розглянув у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про зміну способу стягнення аліментів на дитини та аліментів на матір дитини-інваліда, з якою проживає дитина.

ВСТАНОВИВ:

1.13.12.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 .

2.Позивач просить суд:

-змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду від 15.01.2015 (№496/5146/14), що стягуються у твердій грошовій сумі і визначити його в частці від доходу та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина в частці від доходу у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, тобто до 21.03.2032;

-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, як матері дитини, з якою проживає дитина з інвалідністю в сумі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з стягнення з дати подання позову і на весь час проживання та опікування дитиною - інвалідом.

3.29.12.2023 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

4.19.04.2024 подано відзив на позов.

5.07.05.2024 подано відповідь на відзив.

6.Позивач просила справу розглядати за її відсутності.

7.Позов вмотивовано тим, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 15.01.2015 стягнуто з батька аліменти на утримання сина в розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи з 04.11.2014 та до його повноліття. ОСОБА_3 є дитиною-інвалідом з дитинства. Позивач зазначає, що розмір раніше призначених до стягнення аліментів зараз є недостатнім, оскільки в силу свого віку дитина, потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне за собою і відповідну зміну матеріального становища. З часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, зростання цін на споживчі товари і послуги, інфляції. Батько не враховує ці обставини та платить лише визначені аліменти, не беручи уваги збільшення потреб дитини. Крім того, батько не спілкується ні з дитиною, ні з нею, заблокував їх у всіх засобах зв`язку. Через це позивач не змогла отримати дозвіл батька на лікування сина та звернулась за допомогою до органу опіки ти піклування, який підготував висновок про надання дозволу на лікування дитини в психіатричному закладі. Не відповідає дійсності те, що батько разом з сином відвідував реабілітаційний центр, оскільки він там був лише один раз для надання документів. Отже, для забезпечення потреб сина доцільним є зміна способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу платника аліментів. Також позивач вважає, що батько дитини-інваліда повинен сплачувати також аліменти на користь матері, з якою проживає дитина-інвалід. Він має у власності дві квартири, має можливість оплати адвокату гонорар за надання правових послуг у цій справі, як непрацююча особа купував ліки, одяг, техніку, тому має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі.

8.Відповідач проти позову заперечує. Аліменти на підставі рішення суду сплачує регулярно. Окрім цього він постійно приймає участь у додаткових витратах на дитину (купує одяг, ігрові прилади, займається реабілітацією дитини та активно спілкується з сином). На даний час, відповідач не працює, перебуває на обліку по безробіттю, доходів не має. Тому зміна способу стягнення аліментів на частку від його доходу не збільшить сам розмір аліментів, а з вимогами про їх збільшення позивач може звернутися до суду в разі потреби. Щодо стягнення аліментів на утримання матері, яка проживає з дитиною-інвалідом, то відповідач зазначає, що несе й додаткові витрати на дитину, а сам по собі факт проживання матері з дитиною-інвалідом не є беззаперечним доказом того, що особа самостійно опікується такою дитиною.

Судом встановлені такі обставини справи.

9.Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 15.01.2015 у справі №496/5146/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи з 04.11.2014 та до повноліття дитини (21.03.2032).

10.Матір ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_3 проживають в АДРЕСА_1 .

11. ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю групи А, що підтверджується медичними документами.

12.Батько ОСОБА_2 станом на 01.04.2024 не має заборгованості зі сплати аліментів.

13.Згідно з відомостями Державної податкової служби за період з 1 кварталу по 4 квартал 2023 ОСОБА_2 отримав дохід 100 грн.

14.З 11.03.2024 ОСОБА_2 перебуває на обліку в Одеській філії Одеського обласного центру зайнятості, як особа, що шукає роботу.

15.Квитанціями про оплату товарів підтверджується придбання ОСОБА_2 в період 2022-2023 років дитячого одягу, планшет, ліки та переводив ОСОБА_1 грошові кошти.

16.Згідно з відомостями з ЄДР речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 належить на праві власності (1/1) квартира в АДРЕСА_2 та частина квартири на АДРЕСА_3 .

Висновки суду.

17.Предметом спору є зміна способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду з твердої грошової суми 1 500 грн. на частку 14 від доходу платника аліментів, а також стягнення аліментів на утримання матері з якою проживає дитина-інвалід. Підставою позову є недостатність суми стягуваних аліментів для забезпечення належного утримання дитини, матеріальна можливість сплачувати аліменти на користь матері дитини-інваліда..

Щодо зміни способу стягнення аліментів.

18.У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

19.Тобто, рішення суду може погіршити існуючий стан матеріального забезпечення дитини лише за наявності передбачених на те законом підстав.

20.Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

21.Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

22.Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

23.Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

24.Частина 3 статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

25.Згідно з ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

26.Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

27.Отже, законодавство передбачає виключне право стягувача обирати як спосіб стягнення аліментів так і просити за потреби про його зміну.

28.При цьому законодавство не встановлює переліку обставин, які суд повинен оцінити для зміни способу стягнення аліментів. Однак, враховуючи необхідність збереження судовим рішенням якнайкращого становища дитини, при зміні способу стягнення аліментів суд має співставити суми аліментів, які стягувач отримував за одним способом стягнення та тих, які отримуватиме у разі його зміни.

29.Так, рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 15.01.2015 у справі №496/5146/14-ц, стягуються з батька аліменти на утримання дитини в розмірі 1 500 грн. щомісячно.

30.Згідно з ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

31.Розмір прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років станом на дату розгляду справи складає - 3 196 грн. на місяць, відповідно 50 - % складає - 1 598 грн.

32.Тобто, визначений рішенням суду від 15.01.2015 розмір аліментів на дитину в сумі 1500 грн. наразі є меншим за мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину відповідного віку, а отже, має бути проіндексований, на підставі вимог ст. 184 СК України, державним виконавцем, в провадженні якого перебуває відповідний виконавчий лист про стягнення аліментів.

33.Позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів на частку (1/4 частину) від доходу платника аліментів.

34.Такий спосіб стягнення аліментів передбачає відрахування аліментів лише з офіційного доходу. Під офіційною заробітною платою розуміється та, з якої сплачуються податки, а отже, відомості про неї наявні в податкових органах.

35.З наданих суду доказів вбачається, що відповідач немає офіційного заробітку, він перебуває на обліку як безробітний. Доказів про отримання ним іншого доходу також не надано.

36.Так, у разі відсутності офіційного доходу у платника аліментів державний виконавець повинен нараховувати аліменти з середньої заробітної плати для відповідної області (регіону), що передбачають положення ст. 195 СК України.

37.З відкритих джерел в мережі інтернет вбачається, що середня зарплата по Одеській області за 2022 рік складала 12 960 (дані за 2023 рік відсутні).

38.Це означає, що у разі стягнення з відповідача аліментів у частці від його доходу, за відсутності отримання офіційного доходу, розмір аліментів 1/4 частина буде складати 3 240 грн., що є більшим за рекомендований розмір аліментів на одну дитину та більшим за той розмір аліментів, які позивач може отримувати наразі за рішенням суду від 15.01.2015.

39.Отже, враховуючи необхідність забезпечення судовим рішенням якнайкращого становища дитини, приймаючи до уваги порівняння розміру аліментів, які визначені рішенням суду та потенційного розміру аліментів, у разі зміни способу їх стягнення, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині є обгрунтованими.

Щодо стягнення аліментів на матір з якою проживає дитина-інвалід.

40.Стаття 88 СК України визначає, що у разі коли один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.

41.Положеннями ст. 91 СК України передбачено право на утримання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Так, відповідно до ч. 2 даної статті жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ними їхньої дитини відповідно до ч. 2 4 ст. 84 та ст. 86 і 88 цього кодексу.

42.Із аналізу норм ст. 88 та ст. 91 СК України випливає, що право на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів, а саме: проживання одного з подружжя з дитиною-інвалідом та опікування нею; нездатністю дитини обходитися без постійного стороннього догляду; походження дитини від другого з подружжя (кровне споріднення); спроможністю другого з подружжя надавати матеріальну допомогу.

43. ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю групи А, встановлено діагноз: шизофренія, дитячий тип. Зниження когнітивних функцій до рівня легкої розумової відсталості (Р 20.83, Р 70, Р 80.1), що підтверджується медичним висновком. Дитина проживає разом з матір`ю. Батько цього не заперечує.

44.З медичних документів вбачається, що дитина повинна постійно проходити лікування та реабілітацію, у зв`язку зі значним порушенням здоров`я. При цьому наявними в матеріалах справи медичними документами не підтверджується, що ОСОБА_3 , як дитина з інвалідністю, не може обходитися без постійного стороннього догляду. Так, з висновку КУ «Одеський інклюзивно-ресурсний центр № 1» від 13.05.2021 №84 вбачається, що ОСОБА_3 дитина потребує адаптованої освітньої програми з корекційно-розвитковим складником для дітей із затримкою психічного розвитку, однак не потребує індивідуального навчального плану.

45.Суд враховує, як і те, що право того з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, на утримання, пов`язане з виникненням досить складних життєвих обставин, в яких останній з об`єктивних причин значно більшою мірою виконує обов`язки по догляду і розвитку дитини, зазнає більших фізичних та психологічних навантажень, і у зв`язку з цим потребує додаткової підтримки, так і те чи може друга сторона надавати таку допомогу.

46. Відповідач не має офіційного заробітку та перебуває на обліку як особа, що шукає роботу.Дані обставини свідчать про те, що батько дитини наразі не може надавати матеріальну допомогу матері, з якою проживає дитина-інвалід, а посилання матері на те, що батько має у власності нерухоме майно, має адвоката у цій судовій справі на підставі оплатного договору, не є свідченням того, що у відповідача наразі наявна можливість надавати відповідну щомісячну матеріальну допомогу.

47.Таким чином, позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду від 15.01.2015 у справі №496/5146/14, що стягуються у твердій грошовій сумі і визначити його в частці від доходу платника аліментів шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в частці від доходу платника аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини (21.03.2032).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення (або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи), зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено 22.07.2024.

Суддя Ярема Х.С.