УХВАЛА

23 липня 2024 року

м. Київ

справа № 233/6265/16-ц

провадження № 61-7193ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Гулейкова Ігоря Юрійовича, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Офіцерової Людмили Леонідівни,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 шляхом формування в системі «Електронний Суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2024 року в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та направити для продовження розгляду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 травня 2024 року касаційну скаргу призначено судді-доповідачеві Гулейкову І. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 06 червня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, зокрема сплатити судовий збір за подання касаційної скарги.

На виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_1 в системі «Електронний суд» подала клопотання про звільнення від сплати судового збору, в якому, посилаючись на підпункт 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» та скрутне матеріальне становище, оскільки в неї відсутні доходи за 2023 рік, просила звільнити її від сплати судового збору за подання касаційної скарги. Крім того, просила врахувати те, що є внутрішньо переміщеною особою, яка до 24 лютого 2022 року проживала та здійснювала діяльність у м. Маріуполі Донецької області, а в результаті воєнних дій та окупації міста російською федерацією її житло, офіс, інше майно знищене.

Верховний Суд ухвалою від 01 липня 2024 року відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору та продовжив заявнику строк для усунення недоліків, а саме - сплати судового збору.

04 липня 2024 року до Верховного Суду в системі «Електронний суд» надійшло клопотання ОСОБА_1 , у якому просить суд звільнити її від сплати судового збору, посилаючись на відсутність доходів. На підтвердження чого надає відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору

Ухвалою Верховного Суду від 18 липня 2024 року у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 відмовлено. Продовжено строк для усунення недоліків касаційної скарги.

22 липня 2024 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» направила заяву про відвід судді-доповідача Гулейкова І. Ю. у справі № 233/6265/16-ц.

Заява мотивована тим, що суддею безпідставно залишено її касаційну скаргу без руху та витребувано судовий збір, не взято до уваги надані нею докази на підтвердження майнового стану, у зв`язку з чим у заявниці виникли сумніви в неупередженості судді Верховного Суду Гулейкова І. Ю., який позбавляє її доступу до правосуддя.

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Гулейкова І. Ю., суд виходить із наступного.

У відповідності до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Заява ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Гулейкова І. Ю. є необґрунтованою, оскільки по своїй суті є незгодою заявника з прийнятим суддею процесуальним рішенням, що відповідно до статті 36 ЦПК України не є підставою для відводу судді.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

ЄСПЛ в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України», зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

В рішенні ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Зміст заяви ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Гулейкова І. Ю. не свідчить про наявність підстав, передбачених статтею 36 ЦПК України для відводу судді та зводиться до незгоди з вимогами ухвал Верховного Суду від 01 липня 2024 року, від 18 липня 2024 року та їх мотивуванням.

Отже, оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого ОСОБА_1 відводу судді-доповідача Гулейкова І. Ю., тому у відповідності до частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 33, 36, 40, 260 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Визнати необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід судді-доповідачеві Гулейкову Ігорю Юрійовичу у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Офіцерової Людмили Леонідівни, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2024 року.

Заяву про відвід судді-доповідача Гулейкова Ігоря Юрійовича передати для вирішення іншому судді, , який не входить до складу суду, визначеному у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков