Ленінський районний суд м. Полтави
Справа №553/1331/24
Провадження № 2/553/916/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., за участі секретаря судового засідання Сіомашко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,

в с т а н о в и в :

ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Ленінського районного суду м. Полтави із згаданим позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожитий природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 72349,63 грн та понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Заявлені вимоги вмотивовані тим, що відповідачем за період з березня 2021 року по березень 2024 року включно за адресою: АДРЕСА_1 , було спожито природний газ на суму 72349,63 грн, вартість якого не сплачена. Вказаний об`єкт нерухомості належить відповідачу на праві приватної власності.

Позивач з 01.11.2018 як суб`єкт ринку газу здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам які використовують природний газ для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №880 від 04.07.2017 «Про видачу ліцензій з постачання природного газу». Постановою НКРЕКП №2500 від 30.09.2015 «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до статей 633, 634, 641, 642 ЦК України та укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Для забезпечення приєднання побутовим споживачем до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем має надати постачальнику заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, підписану побутовим споживачем або уповноваженою ним особою.

Споживачем постачальнику була надана підписана заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам від 03.09.2021, копія якої додана до позову. У період з 01.03.2021 по 30.04.2021 та з 01.09.2021 та 09.09.2021 відповідач являлась споживачем постачальника «останньої надії» та була включена до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» і споживала газ за ціною тарифного плану «Надійний» для споживачів постачальника «останньої надії», яку зазначено у витязі з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки по особовому рахунку.

Постачальник «останньої надії» - компанія, яка зобов`язана протягом 60 днів постачати газ споживачу, якщо він залишиться без постачальника. За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження КМУ від 22.07.2020 № 917-р, постачальником «останньої надії» визначено ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», яке здійснювало постачання природного газу на об`єкт боржника на підставі договору постачання природного газу постачальником «останньої надії». У порядку досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про сплату заборгованості за спожитий природний газ №119/4.3.1-1228-2024/260149387 від 09.01.2024, яка залишилась без задоволення, тому ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» прохає стягнути не сплачену вартість поставленого природного газу за період з березня 2021 року по березень 2024 року в розмірі 72349,63 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 25.04.2024 позовну заяву ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Копію позовної заяви з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі відповідачем ОСОБА_1 отримано 01.05.2024.

15.05.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_1 прохала припинити провадження у справі за відсутністю сторони спору відповідача та роз`яснити позивачу юридичну відповідальність за порушення статей 13,32,02 Конституції України, Закону України «Про захист персональних даних» та статей 67,67,190,355,356,364,366 Кримінального Кодексу України, а також притягнути винних осіб до відповідальності за скоєння злочину проти ОСОБА_2 роду Ягодка та народу України. В обґрунтування заперечень вказує, що діюча НКРЕКП не є центральним органом виконавчої влади, а тому не може здійснювати передбачені законом повноваження, в тому числі встановлювати тарифи, виносити постанови, видавати ліцензії, а отже діє в межах ст.ст.190, 366 КК України. Дії позивача є порушенням її прав і спробою шахрайським шляхом заволодіти її коштами. Типовий договір вважає неукладеним, вказує, що позивачем було введено її в оману, вважає, що позивач та НКРЕКП створили такі умови, що обмежили побутового споживача у вільному волевиявленні, а позивач за весь період існування не надіслав їй пропозицію для ознайомлення, узгодження та укладення договору приєднання до типового договору. Зазначає, що відключення або обмеження людини в користуванні газом, електроенергією, водою є ознакою нелюдського ставлення катування, дискримінації та приниження честі і гідності. Як людина вона користується природним газом, який постачається по нафтопроводу, який належить народові України і умовим постачання природного газу позивачем не враховують рівень доходу користувача соціальними стандартами та соціальними гарантіями.

05.06.2024 на адресу суду надійшло клопотання відповідача про витребування доказів.

За ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 05.06.2024 клопотання

ОСОБА_1 про витребування від ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» копій установчих документів, свідоцтва, відомостей про отримання ліцензії, копії договору, копій первинних документів на постачання природного газу та інших доказів було задоволено.

На виконання вказаної ухвали суду позивачем 03.07.2024 подані до суду запитувані документи.

Будучи належно повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, сторони в судове засідання не прибули.

Представник позивача звернувся із клопотаннями, в якому прохав розгляд справи здійснювати за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав.

Від ОСОБА_1 на адресу суду 15.07.2024 надійшло клопотання про розгляд справи без її участі з вимогою про прийняття законного рішення у справі.

Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Взаємовідносини між газопостачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) № 2494 від 30.09.2015 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1379/2782, Правилами постачання природного газу (далі - Правила), затвердженими Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах, а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Вказаними Правилами визначено, що договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Пунктом 2 глави 1 Розділу 6 Кодексу передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до газорозподільної мережі (далі - ГРМ) для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498.

В пункті 7 глави 3 Розділу 6 Кодексу зазначено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (п.5 правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496 та п.4 глави 1 Розділу 1 Кодексу газорозподільних систем).

Таким чином, навіть за відсутності підписаної відповідачем заяви-приєднання, фактичним підключенням об`єкту відповідача до ГРМ та фактичним споживанням природного газу підтверджується факт приєднання відповідача до публічного договору розподілу природного газу, укладеного між позивачем та відповідачем.

Такі висновки суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 07.10.2021 по справі №468/1649/20-ц.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується споживанням природного газу та підписаною споживачем заявою приєднання, датованою 03.09.2021 (а.с.12).

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11.12.2019 у справі №755/14208/17-ц та від 20.09.2018 у справі №751/3840/15-ц.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (пункт 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву споживача кореспондує обов`язок, серед інших, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Отже, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідно до п. 5 Розділу 1 Правил постачання природного газу об`єкт побутового споживача - територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування

Статтею 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа.

Судом встановлено, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , забезпечується послугами з постачання природного газу, які надавало ТОВ «ГК «Нафтогаз України».

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 373496511 від 09.04.2024 , з 26.03.2012 відповідач ОСОБА_1 є власником відокремленої газифікованої споруди - житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з розміром частки 1/1, яке належить останній на підставі свідоцтва про право власності САЕ/321027 від 21.02.2012 (а.с.14,15,94).

Отже, зазначені відомості вказують на те, що на ОСОБА_1 , як на власника, розповсюджується тягар по утриманню майна, а саме житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно зі ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду у разі порушення споживачами умов договору.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Як свідчать дані про фактичне щомісячне споживання природного газу, що надаються Оператором ГРМ, через інформаційну платформу по особовому рахунку № НОМЕР_1 (ЕІС-код 56XM26І01106552N об`єкта побутового споживача) з березня 2021 року по березень 2024 року (включно) споживачем було спожито в об`ємі 11962,76 куб. м природного газу на суму 94821,48 грн.

З урахуванням проведених оплат на суму 22471,86 грн, заборгованість за вказаний період складає 72349,63 грн.

Зокрема, ТОВ «ГК «Нафтогаз України» у фінансовому стані споживача ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 ), долученого до позовної заяви, вказує про наявність заборгованості у розмірі 72349,63 грн (а.с.11).

Відповідно до листа АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» від 29.04.2024, по об`єкту побутового споживача з ЕІС-код 56XM26І01106552N, загальний обсяг природного газу завантажений на інформаційну платформу Оператора ГТС відповідає фактично використаним обсягам природного газу по об`єкту. Контрольні зняття показників лічильника природного газу на об`єкті проводяться відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

Таким чином, обґрунтовуючи суму заборгованості за період з березня 2021 року по березень 2024 року з урахуванням часткової сплати у квітні 2021, жовтні, листопаді, грудні, 2021, з січня по листопад 2022 року, ТОВ «ГК «Нафтогаз України» надало належні і допустимі докази утворення заборгованості за спожитий відповідачем газ за спірний період.

Суд зазначає, що предметом спору у цій справі є сума заборгованості, при цьому заперечуючи проти позову, відповідач наявність заборгованості та її розмір не спростувала, власного розрахунку боргу не надала, як і не довела, що відповідний обсяг неоплаченого газу нею не споживався.

В порядку досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про сплату заборгованості від 09.01.2024 року № 119/4.3.1-1228-2024/260149387, яка залишилася не задоволеною відповідачем, заперечення щодо сплати боргу відповідачем не надано, борг не сплачено.

Відповідно до cт. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а також згідно cт. 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, оцінивши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи містять належні, допустимі та достатні докази, що свідчать про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у заявленому розмірі.

Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє повністю, то з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 3028 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» борг за спожитий природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 72349,63 грн та 3028,00 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», , адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1.
Відповідач:ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави М.С. Високих

Повне судове рішення складено 19.07.2024.