Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 712/5232/23
Номер провадження2/711/477/24
РІШЕННЯ
22 травня 2024 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Кондрацької Н.М.
при секретарі Мелещенко О.В.,
за участю представника відповідача адвоката Ніколаєва О.В.
розглянувши матеріали цивільної справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС»» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -
До Придніпровського районного суду міста Черкаси надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди. Так, у позові зазначають, що 07 серпня 2019 року між АТ «СК «АРКС» та ОСОБА_3 , було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту N? 221524a9к3. Предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов?язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Toyota», державний номерний знак « НОМЕР_1 ».
У відповідності до умов вказаного Договору страхування Позивач взяв на себе зобов?язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.
21.09.2019р. 09 год. 45 хв., в м. Черкаси на перетині вул. Сержанта Жужоми та вул. Гагаріна, 18, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota», державний номерний знак « НОМЕР_1 » та транспортного засобу «TESLA» державний номерний знак « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_1 .
Висновком експерта ЧНДЕКЦ N? 4/589 від 18.09.2020 встановлено, що до моменту ДТП деталі рульового керування та ходової частини автомобіля Tesla X90 державний номерний знак НОМЕР_3 знаходились в працездатному стані. Деталі робочої гальмової системи коліс передньої вісі та заднього лівого колеса автомобіля Tesla X90 державний номерний знак НОМЕР_3 знаходились у працездатному стані. Руйнування гальмового диска заднього правого колеса автомобіля Tesla X90 державний номерний знак НОМЕР_4 , ймовірніше за все, виникло під час руху автомобіля до моменту ДТП.
Тому можливості у водія автомобіля Х90 державний номерний знак НОМЕР_2 , виявити вказану несправність під час руху могла проявитися у втраті керованості даного транспортного засобу, що підтверджується і показами Дідека.
Таким чином, суддя вважає, що наслідки ДТП не перебувають у безпосередньому причинному зв?язку із діями водія ОСОБА_1 , що вказує на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП, та дає підстави для закриття провадження».
Віповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було встановлено факт настання дорожньо-транспортної пригоди.
Стаття 6 Закону України "Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вказує, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров?ю та/або майну потерпілого.
З висновку експерта ЧНДЕКЦ N?4/589 від 18.09.2020 було встановлено, що руйнування гальмового диска заднього правого колеса автомобіля Tesla X90 державний номерний знак НОМЕР_3 , ймовірніше за все, виникло під час руху автомобіля до моменту ДТП, в такому випадку, технічний стан транспортного засобу був невідповідний. У підпункті г), пункту 38.1.1, статті 38 Закону 1961-IV, зазначено, що якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху, то страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов.
Згідно із чч.1 та 2 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдано не з її вини.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Законодавство в деліктних зобов?язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини спричиненні шкоди відповідно до вимог ст.1166 ЦК покладено на Відповідача. Такий висновок зробив ВС у постанові N?753/7281/15-ц.
Статтею 15 ЦІК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.
Цивільно--правова відповідальність транспортного засобу «TESLA» державний номерний знак « НОМЕР_5 » була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів N? 40/3708103 у ТДВ "СК "Ю.Ес.АЙ".
Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов?язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній страхові платежі та виконувати інші умови договору.
З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся Страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі наданої заяви та документів було складено страховий акт ARX2507850 та розрахований розмір страхового відшкодування, який складає 698 917,81 грн.
Згідно з ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
На підставі ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до пункту 22.1 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим пригоди життю, здоров?ю, майну третьої особи.
Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідально зі власників наземних транспортних засобів» у зв?язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються викрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленом законодавством.
Відповідно до роз?яснень викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N? 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мата певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуюці частини іншої модифікації, що випускаються взамін знягих з виробництва однорідних виробів, особа, відтовідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуван збитків).
Таким чином, різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов?язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Згідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов?язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить: 598 917,81 грн.
Таким чином, в розумінні ст. ст. 993, 1187, 1194 ЦК України у Відповідача виникло зобов?язання перед Позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого Позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкаси від 22.06.2023 передано справу за підсудністю.
Ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 13.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.
Представником позивача ОСОБА_4 надано до суду відзив, у якому зазначає, що позовні вимоги обгрунтовані тим, що Позивач на виконання умов договору добровільного страхування транспортного засобу «все включено» N? 221524а9к3 від 07.08.2019, який укладений між ним та ОСОБА_3 , здійснив виплату страхового відшкодування водію ОСОБА_3 , як відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП.
21 вересня 2019 року на перехресті АДРЕСА_1 відбулась дорожньо- транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota» під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «Tesla» під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок вказаного ДТП транспортні засоби Toyota та Tesla отримали механічні ушкодження, тобто шкоди завдано внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки.
Під час розгляду справи було встановлено, що наслідки ДТП не перебувають у безпосередньому причинному зв`язку із діями водія ОСОБА_1 , що вказує на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Представник водія автомобіля Тоуоа проти закритття провадження у справі не заперечував.
Тобто, рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено відсутність вини ОСОБА_1 у вищевказаному ДТП.
Частинами 4, 5 ст. 82 ЦПК України, встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Отже, не потребують доказуванню обставини, відсутності вини ОСОБА_1 у вищевказаному ДТП.
З урахуванням наведеного, правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 шкоди заподіяної ДТП немає.
Крім того, як вказувалось вище між Позивачем та водієм автомобіля Toyota ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу «все включено» N? 221524а9к3 від 07.08.2019. Відповідно до умов вказаного договору страховими випадками є в тому числі і ДТП, що сталися, як з виною так і без вини страхувальника - водія автомобіля Toyota - ОСОБА_3 .
Тобто, в даному випадку, позивач здійснивши виплату ОСОБА_3 грошових коштів, виконав свої обов?язки по договору добровільного страхування транспортного засобу «все включено»» N? 2215249к3 від 07.08.2019, що не є підставою для виникнення у ОСОБА_1 зобов?язань з відшкодування сплачених грошових коштів.
Просить у задоволенні вимог відмовити.
Представником позивача надіслано до суду відповідь на відзив, яка була зареєстровано 15.01.2024. Так, у даній відповіді зазначається, що постанова Соснівського районного суду міста Черкаси не заперечує факту настання самої дорожньо-транспортної події, як і не заперечує факту того, що шкода транспортному засобу «Toyota» державний номерний знак « НОМЕР_1 » була нанесена.
Стаття 6 Закону України "Про обов?язкове страхування цивільно-правової ідповідальності власників наземних транспортних засобів" вказує, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність страхована, за шкоду, заподіяну життю, здоров?ю та/або майну потерпілого.
З висновку експерта ЧНДЕКЦ N?4/589 від 18.09.2020 було встановлено, що руйнування гальмового диска заднього правого колеса автомобіля Tesla X90 державний номерний знак НОМЕР_3 , ймовірніше за все, виникло під час руху автомобіля до моменту ДТП, в такому випадку технічний стан транспортного засобу невідповідний. У п.п. г) ст. 38 статті 38 Закону 1961-IV, зазначено, що якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху, то страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов.
Згідно із чч. 1 та 2 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Тобто, Господарський суд проаналізувавши, подану позовну заяву та матеріали до неї встановив, що цивільно-правова відповідальність водія TESLA, державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 настала, а тому у страховика забезпеченого транспортного засобу виник обов?язок з відшкодування завданої Відповідачем шкоди.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було встановлено факт настання дорожньо-транспортної пригоди.
Також, варто зазначити, що відсутність постанови суду про притягнення водія до адміністративної відповідальності не може бути підставою для звільнення від цивільно-правової відповідальності за завдані збитки, так як вину особи в ДТП може бути підтверджено іншими доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо.
Представником відповідача 02.02.2024 до суду надано в свою чергу заперечення, у яких зазначає, що як вказувалось в відзиві на позовну заяву та не заперечується Позивачем, 21 вересня 2019 року на перехресті АДРЕСА_1 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota» під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «Tesla» під керуванням ОСОБА_1 .
Внаслідок вказаного ДТП транспортні засоби Toyota та Tesla отримали механічні ушкодження, тобто шкоди завдано внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки.
Відшкодування збитків заподіяних внаслідок двох джерел підвищеної небезпеки врегульовано ст. 1188 ЦК України, якою передбачено, що за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
З урахуванням наведеного посилання позивача на положення ст. 1166 ЦК України є невірним.
Більш того, Позивачем не спростовано встановлену рішенням суду, яке вступило в закону силу, обставину, про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто відсутня вина у вказаній ДТП, внаслідок чого провадження було закрите за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі N? 465/674/19 зазначено про те, що тлумачення статті 1188 ЦК України свідчить, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
З урахуванням наведеного немає правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 шкоди.
Посилання позивача на правові висновки Верховного суду у постановах від 14.09.2022 по справі N? 441/756/18 та від 26.01.2022 по справі N? 465/674/19 також не можуть братися судом до уваги виходячи з того, що обставини у вказаних справах та справою яка розглядається судом не є аналогічними.
Так, у справах на які посилається позивач, відносно учасників ДТП справа про вчинення адміністративного правопорушення, що спричинило ДТП, була закрита за закінченням строку накладення адміністративного стягнення, яка не є реабілітуючою обставиною та не підтверджує відсутність вини особи у вчиненні ДТП.
Натомість, як вказувалось вище, у справі яка розглядається навпаки, є рішення суду яке вступило в закону силу, відповідно до якого встановлено відсутність вини ОСОБА_1 у ДТП.
Ухвалою суду від 27.02.204 залучено у справу третьою особою ОСОБА_2 .
У судовому засіданні представник позивача адвокат Ніколаєв О.В. заперечував щодо задоволення позовних вимог Повідомив, що ОСОБА_1 не визнано винним у скоєнні ДТП рішення суду.
Інші особи у судове засідання не з`явились про причини неявки не повідомили.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом ч.ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Положеннями ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Аналогічні приписи щодо обов`язку доказування і подання доказів також зазначено в ч.1 ст. 81 цього Кодексу.
У відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з положеннями ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
За змістом ч.1 ст. 78 цього Кодексу суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Відповідно до ст. ст. 79, 80 ЦПК України, які регулюють достовірність та достатність доказів, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Приписами ч.ч.4-6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження тощо.

Так, між АТ «СК «АРКС» та ОСОБА_2 07.07.2019 укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту N? 221524a9к3. Предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов?язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Toyota», державний номерний знак « НОМЕР_1 ».

Відповідно до стархового акту № ARX2507850 від 21.10.2019 розмір страхового відшкодування становить 698917,81 грн.

Відповідно до Постанови Соснівського районного суду міста Черкаси від 10.02.2021, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністативного правопорушення.

При вирішення спірних правовідносин у цивільній справі суд застосовує наступні норми права.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як відомо, транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а так на підставі ч.2 ст. 1187 ЦК України. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Крім того, ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, оскільки вищезазначена дорожньо-транспортна пригода, від 21.09.2020 сталась не з вини відповідача, то право зворотної вимоги (регресу) у розмірі виплаченого відшкодування звідповідача відсутнє.

Суд відхиляє посилання позивача на висновок експерта ЧНДЕКЦ N?4/589 від 18.09.2020, яким було встановлено, що руйнування гальмового диска заднього правого колеса автомобіля Tesla X90 державний номерний знак НОМЕР_3 , ймовірніше за все, виникло під час руху автомобіля до моменту ДТП, в такому випадку технічний стан транспортного засобу невідповідний, та як наслідок посидання на застосування п.п. г) ст. 38 статті 38 Закону 1961-IV, якою зазначено, що якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху, то страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов.

Згідно з наданим витягом з ЄРДР кримінальне провадження № 0005224 від 21.09.2019 з фабулою «21.09.2019 близько 09 год. 45 хв. Водій автомобіля Tesla X90 державний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_1 рухаючись по вул. Гагаріна в м. Черкаси, зі сторони Замкового узвозу в напрямку вул. Богдана Хмельницького, на перехресті з вул. С. Жужоми, виїхав на смугну зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем Toyota Camry державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо- транспортної пригоди водій ОСОБА_1 та пасажир автомобіля Toyota Camry НОМЕР_6 ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження» закрите 25.09.2020 на піставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України - кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Окрім цього, даний висновок до матеріалів цивільної справи, як доказ не долучено, а є посилання на нього у постанові суду від 10.02.2021 (справа 711/10907/20), якою, провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрито.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини 1, 2 ст. 89 ЦПК України).

Варто звернути увагу на те, що згідно ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Більш того, позивач посилається на рішення Господарського суду міста Києва у справі 910/12880/21, відповідно до якого здійснена виплата у розмірі 100000 грн, яке знову ж таки до матеріадів даної справи не долучене.

Оскільки суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову, позовні вимоги щодо відшкодування судових витрати пов`язаних сплатою судового збору задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.. ст.. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

У позові Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС»» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення буде виготовлено протягом п`яти робочих днів.

Головуючий: Н. М. Кондрацька