г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/659/24
Номер провадження 2/213/679/24
У Х В А Л А

Іменем України

17 липня 2024 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Попова В.В., за участю секретаря судового засідання Куропятник І.О., представника відповідача - адвоката Севостьянової І.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №14, клопотання позивача ОСОБА_1 про передачу цивільної справи №213/659/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання заповіту дійсним, на розгляд належному суду, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання заповіту дійсним.

26.06.2024 від позивача ОСОБА_1 поштою надійшло клопотання про передачу справи на розгляд належному суду. Просить, враховуючи отриману судом інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача, як ВПО, яке відноситься до Саксаганського району міста Кривого Рогу, направити справу на розгляд в Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для продовження розгляду. Просить розглянути дане клопотання без її присутності.

В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Севостьянова І.Г. заперечувала проти задоволення клопотання, зазначивши, що даний спір безпосередньо стосується нерухомого майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 , тому справа має розглядатися за правилами виключної підсудності - за місцем знаходження цього майна, тому справа підсудна саме Інгулецькому районному суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Поняття підсудності у цивільному судочинстві - це розмежування компетенції між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки щодо розгляду цивільних справ. Підсудністю фактично є визначення в системі судів компетентного суду стосовно вирішення певної цивільної справи.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.

Відповідно до статті 27 ЦПК України, яка визначає правила загальної підсудності, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до правил виключної підсудності, передбаченої частиною 1 статті 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Правила виключної підсудності мають пріоритет над правилами загальної підсудності.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 2 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року №5 роз`яснив, що до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Виходячи зі змісту положень частин 1 - 3 статті 202 ЦК України заповіт за своєю правовою природою є одностороннім правочином - дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Із матеріалів справи вбачається, що вимога позивач стосується визнання дійсним "заповіту", який складений 13.04.2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тексті якого зазначена адреса квартири: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_4 є власником 4/5 частки даної квартири, розташованої на території Інгулецького району міста Кривого Рогу.

Відомості про інше спадкове майно ОСОБА_4 відсутні.

Частка квартири як спадкове майно після смерті ОСОБА_4 , щодо якої пред`явлені позовні вимоги, є нерухомим майном, а отже, позовні вимоги у справі пред`явлені до належного суду і справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Таким чином, підстави для задоволення клопотання позивача - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про передачу цивільної справи №213/659/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання заповіту дійсним, на розгляд належному суду - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 22 липня 2024 року.

Головуючий суддя В.В.Попов.