П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2024 року м. Київ

Справа № 761/25101/20

Провадження: № 22-ц/824/12524/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Нежури В. А., Соколової В. В.,

секретар Сакалош Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Якименка Миколи Миколайовича в інтересах ОСОБА_1

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 травня 2024 року, постановлену під головуванням судді Саадулаєва А. І.

за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кенюк Л.В.,

у с т а н о в и в:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кенюка Л. В. У скарзі на бездіяльність державного виконавця Большов О.О. просить суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця, що полягає у невиконанні ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 09 листопада 2023 року у справі № 761/25101/20 щодо не скасування пункту 4 постанови про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 від 20.07.2023 в частині виділення в окреме провадження постанов про накладення штрафів від НОМЕР_1 від 09.09.2021, НОМЕР_1 від 16.09.2021, НОМЕР_1 від 24.09.2021, НОМЕР_1 від 07.10.2021, НОМЕР_1 від 13.10.2021, НОМЕР_1 від 21.10.2021, НОМЕР_1 від 28.10.2021, НОМЕР_1 від 03.11.2021, НОМЕР_1 від 10.11.2021, НОМЕР_1 від 18.11.2021, НОМЕР_1 від 25.11.2021, НОМЕР_1 від 01.12.2021.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 травня 2024 року клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження у справі задоволено. Закрито провадження у цивільній справі № 761/25101/20.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Якименко М. М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції було невірно трактовано положення ст. 255 ЦПК України, а також невірно застосовано висновки Верховного Суду, зазначив, оскільки ОСОБА_1 , звертаючись зі скаргою до Шевченківського районного суду міста Києва не оскаржує постанови про накладення штрафів, посилаючись на їх неправомірність, а лише оскаржив бездіяльність державного виконавця в межах виконавчого провадження НОМЕР_1, яка полягала у нескасуванні п. 4 постанови про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 від 20.07.2023 в частині виділення в окреме провадження постанов про накладення штрафів. Також зазначив, що скарги на постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання судового рішення ухваленого за правилами цивільного судочинства, а також бездіяльність державного виконавця з невиконання судового рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства, підлягають розгляду саме в порядку цивільного судочинства, тому, на його думку, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Власюк К. П. в інтересах ОСОБА_2 доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважала необгрнутованими, зазначила, що виділені в окреме провадження постанови - це постанови про накладення штрафу на ОСОБА_1 у зв`язку з невиконанням постанови Київського апеляційного суду від 09.12.2020 року у справі № 761/25101/20. Згідно позицій Верховного Суду, вимоги, які стосуються постанов про накладення на боржника штрафу, розглядаються у порядку адміністративного судочинства.

16.07.2024 року до суду від адвоката Власюк К. П. в інтересах ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без її участі, апеляційну скаргу просила залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Адвокат Якименко М. М. в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, з підстав, викладених у ній.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення адвоката Якименка М. М., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, ухвалою Шевченківського районного суду від 09.11.2023 року у справі № 761/25101/20 скаргу задоволено частково.

Визнано неправомірним пункт 4 постанови про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 від 20.07.2023 та зобов`язано заступника начальника відділу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кенюк Л.В. скасувати пункт 4 постанови про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 від 20.07.2023 в частині виведення в окреме провадження постанов про накладення штрафів від НОМЕР_1 від 09.09.2021, НОМЕР_1 від 16.09.2021, НОМЕР_1 від 24.09.2021, НОМЕР_1 від 07.10.2021, НОМЕР_1 від 13.10.2021, НОМЕР_1 від 21.10.2021, НОМЕР_1 від 28.10.2021, НОМЕР_1 від 03.11.2021, НОМЕР_1 від 10.11.2021, НОМЕР_1 від 18.11.2021, НОМЕР_1 від 25.11.2021, НОМЕР_1 від 01.12.2021, НОМЕР_1 від 08.12.2021, НОМЕР_1 від 16.12.2021, НОМЕР_1 від 22.12.2021.

Проте, станом на 26.01.2024 року державний виконавець не виконала ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09.11.2023 року та не скасувала п. 4 постанови про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 від 20.07.2023 року в частині виведення в окреме провадження вищезазначених постанов про накладення штрафів.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що спірні правовідносини мають розглядатися за правилами адміністративної юрисдикції, а судова практика щодо спірного питання є усталеною.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Для приватного права є притаманною така засада як розумність.

Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 519/2-5034/11).

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У даному випадку, ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність державного виконавця, допущену при закінченні виконавчого провадження НОМЕР_1 від 20.07.2023 року.

Слід зауважити, що виконавче провадження НОМЕР_1 було відкрите з виконання постанови Київського апеляційного суду від 09.12.2020 у справі № 761/25101/20 про забезпечення позову.

ОСОБА_1 , звертаючись зі скаргою до Шевченківського районного суду міста Києва, не оскаржував постанови про накладення штрафів, а лише оскаржує бездіяльність державного виконавця в межах виконавчого провадження НОМЕР_1, яка полягала у нескасуванні 4 постанови про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 від 20.07.2023 в частині виведення в окреме провадження постанов про накладення штрафів від НОМЕР_1 від 09.09.2021, НОМЕР_1 від 16.09.2021, НОМЕР_1 від 24.09.2021, №63929513від 07.10.2021, НОМЕР_1 від 13.10.2021, НОМЕР_1 від 21.10.2021, НОМЕР_1 від 28.10.2021, НОМЕР_1 від 03.11.2021, НОМЕР_1 від 10.11.2021, НОМЕР_1 від 18.11.2021, НОМЕР_1 від 25.11.2021, НОМЕР_1 від 01.12.2021, НОМЕР_1 від 08.12.2021, НОМЕР_1 від 16.12.2021, НОМЕР_1 від 22.12.2021. Адже, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва 09 листопада 2023 року у справі № 761/25101/20 (провадження № 4-с/761/190/2023), яка станом на 25.11.2023 року набрала законної сили, та була залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 20.03.2024 року за результатами розгляду скарги в порядку цивільного судочинства визнано неправомірним пункт 4 постанови про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 від 20.07.2023 та зобов`язано заступника начальника відділу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кенюк Л.В. скасувати пункт 4 постанови про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 від 20.07.2023 в частині виведення в окреме провадження постанов про накладення штрафів від НОМЕР_1 від 09.09.2021, НОМЕР_1 від 16.09.2021, НОМЕР_1 від 24.09.2021, №63929513від 07.10.2021, НОМЕР_1 від 13.10.2021, НОМЕР_1 від 21.10.2021, НОМЕР_1 від 28.10.2021, НОМЕР_1 від 03.11.2021, НОМЕР_1 від 10.11.2021, НОМЕР_1 від 18.11.2021, НОМЕР_1 від 25.11.2021, НОМЕР_1 від 01.12.2021, НОМЕР_1 від 08.12.2021, НОМЕР_1 від 16.12.2021, НОМЕР_1 від 22.12.2021.

Тобто, заявник просить вчинити дії на виконання судового рішення (ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 09.11.2023 року) та скасувати пункт постанови про закінчення виконавчого провадження, яка була прийнята державним виконавцем під час виконання рішення суду про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, виконавче провадження у якій завершилось із прийняттям постанови про закінчення виконавчого провадження.

Суд першої інстанції не врахував, що не можуть розглядатись пов`язані між собою питання за правилами різних юрисдикцій.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі № 585/2436/21 від 25.01.2023 року.

Слід зазначити, що Верховний Суд у вищезазначеній постанові дійшов висновку про необхідність відступлення від правового висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятих постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18) та від 18 грудня 2019 року у справі № 759/15553/14-ц (провадження № 14-579цс19), на які, зокрема посилається суд першої інстанції, в оскаржуваній ухвалі.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Якименка Миколи Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 травня 2024 рокускасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 19 липня 2024 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. А. Нежура

В. В. Соколова