ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 650/1114/23 Головуючий у 1-й інстанції :Сікора О.О.
Номер провадження: 22-ц/819/196/24 Доповідач: Воронцова Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач): Воронцової Л.П ,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.,

секретар: Олійник К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Відділу № 9 у місті Кривому Розі на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 07 березня 2024 року в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та Головне управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Давидів Брід Великоолександрівського району Херсонської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 06 грудня 2022 року, виданим повторно Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис про народження № 19, зареєстровано 09 вересня 1968 року Давидово-Брідською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області. За національністю - українець.

З 1975 -1985/86 рік (орієнтовно) навчався у Великоолександрівській школі № 2 Херсонської області. Закінчив 10 класів. Атестат отримував, але на теперішній час його втрачено. Середньо-спеціальні та вищі навчальні заклади не закінчував, професію не отримав.

У 1986 році працював теслярем на підприємстві Технічної переробки зернових культур у смт Біла Криниця Бериславського району Херсонської області. У 1986-1988 роках проходив службу у лавах збройних сил СРСР. Був відряджений проходити військову службу до Федеративної республіки Німеччини у місто Потсдам, танковий полк. У 1989-1990 роках (орієнтовно) працював кіномеханіком у Будинку культури у АДРЕСА_1 . У 1990-1991 роках (орієнтовно) працював водієм Херсонського бавовняного комбінату. У 1991-1999 роках (орієнтовно) працював водієм Управління культури Херсонської області за адресою: АДРЕСА_2 .

Питанням отримання громадянства України своєчасно не займався, паспорт громадянина України не отримав.

Весь час проживає на території України, за межі України після 1990 року не виїжджав.

Раніше був документований паспортом громадянина колишнього СРСР, зразка 1974 року: 1) паспортом серії НОМЕР_2 , виданим 04 квітня 1986 року РВВС ІНФОРМАЦІЯ_2 . Паспорт втрачений; 2) паспортом серії НОМЕР_3 , виданим повторно 31 травня 1991 року ВВС ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Паспорт втрачений; 3) Тимчасовим посвідченням особи громадянина України, за формою-9 ("Ф-9"), що було видане паспортним столом замість паспортного документу громадянина України до моменту виготовлення повноцінних бланків паспортів громадянина України.

Заявник не одружений, дітей не має, шлюб не реєстрував. До кримінальної відповідальності не притягувався.

Крім того, зазначає, що з 31 травня 1991 року по 26 лютого 1993 року він постійно та безперервно проживав на території України у Херсонському міському гуртожитку № 11, що перебував на балансі Херсонського бавовняного комбінату за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується інформацією про місце мешкання/реєстрації заявника, відображеною у відповідній заяві про видачу паспорту громадянина СРСР за формою 1 від 31 травня1991 року, оформленою/поданою ним до ВВС ІНФОРМАЦІЯ_3 при отриманні паспорта громадянина колишнього СРСР серії НОМЕР_4 , та заявою про видачу паспорта від 26 лютого 1993 року, оформленою/поданою ним при отриманні документа - Тимчасового посвідчення особи громадянина України, за формою-9 ("Ф-9"), виданим паспортним столом замість паспортного документу громадянина України до моменту виготовлення повноцінних бланків паспортів громадянина України.

У зв`язку із збройною агресією російської федерації на території України та початком активних бойових дій на початку березня 2022 року був вимушений залишити своє тимчасове житло, де він проживав без реєстрації місця проживання з 2019 року за адресою: АДРЕСА_4 , та переїхати на тимчасове проживання до Дніпропетровської області, де проживав за адресою: АДРЕСА_5 . Після звільнення у 2023 році смт Велика Олександрівка Херсонської області від присутності збройного контингенту російської федерації повернувся на постійне проживання до смт Велика Олександрівка.

15 грудня 2022 року звертався до Довгинцівсько-Металургійного відділу у місті Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області із заявою про встановлення належності до громадянства України та видачу паспорту громадянина України з безконтактним електронним носієм у вигляді ID-картки, зареєстровано в СЕД "Мегаполіс" за №3-26/6/1264-22 від 15 грудня 2022 року.

12 січня 2023 року Довгинцівсько-Металургійним відділом у місті Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області надано лист-відмову, через що вимушений звертатися до суду.

Зазначив, що встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року надасть йому можливість реалізувати передбачене Законом право особи звернутись до міграційної служби з заявою про встановлення належності до громадянства України та отримати паспорт громадянина України.

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 07 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено, встановлено юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця села Давидів Брід Великоолександрівського району Херсонської області на території України на момент проголошення незалежності України, а саме станом на 24 серпня 1991 року.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, суд першої інстанції виходив із того, що дослідженими судом доказами підтверджено, що заявник проживав на території України (УРСР) постійно як станом на 24 серпня 1991 року так і станом на 13 листопада 1991 року, оскільки заявник народився на території колишньої УРСР, проживав постійно в Херсонській області, а саме станом на 1990 рік в с. Твердомедове, а з 1990 року і станом на 1991 рік в м. Херсоні, а також проживав і в подальшому на території України, що не викликає сумніву. Суд вказав, що дані обставини підтверджуються відомостями щодо місця проживання наведеними у формах складених для отримання паспорта, на підставі яких і видавався двічі паспорт громадянина СРСР, а отже відповідними компетентними органами така інформація була перевірена і визнана достатньою для видачі вказаного документу, що посвідчує особу. Крім того, ОСОБА_1 і в 1993 році при отриманні тимчасового посвідчення особи громадянина України надавав таку саму інформацію щодо місця проживання як і в 1991 році, що за відсутності інших відомостей, свідчить про його постійне проживання саме у місті Херсоні протягом вказаного період часу, який охоплює 24 серпня 1991 року так і 13 листопада 1991 року. Відтак, на думку суду першої інстанції, встановлені за вказані періоди обставини щодо проживання заявника переконливо свідчать про постійне проживання останнього на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Не погоджуючись із рішенням суду, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Відділу № 9 у місті Кривому Розіподало апеляційну скаргу, зазначаючи, що висновки суду першої інстанції є помилковими, такими, що не ґрунтуються на вимогах закону і не відповідають фактичним обставинам справи, рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт постійного проживання ОСОБА_1 станом на 24 серпня 1991 року, оскільки:

-свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане на імя ОСОБА_1 підтверджує лише факт народження останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Давидів Брід Великоолександрівського району Херсонської області, проте не підтверджує факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року;

-заява про видачу паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року (форма-1) на ім`я ОСОБА_1 , на підставі якої 04 квітня 1986 року РВВС Великоолександрівського РВК Херсонської області видано останньому паспорт громадянина СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_2 , заява про видачу паспорта, на підставі якої 31 травня 1991 року ВВС ІНФОРМАЦІЯ_3 видано паспорт громадянина СРСР зразка 1974 року, серії НОМЕР_4 , та тимчасове посвідчення особи громадянина України (форма-9) по втраті паспорта серії НОМЕР_4 , видане 26 лютого 1993 року на ім`я ОСОБА_1 , підтверджують лише факт документування паспортами громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року та тимчасовим посвідченням громадянина України, проте не підтверджують факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року;

-довідка № 873, видана секретарем Великоолександрівської селищної військової адміністрації Бериславського району Херсонської області від 03 липня 2023 року, є вторинним документом; відомості зазначені у даній довідці підтверджують факт проживання без реєстрації гр. ОСОБА_1 з 2019 року по теперішній час, але не підтверджують факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року;

-ОСОБА_1 не надав документів, що підтверджують факт його проживання на території України (трудову книжку, атестати або дипломи про навчання, копію домової книги з штампом реєстрації на території України, копію паспорта громадянина колишнього СРСР 1974 р. з внесенням напису органами внутрішніх справ України "громадянин України" тощо), тому не вбачається факт проживання ОСОБА_1 станом на 24 серпня 1991 року відповідно до ст. 3 Закону України "Про громадянство України".

З огляду на це, просило суд апеляційної інстанції скасувати рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 07 березня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Відділу № 9 у місті Кривому Розівимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених у ній.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Головного управління Державної міграційної служби України в Херсонській області не заперечував щодо задоволення заяви ОСОБА_1 , послався на розсуд суду.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник заявника ОСОБА_1 адвокат Мойсеєнко Є.О. заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим. Пояснив, що ОСОБА_1 позбавлений можливості надати інші докази на підтвердження вимог заяви, оскільки через воєнні дії та окупацію смт Велика Олександрівка Бериславського району Херсонської області, та внаслідок влучання у будинок, де він проживав на АДРЕСА_4 , документи не збереглися. На адвокатські запити до підприємств, установ і повноважних органів щодо отримання відомостей, які підтверджують факт роботи і проживання ОСОБА_1 на території України у визначений законом час позитивних відповідей не отримав, оскільки база даних внаслідок окупації Херсону або відсутня, або знищена. В судове засідання заявнику проблематично з`явитися, тому що він приймав участь після деокупації селища у розмінуванні території та зазнав ушколження нижньої кінцівки, потребує протезування, яке передбачає наявність особистих документів -паспорта,який у нього відсутній.

Заслухавши доповідача, учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Давидів Брід Великоолександрівського району Херсонської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 06 грудня 2022 року, виданим повторно Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис про народження № 19, зареєстровано 09 вересня 1968 року Давидово-Брідською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області.

Відповідно до листа Управління УДМС у Дніпропетровській області № 1264-146/000235 від 12 січня 2023 року ОСОБА_1 звертався до Управління щодо підтвердження громадянства і йому було роз`яснено процедуру підтвердження факту постійного проживання на території України та наведено відповідний перелік нормативно-правових актів.

Згідно з листом Управління УДМС у Дніпропетровській області № 1201.4.4-15094/12.2-23 від 04 серпня 2023 року на ім`я ОСОБА_1 на території Херсонської області видавалися паспорти громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, у період з 1986-1991 роки, а у 1993 році довідка ф-9 від 26.02.1993 року у зв`язку з втратою попереднього паспорта колишнього СРСР.

Відповідно до листа Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області № 8010.5.1-30949/80.3-22 від 19 жовтня 2022 року, в результаті перевірки, за даними картотек заяв про видачу паспорта громадянина СРСР зразка 1974 року, які передані територіальними органами ДМС України на централізоване зберігання до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, виявлено: заяву про видачу паспорта громадянина СРСР зразка 1974 року на ім`я ОСОБА_2 (рос. мова), ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 04.04.1986 року РВВС Велико-Олександрівського РВК Херсонської області; заяву про видачу паспорта громадянина СРСР зразка 1974 року на ім`я ОСОБА_2 (рос. мова), ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 31.05.1991 року ВВС Дніпровського РВК м. Херсона та документ "Ф-9" на ім`я ОСОБА_2 (рос. мова), ІНФОРМАЦІЯ_5 , виданий 26.02.1993 року; копії вказаних документів додано до листа.

Відповідно до наданих суду Форм № 1 встановлено, що на підставі заяви про видачу паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року (форма-1) 04.04.1986 року РВВС Велико-Олександрівського РВК Херсонської області видано на ім`я ОСОБА_1 паспорт громадянина СРСР зразка 1974, серії НОМЕР_2 , а також за його заявою про видачу паспорта 31.05.1991 року ВВС ІНФОРМАЦІЯ_3 видано паспорт громадянина СРСР зразка 1974, серії НОМЕР_4 .

26.02.1993 року ОСОБА_1 отримав тимчасове посвідчення (форма-9) по втраті паспорта серії НОМЕР_4 .

З даних документів вбачається, що оформлюючи паспорт громадянина СРСР в 1986 році ОСОБА_1 зазначав своїм місцем проживання адресу: АДРЕСА_1 , а оформлюючи паспорт громадянина СРСР 31 травня 1991 року, а також тимчасове посвідчення особи в 1993 році своїм місцем проживання він зазначив адресу: АДРЕСА_3 , гуртожиток.

Згідно з даними інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості", наданими Департаментом інформатизації МВС, станом на 11 жовтня 2022 року ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не мав, у розшуку не перебував.

Відповідно до довідки № 873 виданої секретарем Великоолександрівської селищної військової адміністрації Бериславського району Херсонської області від 03 липня 2023 року ОСОБА_1 з 2019 року по теперішній час проживає за адресою: АДРЕСА_4 без реєстрації місця проживання.

Згідно з листом Управління Верховного комісара ООН у справах біженців (представництво в Україні) від 18 січня 2023 року ОСОБА_1 , як особа із невизначеним громадянством, підпадає під захист Управління Верховного Комісара ООН у справах біженців та має захист від свавільного затримання.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 18 червня 2024 року витребувано від АТ "Херсонський бавовняний комбінат" інформацію про працевлаштування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в ДП "Херсонський бавовняний комбінат" за період з 01.01.1990 року до 31.12.1995 року; від Управління культури Херсонської обласної державної адміністрації інформацію про працевлаштування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за період з 01.01.1996 року по 31.12.1998 року; від Департаменту адміністративних послуг Херсонської міської ради інформацію про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 із зазначенням періоду реєстрації.

Відповідно до повідомлення АТ "Херсонський бавовняний комбінат" № 79 від 21 червня 2024 року, АТ "Херсонський бавовняний комбінат" в період з лютого по листопад 2022 року знаходилося в окупації, у зв`язку з чим первинні документи, комп`ютерне та інше обладнання втрачені та знищені. На даний час доступ до приміщення неможливий у зв`язку з щоденними обстрілами.

Згідно з повідомленням Департаменту адміністративних послуг Херсонської міської ради № 14-04-10/3663 від 24 червня 2024 року інформація про декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) ОСОБА_1 в реєстрі територіальної громади відсутня; на даний час Відділ не володіє повною та достовірною інформацією, оскільки в реєстрі територіальної громади не сформовані відомості щодо всіх зареєстрованих осіб.

Відповідно до повідомлення Департаменту реалізації гуманітарної політики Херсонської обласної державної адміністрації № 24-01-16-870/0/24/24-03-02 від 27 червня 2024 року за результатами огляду частини архівних документів, які збереглися після деокупації м. Херсона, фактів, які підтверджують працевлаштування ОСОБА_1 на посаді водія, кіномеханіка в Управлінні культури Херсонської обласної державної адміністрації у період (орієнтовно) з 01 січня 1996 року по 31 грудня 1998 року, працівниками Департаменту не встановлено.

Аналіз зазначених повідомлень не спростовує факту роботи і приживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року. Заявник позбавлений можливості реалізувати свої права у позасудовому порядку.

В судовому засіданні апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 повідомила, що є рідною сестрою ОСОБА_1 , останній народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Давидів Брід Великоолександрівського району Херсонської області, весь час проживав на території України, де навчався і працював, зокрема у 1990-1991 роках працював на АТ "Херсонський бавовняний комбінат"та проживав у гуртожитку в м. Херсоні, за межі України після 1990 року не виїжджав.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення заяви про встановлення факту проживання на території України, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 3, статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право за захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною другою статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України "Про громадянство України" є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України "Про громадянство України").

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України "Про громадянство України" і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до частин першої, другої статті 8 Закону України "Про громадянство України" особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Дитина, яка народилася чи постійно проживала на території УРСР (або хоча б один з її батьків, дід чи баба народилися чи постійно проживали на територіях, зазначених у частині першій цієї статті) і є особою без громадянства або іноземцем, щодо якого подано зобов`язання припинити іноземне громадянство, реєструється громадянином України за заявою одного з батьків або опікуна чи піклувальника.

Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо.

Статтею 8 Закону України "Про громадянство України" встановлюються підстави набуття громадянства України.

Оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України для встановлення належності до громадянства України, тому вказаний факт підлягає встановленню на підставі статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України "Про громадянство України".

Відповідно до підпунктів "а", "б" пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року; дітей осіб, зазначених у підпункті "а" цього пункту.

Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону "Про громадянство України", що подає особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року (підпункт "в" пункту 8 Порядку).

Тобто у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Отже, відповідно до положень Закону України "Про громадянство України" і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що заявником на підтвердження своїх вимог надано достатньо належних та допустимих доказів, які в сукупності свідчать про постійне проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року), зокрема документи щодо його народження, заяви про видачу дубліката втраченого паспорта, у яких зазначалося його певне місце проживання на території України та пояснення свідків, які підтвердили даний факт. Отримання та надання суду документів, що підтверджують проживання і роботу заявника на території України - Херсонської області станом на 24 серпня 1991 року неможливе в силу об`єктивних причин та загальновідомого факту - перебування міста Херсона і області під окупацією рф, знищення та втрату документів. При цьому відомостей про те, що заявник залишав територію України чи є громадянином іншої держави матеріали справ не містять.

Так, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжено.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309, зареєстрованого Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004, затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Згідно наведеного періоду до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією віднесено, зокрема, Херсонську міську територіальну громаду з 01.03.2022 по 11.11.2022 року (код UA0057191) та Великоолександрівську селищну територіальну громаду Бериславського району Херсонської області з 10.03.2022 по 09.11.2022 (код UA0086746).

З огляду на це, колегія суддів визнає причини неможливості надання доказів заявником та установами, від яких було витребувано інформацію, поважними та такими, що не залежать від них з об`єктивних причин.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду з їх оцінки. Проте, відповідно до вимог статті 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи цивільним процесуальним законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Таким чином, суд першої інстанції дослідив всі наявні у справі докази у їх сукупності, надав належну правову оцінку, правильно визначив характер спірних правовідносин і норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Відділу № 9 у місті Кривому Розізалишити без задоволення.

Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 07 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції Верховного Суду.

Повний текст постанови суду складено 24 липня 2024 року.

Головуючий Л.П. Воронцова

Судді: О.В. Кутурланова

Н.В. Орловська