Справа № 125/2156/23
Провадження № 22-ц/801/1393/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Салдан Ю. О.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 рокуСправа № 125/2156/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Стадника І.М.,

за участі секретаря судового засідання Луцишина О.П., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Барського районного суду Вінницької області від 09 квітня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Барського районного суду Вінницької області із позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що був клієнтом АТ «Державний ощадний банк України» та мав у цьому банку відкриті рахунки.

26.06.2023 близько 10 год. 28 хв. позивач зайшов на сайт, де була інформація щодо отримання допомоги внутрішньо переміщеним особам від ООН, та ввів останні 4 цифри зарплатної картки, а також номер мобільного телефону за вказаними на сайті реквізитами, більше ніяких даних не вводив. Упродовж усієї доби 26 червня позивачу неодноразово телефонували шахраї, однак жодної вразливої банківської інформації щодо своїх рахунків він їм не повідомив.

У ніч з 26 на 27 червня 2023 року з 23:31 по 00:00 без дозволу позивача через систему онлайн-банкінгу «Ощад24/7» шахраї почали здійснювати незаконні транзакції та викрадати з рахунків позивача кошти. Всього здійснено 42 спроби вчинення операцій по рахунку, з яких 11 успішних. Незаконні транзакції відбувались майже безперервно з великою швидкістю, більшість спроб було відхилено. Під час викрадення коштів шахраї додатково здійснювали перекази між власними рахунками позивача, та створили дві віртуальні банківські картки.

Внаслідок незабезпечення банком безпеки рахунків позивача, успішно вдалося списати такі кошти:

із зарплатного рахунку НОМЕР_1 :

26.06.2023 року о 23:31 год - 9 903 грн;

26.06.2023 року о 23:36 год - 15 000 грн;

26.06.2023 року о 23:46 год - 48 000 грн;

26.06.2023 року о 23:51 год - 10 000 грн.

3 кредитного рахунку НОМЕР_2 :

26.06.2023 року о 23:34 год - 4 045 грн та комісія за отримання готівки за рахунок кредитних коштів в сумі 119, 60 грн;

26.06.2023 року о 23:34 год - 4 045 грн та комісія за отримання готівки за рахунок кредитних коштів в сумі 119, 60 грн;

26.06.2023 року о 23:58 год - 4 824 грн та комісія за отримання готівки за рахунок кредитних коштів в сумі 93, 56 грн;

27.06.2023 року о 00:00 год - 8 085 грн та комісія за отримання готівки за рахунок кредитних коштів в сумі 239, 20 грн.

При цьому до моменту вчинення незаконних списань, початковий кредитний баланс цієї кредитної картки був нульовим, тобто кредитної заборгованості у позивача не було взагалі. Однак, внаслідок проведення шахрайських транзакцій по цьому кредитному рахунку не з вини позивача утворилася кредитна заборгованість в розмірі 11 570, 96 грн. Для того, щоб погасити цю заборгованість, позивач вніс на цей кредитний рахунок кошти в сумі 11 721 грн, включаючи комісію.

З новоствореного шахраями рахунку НОМЕР_3 списано:

26.06.2023 року о 23:37 год - 4 000 грн;

26.06.2023 року 23:38 год - 4 800 грн.

З новоствореного шахраями рахунку НОМЕР_4 списано: 27.06.2023 року о 00:00 год - 4 500 грн.

Після того, як позивач виявив, що відбулись несанкціоновані списання коштів, він вжив всіх можливих заходів, щоб унеможливити подальше списання коштів, зокрема зателефонував у поліцію, на «гарячу лінію» АТ «Державний ощадний банк України».

Позивач вказував, що ім`я власника рахунку та номер платіжної картки без решти необхідних реквізитів для виконання платіжної операції не є вразливим платіжними даними, тому введення позивачем на сайті останніх чотирьох цифр номера банківської картки не могло призвести до несанкціонованого втручання в систему онлайн-банкінгу «Ощад24/7». Жодні паролі та ПІН-коди під час шахрайського списання коштів на мобільний номер позивача не надходили. На переконання позивача, саме внаслідок незабезпечення відповідачем безпеки банківських рахунків позивача його права було порушено, заподіяно значної майнової шкоди, виникла кредитна заборгованість та подальше неправомірне зарахування банком коштів в рахунок погашення цієї заборгованості. Сума заподіяної шкоди, за підрахунками позивача, становить 129 494,96 гривень.

Крім того, позивач вказував, що підписував лише заяву про приєднання від 20.10.2021, а договору банківського обслуговування не підписував, тому неможливо з`ясувати, які саме умови договору діяли між сторонами. Крім відшкодування прямої шкоди, оскільки банк не повернув неправомірно списані кошти, то позивач вважав, що банк повинен також сплатити пеню відповідно до частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в сумі 477 836,40 грн.

В обґрунтування моральної шкоди позивач зазначив, що протиправна поведінка банку завдала позивачу значних душевних страждань та переживань, призвела до погіршення фізичного та емоційного самопочуття, зниження працездатності, погіршення якості життя позивача та його сім`ї, зниження рівня платоспроможності позивача. Втрата великої суми коштів викликала стан відчаю, адже ці кошті складали сімейний бюджет. Внаслідок пережитого стресу дружина позивача потрапила до лікарні і мала значні проблеми із фізичним здоров`ям.

Посилаючись на зазначене, позивач звернувся до суду і просив визнати недійсними, безпідставними як такі, що були вчинені не за розпорядженням та без дозволу ОСОБА_2 , такі банківські операції (транзакції): - по рахунку НОМЕР_1 , які відбулися: 26.06.2023 року о 23:31 год на суму 9 903 грн; 26.06.2023 року о 23:36 год на суму 15 000 грн; 26.06.2023 року о 23:46 год на суму 48 000 грн; 26.06.2023 року о 23:51 год на суму 10 000 грн; - по рахунку НОМЕР_2 , які відбулися: 26.06.2023 року о 23:34 год на суму 4 045 грн, включно з комісією 119,60 грн; 26.06.2023 року о 23:34 год на суму 4 045 грн, включно з комісією 119,60 грн; 26.06.2023 року о 23:58 год на суму 4 824 грн, включно з комісією 93,56 грн; 27.06.2023 року о 00:00 год на суму 8 085 грн, включно з комісією 239,20 грн; - по рахунку НОМЕР_3 , які відбулися: 26.06.2023 року о 23:37 год на суму 4 000 грн; 26.06.2023 року 23:38 год на суму 4 800 грн; - по рахунку НОМЕР_4 , які відбулися: 27.06.2023 року о 00:00 год на суму 4 500 грн; визнати кредитну заборгованість по рахунку НОМЕР_2 в сумі 11 570, 96 грн безпідставною, такою, що виникла не з вини ОСОБА_2 ; зобов`язати АТ «Державний ощадний банк України» повернути ОСОБА_2 безпідставно списані з його банківських рахунків кошти в сумі 117 773,96 грн, а також 11 721,00 грн, які були зараховані банком в погашення недійсної кредитної заборгованості; стягнути з АТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_2 пеню у розмірі трьох відсотків за кожний день прострочення банком зобов`язання з повернення коштів в сумі 477 836,40 грн; стягнути з АТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_2 компенсацію моральної шкоди в розмірі 50 000 грн.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 09 квітня 2024 рокупозов задоволено частково.

Визнано недійсними банківські операції (транзакції):

по рахунку НОМЕР_1 , які відбулися: 26.06.2023 року о 23:31 год. на суму 9 903 гривень; 26.06.2023 року о 23:36 год. на суму 15 000 гривень; 26.06.2023 року о 23:46 год. на суму 48 000 гривень; 26.06.2023 року о 23:51 год. на суму 10 000 гривень;

по рахунку НОМЕР_5 , які відбулися: 26.06.2023 року о 23:34 год. на суму 4 045 гривень; 26.06.2023 року о 23:34 год. на суму 4 045 гривень; 26.06.2023 року о 23:58 год. на суму 4 824 гривень; 27.06.2023 року о 00:00 год. на суму 8 085 гривень;

по рахунку НОМЕР_6 , які відбулися: 26.06.2023 року о 23:37 год. на суму 4 000 гривень; 26.06.2023 року о 23:38 год. на суму 4 800 гривень;

по рахунку НОМЕР_4 , які відбулися: 27.06.2023 року о 00:00 год. на суму 4 500 гривень.

Визнано кредитну заборгованість по рахунку НОМЕР_2 в сумі 11 570 гривень 96 копійок безпідставною і такою, що виникла не з вини ОСОБА_2 .

Стягнено з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_2 безпідставно списані з його рахунків кошти в загальній сумі 129 494 гривні 96 копійок.

Стягнено з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_2 30 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнено з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь держави 2336 гривень 39 копійок судового збору.

В решті позовних вимог щодо стягнення пені і моральної шкоди - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, АТ «Державний ощадний банк України» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що 20.10.2021 ОСОБА_2 підписав Заяву про приєднання № 660864111/201021 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку, внаслідок чого беззастережно приєднався до вказаного Договору, який є договором приєднання в розумінні статті 634 ЦК України.

Відповідно до п. п. 2.1, 2.2 Правил позивач повинен вживати всіх можливих заходів для запобігання втрати, крадіжки чи незаконного використання платіжної картки.

26.06.2023 о 09:24:31 позивачем здійснено реєстрацію в системі дистанційного банківського обслуговування «Ощад 24/7» за допомогою телефонного пристрою. Для реєстрації і встановлення нового мобільного додатку використовуються реквізити ПК та ПІН-код до неї, які відомі тільки клієнту, а також одноразові ОТР-паролі, які надаються клієнту в автоматичному режимі на фінансовий номер мобільного телефону. Без введення коду, який направлявся на фінансовий номер позивача, вхід до системи «Ощад 24/7» та проведення операцій щодо перерахунку коштів не можливий. Згаданий код міг бути відомий тільки особі, яка здійснювала операції з платіжною карткою, а саме позивачу, оскільки направлявся на його номер телефону, зокрема 26.06.2023 о 09:21:20 позивачу надійшло смс із кодом, після чого позивачем було відкрито два рахунки і створено власні Digital картки. Digital картки було створено на підставі сформованих в системі «Ощад 24/7» заяв, підписання яких відбулося з використанням пароля позивача, що відповідно до п. 3.4 договору має таку ж юридичну силу, як і документи, що були подані позивачем на паперовому носії та підписані власноруч позивачем.

Відповідач вказує, що в період з 26.06.2023 з 23:31:11 год. по 00:00:42 год. 27.06.2023 позивачем було здійснено низку переказів коштів як на власні картки, так і на картки інших банків.

При цьому, як зазначає відповідач, верифікацію проведено коректно за допомогою введення позивачем даних платіжної картки, зокрема CVC та з використанням коду-доступу, який надходив після введення даних платіжної картки на фінансовий номер телефону позивача, смс 26.06.2023 09:21:20, без введення якого операцію щодо перерахунку коштів неможливо завершити, згаданий код міг бути відомий тільки позивачу.

Про результати кожної операції позивача було повідомлено банком за допомогою смс-повідомлень на фінансовий номер телефону позивача.

Позивач здійснив розголошення інформації, щодо даних банківських карток, оскільки 26.06.2023 він направляв свої дані невідомим особам через невідомий сайт та ввів останні чотири цифри платіжної картки та номер мобільного телефону, який є фінансовим номером, що на переконання відповідача, призвело до здійснення операцій по рахунках позивача сторонніми особами.

Разом з тим, на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» Дем`янов І.Ю. подав клопотання, в якому просив проводити судове засідання у цій справі, призначене на 10 липня 2024 року о 09:30 год., в суді апеляційної інстанції у режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, однак у визначений час на зв`язок із судом не вийшов.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка учасників справи, які належним чином повідомленні про місце, час та дату судового засідання, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно з ч. 1-3,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованими. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом встановлено, що 20.10.2021 ОСОБА_2 підписав заяву про приєднання № 660864111/201021 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) АТ «Ощадбанк». У заяві було вказано, що ОСОБА_2 просить відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 за тарифним пакетом «зарплатний».

20.10.2021 ОСОБА_2 підписав також іншу заяву про приєднання № 660864111/201021 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) АТ «Державний ощадний банк України», у якій було вказано, що ОСОБА_2 просить відкрити поточний рахунок № НОМЕР_2 за тарифним пакетом «Мій комфорт».

20.10.2021 ОСОБА_2 уклав із АТ «Державний ощадний банк України» кредитний договір шляхом підписання заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), у якій викладені умови кредитування. Зокрема, у пункті 5.1. заяви вказано, що підписанням цієї Заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) (далі - Заява), яка є складовою Заяви про приєднання, Клієнт укладає з Банком Кредитний договір, ініціює одержання Кредиту на споживчі потреби та погоджується з умовами користування Кредитом відповідно до умов Кредитного договору та підтверджує укладення між ним та Банком Кредитного договору з істотними умовами кредитування, викладеними в цій Заяві (зокрема, розміром Кредиту) та в Кредитному договорі.

У вказаній заяві сторони узгодили умови кредитування. Зокрема, на картковий рахунок № НОМЕР_2 було встановлено Кредит з максимальним розміром Кредиту 250 000 гривень, строк користування Кредитом - до дати закінчення строку дії Платіжної картки, процентна ставка за Кредитом (крім Грейс-періоду) - фіксована 38.00 процентів річних, процентна ставка за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки - 0.001 процентів річних, процентна ставка за перевищення 60 (шістдесят) процентів річних витратного ліміту по поточному рахунку (Несанкціонований овердрафт) періодичність сплати процентів - щомісячно, порядок погашення кредиту - щомісячно в розмірі не менше обов`язкового щомісячного платежу, що складає 5% від суми використаних кредитних коштів.

Підписання ОСОБА_2 і представником АТ «Державний ощадний банк України» вказаних заяв про приєднання визнали сторони, і підтверджується наданими відповідачем копіями вказаних заяв, які містять власноручні підписи позивача і представника відповідача.

26.06.2023 за допомогою системи дистанційного банківського обслуговування «ОЩАД 24/7» на ім`я ОСОБА_2 було відкрито рахунки № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 , за якими створено Digital картки.

Відповідно до виписок по рахунку, за період з 23:31:11 26.06.2023 по 00:00:42 27.06.2023 по рахунках № НОМЕР_3 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_1 з використанням Платіжних карток № 580116, № 752077 власних Digital карток № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 було здійснено наступні операції.

По зарплатному рахунку № НОМЕР_1 :

26.06.23 о 23:31 переказ коштів з рахунку через UKR KYIV MOBILE BANKING в сумі 9 800.00 грн. на платіжну картку № НОМЕР_10 (113495) (Монобанк), комісія: -103,00 грн. всього: -9 903,00 грн.;

26.06.23 о 23:36 переказ коштів з рахунку через UKR KYIV MOBILE BANKING НОМЕР_11 в сумі 15 000,00 грн. на Digital картку Ощадбанк НОМЕР_7 , відкриту на ім`я ОСОБА_2 ;

26.06.23 о 23:46 платіж в сумі 48 000,00 грн. на довільні реквізити, призначення платежу - для поповнення карткового рахунку № НОМЕР_12 , відкритого на ім`я ОСОБА_3 ШТИМ;

26.06.23 о 23:51 переказ коштів з рахунку через UKR KYIV MOBILE BANKING НОМЕР_13 в сумі 10 000,00 грн. на платіжну картку № НОМЕР_14 ), відкриту на ім`я ОСОБА_2 (зараховано на кредитну картку).

По кредитному рахунку № НОМЕР_2 :

26.06.23 23:34 переказ коштів з рахунку через UKR KYIV MOBILE BANKING в сумі 4 000,00 грн. на платіжну картку № НОМЕР_10 ( НОМЕР_15 ) (Монобанк), комісія за переказ коштів 45,00 грн, всього: 4045,00 грн (комісія за отримання готівки за рахунок кредитних коштів в сумі 119,60);

26.06.23 о 23:34 переказ коштів з рахунку через UKR KYIV MOBILE BANKING НОМЕР_16 в сумі 4 000,00 грн. на платіжну картку № НОМЕР_10 (113495) (Монобанк), комісія 45,00 грн, всього: 4 045,00 грн (комісія за отримання готівки за рахунок кредитних коштів в сумі 119,60);

26.06.23 23:51 зарахування переказу на рахунок СН Payment UKR KYIV Perekaz vid VIKTOR Z. 10 000,00 грн;

26.06.23 23:58 переказ коштів з рахунку через UKR KYIV MOBILE BANKING в сумі 4 800,00 грн. на платіжну картку № НОМЕР_9 ( НОМЕР_17 ) (Digital картка Ощадбанк відкрита на ім`я ОСОБА_2 ), комісія: 824,00 грн, всього: 4 824,00 грн (комісія за отримання готівки за рахунок кредитних коштів в сумі 93,56 грн);

27.06.23 00:00 переказ коштів з рахунку через UKR KYIV MOBILE BANKING в сумі 8 000,00 грн. на платіжну картку № НОМЕР_10 (113495) (Монобанк), комісія 85,00 грн, всього: 8 085,00 грн (комісія за отримання готівки за рахунок кредитних коштів в сумі 239,20 грн);

По рахунку № НОМЕР_3 , за яким відкрито Digital картку Ощадбанк:

26.06.23 23:36 зарахування переказу на рахунок СН Рayment UKR KYIV Perekaz vid VIKTOR Z. у сумі 15 000,00 грн;

26.06.23 о 23:37 переказ коштів з рахунку через UKR KYIV MOBILE BANKING в сумі 4000,00 грн на платіжну картку № НОМЕР_10 (113495) (Монобанк);

26.06.23 23:38 переказ коштів з рахунку через UKR KYIV MOBILE BANKING в сумі 4 800,00 грн. на платіжну картку № НОМЕР_10 (113495) (Монобанк).

По рахунку № НОМЕР_4 , за яким відкрито Digital картку Ощадбанк:

26.06.23 23:58 зарахування переказу на суму 4 800,00 грн; рахунок СН Рayment UKR KYIV Perekaz vid VIKTOR Z.;

27.06.23 00:00 переказ коштів з рахунку через UKR KYIV MOBILE BANKING в сумі 4 500,00 грн. на платіжну картку № НОМЕР_10 (113495) (Монобанк).

Здійснення вищезазначених операцій з переказу коштів між рахунками, які відкриті на ім`я ОСОБА_2 і на рахунки, відкриті на ім`я інших осіб, підтверджується наданим позивачем і відповідачем виписками щодо руху коштів за рахунками.

Перекази коштів здійснювалися через систему дистанційного банківського обслуговування «ОЩАД 24/7», що не оспорювалося позивачем, і підтверджується наданими відповідачем витягами з інформаційної системи «ОЩАД 24/7».

Оскаржувані позивачем операції щодо переказу коштів здійснювалися на іншому пристрої, ніж той, яким раніше користувався позивач, а саме на пристрої JNY-LX1, ID цього пристрою - 979fd5b3a0da830a. Вказане підтверджується наданим відповідачем витягом з інформаційної системи «ОЩАД 24/7».

27.06.2023 ОСОБА_2 звернувся до АТ «Державний ощадний банк України» із заявою з приводу несанкціонованого списання грошових коштів, що відбулося 26.06.2023, з платіжної картки № НОМЕР_18 на суму 48000 грн, 9800 грн, 15000 грн, 10000 грн, у якій вказав, що не здійснював зазначених операцій і просив повернути йому списані кошти.

04.07.2023 ОСОБА_2 звернувся до АТ «Державний ощадний банк України» із заявою з приводу несанкціонованого списання грошових коштів, що відбулося 26.06.2023, з платіжної картки № НОМЕР_19 на суму 4000 грн, 4000 грн, 4 800,00 грн, 8000 грн, у якій вказав, що не здійснював зазначених операцій і просив повернути йому списані кошти.

05.07.2023 ОСОБА_2 звернувся до АТ «Державний ощадний банк України» з двома заявами: з приводу несанкціонованого списання грошових коштів з платіжної картки № НОМЕР_20 на суму 4000 грн і 4 800,00 грн, що відбулося 26.06.2023, а також з картки № НОМЕР_21 на суму 4500 грн, що відбулося 27.06.2023, у яких вказав, що не здійснював зазначених операцій і просив повернути йому списані кошти.

Заявою від 05.07.2023 ОСОБА_2 було оскаржено операції щодо списання коштів з платіжної картки № НОМЕР_21 на суму 4 500,00 грн.

06.07.2023 ОСОБА_2 подав до АТ «Державний ощадний банк України» заяву про розірвання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та/або закриття рахунку, у якій просив розірвати укладений між ним і Банком договір та закрити наступний рахунок НОМЕР_4 (який було відкрито 26.06.2023). Вказане підтверджується наданою відповідачем копією заяви, які містить власноручний підпис ОСОБА_2 , що не оспорювалося позивачем

06.07.2023 ОСОБА_2 також подав до АТ «Державний ощадний банк України» заяву про розірвання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та/або закриття рахунку, у якій просив розірвати укладений між ним і Банком договір та закрити наступний рахунок НОМЕР_3 (який було відкрито 26.06.2023). Вказане підтверджується наданою відповідачем копією заяви, які містить власноручний підпис ОСОБА_2 , що не оспорювалося позивачем.

За заявою ОСОБА_2 від 27.06.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.06.2023 було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 190 Кримінального кодексу України. Короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 0002512: 27.06.2023 до Шевченківського УП ГУНП в м. Києві із заявою звернувся гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що 26.06.2023 приблизно о 10 годині 30 хвилин під час переходу за інтернет-посиланням фішингового сайту «ВПО допомога від ООН», останній ввів свій номер телефону НОМЕР_22 та реквізити належної йому банківської картки, а саме останні 4 цифри НОМЕР_23 , після чого з його картки були зняті грошові кошти декількома транзакціями на загальну суму 112 000 гривень, таким чином, невстановлена особа шахрайським шляхом, за допомогою незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, заволоділа грошовими коштами заявника.

У листі АТ «Державний ощадний банк України» №100.16-11/36064/2023 від 17.07.2023 у відповідь на звернення ОСОБА_2 стосовно опротестованих ним операцій на загальну суму 116900 грн, Банк зазначив про те, що операції з використанням Інтернет ресурсу/«Ощад 24/7» були проведені коректно, вказав на відсутність підстав для повернення грошових коштів та рекомендував звернутися до правоохоронних органів.

Відповідно до відповіді ПрАТ «Київстар» № 666/3/14 від 22.01.2024 на виконання ухвали від 08.01.2023 у справі № 125/2156/23, комунікаційні послуги за номером телефону НОМЕР_24 в період з 26.06.2023 по 27.06.2023 надавались на умовах передплаченої форми обслуговування, без укладання договору або реєстрації.

Отримання вхідних телефонних дзвінків номером телефону НОМЕР_24 з телефонного номеру, який обслуговується на умовах письмового договору і зареєстрований за юридичною особою АТ «Державний ощадний банк України», протягом 26.06.2023 року та 27.06.2023 року комунікаційним обладнанням ПрАТ «Київстар» не зафіксовано.

ПрАТ «Київстар» зафіксовано отримання вхідних СМС повідомлень телефонним номером НОМЕР_24 від абонента «Oschadbank» 26.06.2023 та 27.06.2023, зокрема:

одне СМС - 26.06.2023 о 09:24:24 - відображено також у витягу з інформаційної системи «ОЩАД 24/7», який надав відповідач;

два СМС - 26.06.2023 о 12:49:39 - відсутні у витягу з інформаційної системи «ОЩАД 24/7»;

два СМС - 26.06.2023 о 23:40:05 - відсутні у витягу з інформаційної системи «ОЩАД 24/7»;

два СМС - 26.06.2023 о 23:44:31 - відсутні у витягу з інформаційної системи «ОЩАД 24/7»;

одне СМС - 26.06.2023 о 23:59:59 - відображено також у витягу з інформаційної системи «ОЩАД 24/7», який надав відповідач, зміст повідомлення стосувався тимчасового блокування доступу до веб-банкінгу;

одне СМС - 27.06.2023 о 00:00:25 - відображено також у витягу з інформаційної системи «ОЩАД 24/7», який надав відповідач, зміст повідомлення стосувався тимчасового блокування доступу до веб-банкінгу;

три СМС - 27.06.2023 о 00:08:50 - відображені також у витягу з інформаційної системи «ОЩАД 24/7», який надав відповідач, зміст повідомлень стосувався деактивації карт.

Згідно з даними витягу з інформаційної системи «ОЩАД 24/7» 27.06.2023 о 00:05 було заблоковано зарплатний рахунок НОМЕР_1 , о 00:07 було заблоковано рахунок НОМЕР_3 (який було відкрито 26.06.2023), рахунок НОМЕР_4 (який було відкрито 26.06.2023), кредитний рахунок НОМЕР_2 і рахунок НОМЕР_25 (який було відкрито 20.06.2022) з коментарями - підозра на шахрайство.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що саме на Банку, як на фінансовій установі, лежить обов`язок захистити споживача банківських послуг, котрий є слабшою стороною, від цифрового шахрайства.

Суд зауважив, що розголошення лише номера банківської картки не дозволяє здійснювати платіжні операції, оскільки під час здійснення дистанційних операцій, банк зобов`язаний застосовувати посилену автентифікацію, яка ґрунтується на використанні двох чи більше сукупностей даних, що належать до різних категорій, відтак має бути побудована таким чином, щоб розголошення одного набору даних не потягло можливість здійснювати неправомірні платіжні операції.

Суд першої інстанції вважав, що позивач не робив платежів в мережі Інтернет з використанням платіжних систем, де потрібно було б ввести реквізити платіжної картки (зокрема, номер картки, дату закінчення строку дії, тризначний код CVV). Натомість усі оспорювані операції з переказів коштів здійснювалися через мобільний банкінг - з використанням системи дистанційного обслуговування рахунку у вигляді мобільного додатку «Ощад24/7», котрий є сервісом, який надається АТ «Ощадбанк». Тому посилання банку на правові висновки Верховного Суду, які стосувалися інших фактичних обставин, зокрема, здійснення платежів через платіжну систему IPAY (постанова від 25.07.2022 у справі №577/2701/20), є нерелевантним до обставин цієї справи.

Крім того, суд вказав, що відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на ім`я позивача, не є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, суд дійшов висновку про визнання недійсними банківських операцій, які здійснені без волевиявлення позивача, визнання безпідставною і такою, що виникла не з вини позивача кредитну заборгованості по кредитному рахунку в сумі 11570,96 грн, і про стягнення з відповідача на користь позивача шкоди, завдану здійсненням неправомірних платіжних операцій з його рахунків.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (тут і далі в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором: повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу; забезпечити користувачу можливість інформувати банк про втрату електронного платіжного засобу.

Відповідно до пункту 11 Розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 705 від 05 листопада 2014 року, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Такі висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц, від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16-ц, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 16 серпня 2023 року № 176/1445/22.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 серпня 2020 року в справі №766/19614/18 (провадження № 1-19350св19) вказано, що:

«суди попередніх інстанцій вважали недоведеним те, що ОСОБА_1 ініціював збільшення кредитного ліміту за своїм картковим рахунком, здійснював спірні грошові перекази, а також що про ці операції його було повідомлено у момент їх вчинення.

Встановивши такі обставини та врахувавши відсутність доказів того, що ОСОБА_1 своїми діями або бездіяльністю сприяв втраті чи незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера та іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про зупинення нарахування процентів та штрафних санкцій ОСОБА_1 по кредитній картці № НОМЕР_1 на розмір заборгованості 31 712 грн, яка виникла у зв`язку із неправомірним списанням без його волевиявлення кредитних коштів та подальшим нарахуванням на цю суму процентів і штрафних санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у зокрема постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц (провадження № 61-1856св17), від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц (провадження № 61-10469св18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 182/3171/16 (провадження № 61-24548св18), від 23 січня 2020 року у справі № 179/1688/17 (провадження № 61-12707св19).

Колегія суддів також погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про безпідставність транзакцій, які були здійснені в період із 02 год 32 хв по 04 год 14 хв 16 квітня 2018 року з використанням платіжної картки ОСОБА_1 № НОМЕР_26 , у зв`язку із чим залишок коштів по цій картці підлягає відновленню.

Сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1, не є підставою для відмови у задоволенні позову».

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач фактично не оспорює, що мало місце зовнішнє шахрайське заволодіння грошовими коштами ОСОБА_2 невстановленими особами.

Посилання АТ «Державний ощадний банк України» на ту обставину, що відповідач порушив Договір комплексного банківського обслуговування, оскільки своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати стороннім особам проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження. Відповідач не довів того, що ОСОБА_2 втрачав та/або сприяв незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Колегія суддів звертає увагу, що саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Суд апеляційної інстанції враховує, що судом першої інстанцій встановлено факт звернення позивача до банку про скасування спірних транзакцій, а так само його звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно нього шахрайських дій.

Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у позивача була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування, а банком не заперечено факту його звернення з вимогою про скасування цих транзакцій.

З огляду на наведене, судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 89, 263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для задоволення позову.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на відсутність підстав для стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача колегією суддів не беруться до уваги, оскільки неналежне виконання банком своїх зобов`язань щодо захисту коштів позивача, здійснення банком невідомих позивачу транзакцій і списання його грошових коштів, у тому числі і кредитних, порушило життєві плани позивача та зумовило істотні зміни у звичайному способі його. Позивач вимушений витрачати час і зусилля на звернення до відповідача з вимогою про повернення коштів, звернення до правоохоронних органів, збирання необхідних доказів, звернення до адвоката та до суду, щоб довести порушення своїх прав. З урахуванням завданих позивачу душевних і фізичних страждань та переживань, викликаних неналежним виконанням банком своїх зобов`язань, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що з відповідача на корись позивача необхідно стягнути 30 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Доводи відповідача про те, що суму шкоди необхідно обраховувати лише з тих сум, які були перераховані на картки в інших банках сторонніх осіб, не беручи до уваги суми тих переказів, які здійснювалися між рахунками, що відкриті на ім`я позивача, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки як вірно було зазначено судом першої інстанції, під час судового розгляду не встановлено безспірних доказів того, що відкриті у період здійснення оспорюваних операцій два рахунки були відкриті самим позивачем, тому виходячи із розподілу тягаря доказування, слід керуватися тим, що рахунки № НОМЕР_6 (від 26.06.2023) і № НОМЕР_4 (від 26.06.2023) були відкриті без волевиявлення позивача.

Відтак, визначаючи розмір завданої шкоди, суд першої інстанції вірно виходив із загальної суми усіх неправомірних операцій з рахунками позивача, враховуючи перекази з належних позивачу рахунків на ті рахунки, які були відкриті у день здійснення оспорюваних операцій - сума таких операцій становить 117773,96 грн, а також 11721 грн - кредитна заборгованість по кредитному рахунку, що в сумі становить 129494,96 грн.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який з дотриманням вимог статей 367, 368 ЦПК України перевірив їх та спростував відповідними висновками.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Взявши до уваги зазначені вище обставини, а також вимоги законодавства, колегія суддів дійшла переконання, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, які регулюють правовідносини сторін та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову..

При вирішенні спору, судом було враховано всі обставини справи, надано оцінку усім належним доказам.

Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Відтак, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують.

За таких обставин, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»залишити без задоволення.

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 09 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10 липня 2024 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

І.М. Стадник