Номер провадження № 2-о/521/451/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Шевчук Н.О., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , Служби у справах дітей Одеської міської ради, Військової частини НОМЕР_1 про встановлення факту самостійного виховання дитини

ВСТАНОВИВ:

22.07.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Малиновського районного суду міста Одеси через підсистему «Електронний суд» із заявою про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини, аргументованою тим, що встановлення в судовому такого факту в судовому порядку надасть заявниці можливість звільнення з військової служби.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі суд виходить з такого.

Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами 1, 2, 4 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у ст. 315 ЦПК України не є вичерпним.

Так, ст. 318 ЦПК України визначено, шо у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт та чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Судом, з тексту поданої ОСОБА_1 заяви, визначено, що вона фактично просить встановити факт самостійного виховання неповнолітньої дитини, оскільки такий факт, встановлений судом надасть їй можливість звільнитися з військової служби.

Визначаючи, чи пов`язується із встановленням відповідного факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення ст. 1 ЦК України.

Так, за змістом ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Отже, суд констатує, що встановлення факту самостійного виховання дитини заявником пов`язане з виконанням військового обов`язку, безпосередньо стосується проходження військової служби.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

В ухвалі від 26.10.2023 року у справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 року (справа №362/643/21) зазначено, що військова служба є різновидом публічної, тому спори з приводу проходження військової служби належать до юрисдикції адміністративних судів.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Підпунктом г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено право військовослужбовців, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років на звільнення з військової служби під час мобілізації.

Міністерство оборони України, інші центральні органи виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, а також територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації (стаття 1 Закону України «Про оборону України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (п. 1 ч. 1 цієї статті).

Враховуючи те, що заявник просила встановити факт самостійного виховання дитини, зокрема для реалізації права на звільнення з військової служби як особа, що самостійно виховує дитину віком до 18 років, встановлення такого факту зумовлене необхідністю довести наявність права у відносинах, що виникають у зв`язку з проходженням військової служби, з огляду на що даний спір стосується сфери публічно-правових відносин, а отже не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

При цьому, обставини самостійного виховання дитини військовослужбовцем для звільнення з військової служби повинні доказуватись під час вирішення публічно-правового спору.

У справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі, Велика Палата Верховного Суду у п. 33-35 постанови від 30.01.2020 року зазначила, що вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Верховний Суд звернув увагу на те, що справи щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються в порядку окремого провадження за правилами ЦПК України. Розгляд справ окремого провадження має свої особливості, які не властиві та не притаманні адміністративному судочинству.

Разом з тим, ч. 2 ст. 245 КАС України визначено перелік судових рішень, які уповноважений прийняти адміністративний суд у разі задоволення позову. Встановлення факту, що має юридичне значення, серед цього переліку відсутнє.

Отже, у даному разі наявне виникнення спору з суб`єктом владних повноважень, зокрема, які стосуються порушеного заявником питання, остання вправі звернутися до адміністративного суду із позовними вимогами до відповідного уповноваженого органу і певні факти, які мають значення для правильного вирішення спору, підлягають встановленню судом у мотивувальній частині судового рішення.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання дитини не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 186 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання дитини слід відмовити.

Керуючись статтями п. 1 ч. 1 ст. 186, 258, 260, 265 Цивільного процесуального кодексу України, Малиновський районний суд міста Одеси

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , Служби у справах дітей Одеської міської ради, Військової частини НОМЕР_1 про встановлення факту самостійного виховання дитини.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст ухвали складено 23.07.2024 року.

Суддя: Н.О. Шевчук