УХВАЛА

15 липня 2024 року

м. Київ

справа № 638/8770/23

провадження № 61-9303ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 30 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ПриватБанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про захист прав споживачів, спростування недостовірної інформації про кредитну історію, захист честі, гідності та ділової репутації фізичної особи, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом до АТ «ПриватБанк», ТОВ «Українське бюро кредитних історій» про захист прав споживачів, спростування недостовірної інформації про кредитну історію, захист честі, гідності та ділової репутації фізичної особи, зобов`язання вчинити дії.

Позов мотивовано тим, що 05 серпня 2008 року між нею та АТ КБ «ПриватБанк» укладено договір поруки на забезпечення кредитного договору № 120/А-08 від 05 серпня 2008 року, який було укладено між ОСОБА_2 та ЗАТ «ПриватБанк».

У подальшому, вона звернулась до банку з метою отримання кредиту, проте АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено у видачі кредиту, оскільки вона знаходиться у «чорному списку» кредитної історії ТОВ «Українське бюро кредитних історій», АТ КБ «Приватбанк» у зв`язку з заборгованістю, яка виникла із зобов`язань за договором поруки від 05 серпня 2008 року.

Вважає дії банку є необґрунтованими, оскільки зобов`язання за договором поруки припинені у 2015 році внаслідок припинення поруки. Зазначала, що банком в порушення вимог Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» передано її персональні дані до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» без надання на це згоди позивача.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила визнати інформацію про заборгованість за договором поруки від 05 серпня 2008 року (за кредитним договором № 120/А-08), яка міститься у кредитній історії ОСОБА_1 , а саме: «поручитель, інформація за договором (6648771); тип кредиту - кредитний договір на поповнення обігових коштів: дата видачі кредиту - 05 серпня 2008 року; сума кредиту - 20 000 доларів США; поточна заборгованість - 1 507,36; валюта - USD; термін кредиту до - 05 серпня 2013 року; кредит відкритий; дата оновлення - 07 вересня 2020 року; вид забезпечення - кілька видів забезпечення; вартість забезпечення в базовій валюті - NA; донор інформації - ПриватБанк; історія погашення - ; загальна поточна заборгованість 41 542,84 грн», у ТОВ «Українське бюро кредитних історій» недостовірною та такою, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ТОВ «Українське бюро кредитних історій» виключити (видалити) вказану інформацію про заборгованість за договором поруки від 05 серпня 2008 року (за кредитним договором № 120/А-08);

- визнати дії АТ КБ «ПриватБанк» неправомірними щодо передачі недостовірної інформації, та такої, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію, наданої всупереч положенням пунктів 1, 2 частини першої статті 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» від 23 червня 2002 року № 2704-IV, до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» для формування кредитної історії про заборгованість за договором поруки від 05 серпня 2008 року (за кредитним договором № 120/А-08), яка міститься у кредитній історії ОСОБА_1 , а саме «поручитель, інформація за договором (6648771); тип кредиту - кредитний договір на поповнення обігових коштів; дата видачі кредиту - 05 серпня 2008 року; сума кредиту - 20 000 доларів США (USD); поточна заборгованість - «-1507.36»; валюта -USD; термін кредиту до - 05 серпня 2013 року; кредит відкритий; дата оновлення 07 вересня 2020 року; вид забезпечення - кілька видів забезпечення; вартість забезпечення в базовій валюті - NA; донор інформації - ПриватБанк; історія погашення -; загальна поточна заборгованість 41 542,84 грн»;

- зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» спростувати й видалити інформацію про заборгованість за договором поруки від 05 серпня 2008 року (за кредитним договором № 120/А-08), у розмірі 1507,36 доларів США.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 січня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано інформацію про заборгованість за договором поруки від 05 серпня 2008 року (за кредитним договором № 120/А-08), яка міститься у кредитній історії ОСОБА_1 , а саме «поручитель, інформація за договором (6648771); тип кредиту - кредитний договір на поповнення обігових коштів: дата видачі кредиту - 05 серпня 2008 року; сума кредиту - 20 000 доларів США; поточна заборгованість - «- 1507.36»; валюта - USD; термін кредиту до - 05 серпня 2013 року; кредит відкритий; дата оновлення - 07 вересня 2020 року; вид забезпечення-кілька видів забезпечення; вартість забезпечення в базовій валюті - NA; донор інформації - ПриватБанк; історія погашення -; загальна поточна заборгованість 41 542,84 грн», у ТОВ «Українське бюро кредитних історій» недостовірною та такою, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 .

Зобов`язано ТОВ «Українське бюро кредитних історій» виключити (видалити) інформацію про заборгованість за договором поруки від 05 серпня 2008 року (за кредитним договором № 120/А-08), яка міститься у кредитній історії ОСОБА_1 , а саме «поручитель, інформація за договором (6648771); тип кредиту - кредитний договір на поповнення обігових коштів; дата видачі кредиту - 05 серпня 2008 року; сума кредиту - 20 000 доларів США (USD); поточна заборгованість - «- 1507.36»; валюта - USD; термін кредиту до 05 серпня 2013 року; кредит відкритий; дата оновлення - 07 вересня 2020 року; вид забезпечення - кілька видів забезпечення; вартість забезпечення в базовій валюті - NA; донор інформації - ПриватБанк; історія погашення -; загальна поточна заборгованість 41 542 грн», у ТОВ «Українське бюро кредитних історій».

Визнано дії АТ КБ «ПриватБанк» неправомірними щодо передачі недостовірної інформації, та такої, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію, наданої всупереч положенням пунктів 1, 2 частини першої статті 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» від 23 червня 2002 року № 2704-IV, до ТОВ «Українське бюро кредитних історій», для формування кредитної історії про заборгованість за договором поруки від 05 серпня 2008 року (за кредитним договором № 120/А-08), яка міститься у кредитній історії ОСОБА_1 , а саме «поручитель, інформація за договором (6648771); тип кредиту - кредитний договір на поповнення обігових коштів; дата видачі кредиту - 05 серпня 2008 року; сума кредиту - 20 000 доларів США (USD); поточна заборгованість - «-1507.36»; валюта - USD; термін кредиту до - 05 серпня 2013 року; кредит відкритий; дата оновлення 07 вересня 2020 року; вид забезпечення - кілька видів забезпечення; вартість забезпечення в базовій валюті - NA; донор інформації - ПриватБанк; історія погашення -; загальна поточна заборгованість 41 542 грн».

Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» видалити інформацію про заборгованість за договором поруки від 05 серпня 2008 року (за кредитним договором № 120/А-08), у розмірі 1507, 36 доларів США.

У частині позовних вимог до АТ КБ «ПриватБанк» щодо спростування інформації про заборгованість за договором поруки від 05 серпня 2008 року - відмовлено.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Українське бюро кредитних історій» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн з кожного. Судовий збір компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Харківського апеляційного суду від 30 травня 2024 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 січня 2024 року у частині вирішення спору про визнання інформації про заборгованість за договором поруки недостовірною, виключення цієї інформації, визнання неправомірними дій щодо передачі недостовірної інформації та видалення цієї інформації, а також судових витрат скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», ТОВ «Українське бюро кредитних історій» про захист прав споживачів залишено без задоволення. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

28 червня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Комов О. Г., через систему «Електронний суд», звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного суду від 30 травня 2024 року в указаній вище справі.

Верховний Суд вивчив касаційну скаргу та додані до неї матеріали, зробив висновок про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки скаргу подано на судове рішення, ухвалене у справі незначної складності, тобто рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та справах з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах.

Конституційний Суд України у рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, який встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи та переоцінки доказів, яким було надано належну оцінку судами попередніх інстанцій.

У справі предметом позову є вимоги про визнання інформації про заборгованість за договором поруки від 05 серпня 2008 року недостовірною та такою, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію, виключення (видалення) інформації про заборгованість за договором поруки; визнання дій неправомірними.

Згідно із частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Малозначна справа є такою з огляду на свої властивості, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України міститься серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу справою незначної складності.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу такою, що є незначної складності.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали містять посилання на випадки, передбачені підпунктом а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню: якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також якщо справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки заявник у касаційній скарзі не довів факт існування суперечності висновків судів відносно судової практики Верховного Суду з цього питання. Доводи заявника полягають у його незгоді з оцінкою судом зібраних у справі доказів та встановлених обставин, однак не обґрунтовують фундаментальність вирішених у справі правових питань.

Також, доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки незгода заявника з оскаржуваним судовим рішеннями в цілому, за відсутності інших обставин, не може розглядатися як обставина, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено передбачених законом підстав для перегляду оскаржуваного судового рішення апеляційної інстанції в касаційному порядку.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржуване судове рішення ухвалено у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 30 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ПриватБанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про захист прав споживачів, спростування недостовірної інформації про кредитну історію, захист честі, гідності та ділової репутації фізичної особи, зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко