н/п 2/490/1179/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Горбань М.С.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, Миколаївської міської ради про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради (далі Департамент), Миколаївської міської ради, у якому він просить стягнути у солідарному порядку з відповідачів моральну шкоду у розмірі 300 000 грн 00 коп.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2023 року відкрито провадження у справі.

Від представника Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради надійшов відзив на позов у якому він вказує на те, що позивач фактично відмовився від запропонованої професійної допомоги. Доказів завдання позивачу моральної шкоди ним не надано. Тому у задоволенні позову представник відповідача просив відмовити.

У судове засідання сторони не з`явилися, від позивача та представника Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

За такого, суд дійшов всиновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, які не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом І групи А за загальним захворюванням безстроково та потребує постійної сторонньої допомоги. Рекомендації по відновленню працездатності медикаментозне, стаціонарне лікування.

03 січня 2023 року позивач звернувся до Департаменту із заявою про надання соціальних послуг у вигляді послуг з догляду на професійній основі шість сім разів на тиждень.

04 січня 2023 року за адресою проживання позивача виїхала комісія у складі осіб, відповідальних за комплексне визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, затверджених наказом директора Департаменту № 84-0Д від 24 жовтня 2022 року для здійснення комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг з догляду на професійній основі. За результатами виїзду комісії був складений висновок, а саме, що йому встановлено V група рухової активності (9 ступень індивідуальної потреби), що передбачає надання соціальних послуг з догляду на професійній основі шість-сім разів на тиждень. Це надає можливість застосувати надання ОСОБА_1 соціальних послуг (догляду вдома, стаціонарного та паліативного догляду) надавачами соціальних послуг.

Позивачеві пропозицією від 04 січня 2023 року № 09.24/03-14 було запропоновано скористатись послугами міського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг), а саме послугою «догляд вдома».

На відповідній пропозиції позивачем було зазначено наступне: «В грудні 2022 року комісія МТЦ повідомила мені, що не мають можливості забезпечити потрібний догляд за мною, тому що я потребую догляду 24/7. Мене потрібно в нічний час перевертати, щоб не було пролежнів, міняти підгузки, також мене потрібно переносити, зносити з 10-го поверху, я не можу сам сісти в крісло-колісне. Тому допомогти мені не можуть».

Позивач відмовився від запропонованої послуги «догляд вдома», пояснивши це тим, що йому не зможуть працівники надати допомогу 24/7 для постійно лежачого хворого, як того потребує ОСОБА_1 .

Крім того, 12 січня 2023 року позивачу надіслано рекомендований лист з пропозицією скористатися послугами надавача соціальних послуг комунальної установи «Міською геріатричного будинку милосердя імені Святого Миколая» (лист отримано 16 січня 2023 року).

16 січня 2023 року Департаментом розглянуто заяву ОСОБА_1 від 03 січня 2023 року та прийнято рішення про відмову у наданні соціальних послуг з догляду на професійній основі. Повідомлення про відмову надіслано позивачу рекомендованим листом 17 січня 2023 року та отримано ним 19 січня 2023 року.

Не погоджуючись із такою відмовою відповідача, позивач звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із відповідним позовом.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року частково задоволено позов ОСОБА_1 . Визнано протиправними дії Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у надані соціальних послуг на професійній основі. Зобов`язано Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради (вул. Мала Морська, 19, м. Миколаїв, 54001, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про потребу в наданні соціальних послуг з догляду на професійній основі від 03 січня 2023 року відповідно до вимог Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 жовтня 2021 року №1040, та з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні. В решті позовних вимог відмовлено.

Доказів того, що це рішення було оскаржено сторонами в апеляційному порядку матеріали справи не містять. Це рішення набрало законної сили 29 серпня 2023 року.

Присутні у судовому засіданні 10 липня 2024 року позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити.

Будь-яких клопотання до початку розгляду справи по суті від сторін не надійшло.

У судовому засіданні 10 липня 2024 року позивач ОСОБА_1 , пояснив, що у період з січня до серпня 2023 року включно він як особа з найважчою групою інвалідності та яка пересувається виключно за допомогою інвалідного візка, не отримував професійну допомогу по його догляду з вини Департаменту. Ця обставина встановлена Миколаївським окружним адміністративного суду. Протягом восьми місяців він проживав за адресою проживання його троюрідного брата ОСОБА_2 . Ця особа не має будь-яких зобов`язань щодо догляду за ним відповідно до вимог чинного законодавства, позивач проживав разом із ним з його доброї волі. При цьому у період з січня до серпня 2023 року ОСОБА_2 був змушений залишати позивача вдома самого, оскільки існувала необхідність йти на роботу та заробляти на життя (тому що пенсії позивача не вистачало для того, щоб двоє дорослих чоловіків могли на неї жити). ОСОБА_2 могло не бути декілька днів, або і тиждень, оскільки він перебував у відрядження в інших населених пунктах. У цей час позивач залився без догляду, не мав можливості, приготувати їжу (йому залишалась їжа, яка не спується, снеки, батончики, тощо). Позивач справ свої природні потреби у підгузок, який часто був переповнений, його тіло постійно перебувало у його випорожненнях, а сам позивач дихав їх випаруванням. Позивач зазначив, що самостійно не мав можливості міняти положення тіла, цілодобово лежав та спині або на животі, тоді як міняти положення тіла слід протягом кожних двох годин. Це мало наслідком появи пролежнів, відкриваються кровотеча в ранах на хрестці під час сидіння, відмирання тканин. Після тривалого перебування у лежачому становищі, він непритомніє. Протягом восьми місяців позивач не мав доступу до медичної допомоги. Під час повітряних тривог ОСОБА_1 не мав можливості пройти в укриття. Також позивач зазначив, що ОСОБА_2 не залишав йому гострих предметів, щоб він не вкоротив собі життя. Від послуг по його догляду позивач не відмовлявся, оскільки вони є життєво необхідні йому, без них він не має жодної можливості обходитися. Після набрання законної сили рішення Миколаївського окружного суду, послуги з професійної допомоги позивачу були надані.

Представник відповідача у судовому засіданні 10 липня 2024 року позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, вказавши, що позивач сам відмовився від надання йому професійний послуг по його догляду.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно із частиною першою статті 1173 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

У частині першій статті 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення посадових осіб, державної виконавчої служби, інші докази.

Частиною друга статті 22 ЦК України визначає, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодовані в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо) (частина четверта статті 22 ЦК України).

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частиною другою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала, у визначених цією нормою випадках, який не є вичерпним, оскільки пункт 3 передбачає, що її відшкодування можливе за наявності інших випадків, передбачених законом.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач є інвалідом ІА групи. У судовому засіданні позивач перебував на інвалідному візку та пояснив, що він не відчуває своє тіло нижче грудей. Отже, позивач є особою, яка не має можливості самостійно пересуватися та обслуговувати себе та потребує постійної сторонньої професійної допомоги. Ця обставина, не заперечувалася представником Департаменту.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року встановлено, що 03 січня 2024 року позивач звернувся до Департаменту із заявою про надання йому соціальних послуг з догляду на професійній основі шість- сім разі на тиждень. У судовому засіданні з пояснення сторін встановлено, що такі соціальні послуги позивачу були надані лише після набрання цим рішення законної сили.

Отже, у період з січня до серпня 2024 року включно позивачу такі послуги Департаментом не надавалися. А рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року визнано дії Департаменту щодо ненадання позивачу таких послуг протиправними.

Із наведеного слідує, що у період з січня по серпень 2024 року Департаментом не надавалися соціальні послуги по його догляду, і такі дії цього відповідача визнані судом протиправними.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди то суд зазначає таке.

В матеріалах справи наявна довідка МСЕК серії № 10ААБ № 529723, зі змісту якої слідує, що ОСОБА_1 потребує постійної сторонньої допомоги. Як встановлено судом під час розгляду справи, така професійна допомога є необхідною для забезпечення життєдіяльності позивача, прийому їжу, води, справляння природних потреб, дотримання правил гігієни, зміна положення тіла, задля уникнення проблем зі здоров`ям (пролежні, кровотеча). Ці обставини не заперечувалися відповідачами.

Відсутність у період з січня по серпень 2023 року такої допомоги позбавило позивача права на нормальне забезпечення базових життєвих потреб (їжа, вода, гігієна, спілкування, безпека під час повітряних тривог).

Як встановлено судом під час розгляду справи, моральна шкода позивача полягла у постійному (протягом восьми місяців) відчутті безпорадності (відсутність можливості самостійно себе обслуговувати в елементарних побутових потребах та відсутність допомоги сторонньої людини), приниження людської гідності (оскільки позивач справляв свої фізіологічні потреби у підгузок та тривалий час перебував у ньому), фізичному болю, викликаному внаслідок тривалого перебування у одному і тому ж положенні тіла (пролежні, кровотечі), відчуття страху під час повітряної тривоги та відсутність можливості пройти в укриття, отримати медичну допомогу.

Зазначене підтверджується наявними у справі доказами (довідкою МСЕК) та поясненнями свідка ОСОБА_2 , який є троюрідним братом позивача.

У судовому засіданні 10 липня 2024 року свідок пояснив, шо протягом січня-серпня 2023 року позивач дійсно проживав разом із ним оскільки інших родичів у нього не має. Однак, у цей період свідок ОСОБА_2 мав необхідність працювати, щоб забезпечити своє життя, і в цей час ОСОБА_1 залишався сам. Свідок залишав його лежати на підлозі, оскільки він самостійно не має можливості пересуватися, залишаючи воду та їжу яка тривалий час не псується. При цьому зазначив, що не залишав поряд з позивач гострих предметів, бо він був у розпачі. Також свідок вказав, що у вказаний період Департамент відмовлявся надавати послуги з професійного догляду за позивачем. Такі послуги Департаментом почали надаватися після серпня 2023 року.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що наявними у справі доказами підтверджено завдання позивачу моральної шкоди, внаслідок незабезпечення Департаментом соціальних послуг з професійного догляду позивача. З огляду на викладене, суд відхиляє доводи представника відповідача про недоведеність доказами наявності у позивача моральної шкоди.

Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд враховуює тяжкість та тривалість моральної шкоди, яка завдана позивачу, та вважає за необхідне визначити її у розмірі 80 000 грн, виходячи з розрахунку 10 000 грн 00 коп. за кожен місяць заподіяння моральної шкоди.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з Департаменту на користь позивача слід стягнути моральну шкоду у розмірі 80 000 грн 00 коп.

Щодо позовних вимог до Миколаївської міської ради, то у їх задоволенні слід відмовити, оскільки судом встановлено, що моральна шкода завдана саме Департаментом. Доказів того, що моральна шкода завдана Миколаївською міською радою матеріали справи не містять.

Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України, враховуючи що позивач звільнений від сплати судового збору за подачу позову до суду, з Департаменту на користь держави слід стягнути 1211 грн 20 коп.

Керуючись статтями 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 80 000 грн 00 коп.

Стягнути з Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради на користь держави суму судового збору за подачу позову до суду у розмірі 1211 грн 20 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з моменту складання повного тексту шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя Л.М. Шолох