Справа № 716/1153/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.07.2024 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Стрільця Я.С.
з участю секретаря судових засідань Якимик К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю.
В позові посилається на те, що він із відповідачем ОСОБА_2 перебував в зареєстрованому шлюбі до 1993 року. Після розлучення, 28.12.1993 року відповідно до Розпорядження органу приватизації квартира АДРЕСА_1 передана йому в приватну власність.
24.01.1994 він отримав Свідоцтво про право власності на вказану квартиру в якому зазначено, що вона належить на праві власності йому та членам його сім`ї.
Вважає, що це майно відповідно до вимог ст. 57 СК України є особистою приватною власністю, а тому просить з цих підстав позов задовольнити.
В судове засідання представник позивача подав суду клопотання про проведення судового розгляду без їх участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Не заперечував проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом розміщення оголошення про виклик в суд на офіційному веб-порталі судової влади України відповідно до вимог ст. 187 ч. 10 ЦПК України.
Суд, врахувавши клопотання представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Так, в судовому засіданні встановлені наступні факти.
Позивач ОСОБА_1 зареєстрований та фактично проживає в квартирі АДРЕСА_1 . До 1990 року з ним спільно за вказаною адресою також проживав і його батько ОСОБА_3 , що підтверджується копією будинкової книги (а. с. 11-13). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 15).
Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу (а. с. 6), то ОСОБА_1 до 09.12.1993 року перебував в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 .
Згідно змісту заяви на ім`я керівника органу приватизації Заставнівського міськвиконкому (а. с. 7) позивач ОСОБА_1 звернувся з проханням безоплатної приватизації та передачу в приватну власність нерухомого майна, а саме квартирі АДРЕСА_1 .
Відповідно до змісту Розпорядження органу приватизації № 93/10 від 28.12.1993 (а. с. 8) вирішено прохання ОСОБА_1 задовольнити та передати йому в приватну власність вищевказану квартиру.
Як вбачається із копії Свідоцтва про право власності на житло від 24.01.1994 (а. с. 9), яке видане органом по приватизації Заставнівської міськради, то право власності на квартиру АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 та членам його сім`ї ОСОБА_2 .
Згідно вимог ст. 22 КпШтС України, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.
Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі,
якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства,
доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного
Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.
Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.
Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.
Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.
Як встановлено судом, то розірвання шлюбу між сторонами (09.12.1993) передувало зверненню позивача ОСОБА_1 до органу приватизації. В самій же заяві відображено волевиявлення виключно позивача щодо участі в приватизації квартири. Тобто, відповідач ОСОБА_2 не виявила бажання брати участі в таких дія, що підтверджується відсутністю її підпису в заяві. Свідоцтво про право власності на спірну квартиру хоч і містить посилання про належність її на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам його сім`ї ОСОБА_2 , однак не враховує реальний стан подій та правовідносин між сторонами, які існували на момент його видачі.
Матеріалами справи доведений той факт, що на момент проведення процедури приватизації спірної квартири з державного житлового фонду, сторони не перебували в шлюбі, а тому набута позивачем квартира в цьому процесі належить до його особистого майна. Також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 в свою чергу не використала права безоплатної приватизації державного житлового фонду.
Таким чином, з врахуванням встановлених судом обставин та фактичних даних, позовні вимоги позивача є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 263- 265, 268, 273 ЦПК України, суд,
Позовну заяву задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право особистої приватної власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.
Повне найменування та ім`я сторін та інших учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 виданий 23.09.1998 Заставнівським РВ УМВС України в Чернівецькій області, зареєстрований та фактично проживає на АДРЕСА_2 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП та паспортні дані невідомі, останнє відоме місце проживання с. Добринівці Чернівецького району Чернівецької області.
Суддя Ярослав СТРІЛЕЦЬ