Справа № 761/247/24
Провадження № 2/761/4923/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Пономаренко Н.В

за участю секретаря: Яцишина А.А.

позивача: ОСОБА_1

відповідачки: ОСОБА_2

розглянувши в загальному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Служби в справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім`ї» Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, згідно з якою позивач просив суд: позбавити ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з відповідачем по справі позивач перебував в шлюбі з 27.06.2008 року, зареєстрованому у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №1159, який 07.11.2017 році було розірвано. Від цього шлюбу у сторін по справі народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Між позивачем та відповідачем погіршились сімейні стосунки, шлюбно-сімейні відносини між ними були припинені та разом не проживають. Дитина з моменту розлучення проживає тільки зі позивачем. Згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07.11.2017 року (справа №754/10836/17-ц), вбачається, що мало місце стягнення аліментів на утримання сина сторін по справі. Відповідач по справі не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав та визнає, що не утримує сина та не цікавиться його життям, про що вона обіцяла повідомити суд, у разі подання позову про позбавлення батьківських прав.

У позовній заяві зазначено, що після розлучення відповідачка самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків і свідомо ними нехтує - не цікавиться життям, здоров`ям та розвитком свого сина, будь-якої участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини не приймає, з ним не спілкується, не намагається навіть зустрітись. Крім того, позивач зазначає, що син перебуває на його матеріальному утриманні, він сприяє фізичному, духовному та моральному розвитку ОСОБА_3 , піклується станом його здоров`я. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються ним самостійно. Син ОСОБА_4 навчається в школі на даний момент, відповідач не приймала участі в тому, щоб зібрати дитину до школи, допомогти матеріально, не приходила на перший дзвоник, на батьківські збори. Тільки він цікавиться успіхами дитини в школі, відвідує батьківські збори, забезпечує сина всім необхідним для навчання, надає кошти на додаткові обіди, коли дитина хворіє, лише він займається її лікуванням та забезпечує ліками. Аліменти в добровільному порядку відповідач не сплачує.

Позовна заява мотивована тим, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо сина, не займається його вихованням, не цікавиться його розвитком, самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, що полягає в тому, що вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться його навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурного і духовного розвитку, не створює умов для отримання освіти, не забезпечує матеріально, не виконує рішення суду про стягнення аліментів в добровільному порядку. Відповідач жодної уваги дитині протягом тривалого часу не приділяє, вважаю доведеним належними доказами ту обставину, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

У зв`язку із викладеними позивач просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Шевченківською районною суду м. Києва від 10.01.2024 року відкрито провадження у справі за даним позовом, розгляд якої вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

16.01.2024 до суду надійшла заява відповідачки ОСОБА_2 , відповідно до якої вона зазначає, що зі змістом позовних вимог ознайомлена, не заперечує щодо задоволення позовних вимоги позивача у повному обсязі. Крім того, відповідачка просить проводити розгляд цивільної справи за вказаною позовної заявою ОСОБА_1 без її участі.

04.03.2024 до суду надійшов висновок про доцільність позбавлення батьків прав.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.04.2024 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі та зазначила, що вона протягом 7 років не займається дитиною, спочатку аліменти на утримання сина ОСОБА_5 сплачувала у добровільному порядку, а згодом позивач став більше за неї заробляти, тому вона перестала сплачувати аліменти, зазначила, що вона не реалізовується, як мати, часто бува за кордоном і дитина постійно живе з батьком із 2017року.

Представник третьої особи Служба в справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.

Третя особа Служба в справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністраці, в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Вислухавши позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 07 листопада 2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 27.06.2008 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сімї, актовий запис №1159 - розірвано та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.08.2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10).

Вказаним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 07 листопада 2017 року встановлено наступні обставини.

Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 27 червня 2008 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім`ї, а/з № 1159 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народився син - ОСОБА_3 (а.с.8).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вказані обставини встановлені та доказування не підлягають.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що також підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 16.01.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві.

Разом з тим, звертаючись з позовом до суду, позивач, в якості обґрунтування своїх позовних вимог в частині позбавлення відповідача батьківських прав відносно її дитини зазначає, що мати малолітнього ОСОБА_3 ОСОБА_2 , байдуже ставиться до неповнолітньої дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, не сприяє у забезпеченні дитині необхідного медичного догляду та лікування, не забезпечує харчуванням, що негативно впливає на його розвиток. Зазначає, що відповідач взагалі не приймає участі у вихованні дитини, аліменти в добровільному порядку не сплачує.

Служба в справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, надали висновок від 29.02.2023 року за № 102-990, в якому зазначено, що керуючись ст. 164 СЕ Украхни, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (протокол від 15.02.2024 № 04), діючи виключно в найкращих інтересах дитини, Деснянська районна в місті Києві державна адміністрації, на яку покладені повноваження орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав матір, ОСОБА_2 , стосовно неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.45-48).

У вказаному висновку також зазначено, що ОСОБА_2 , надала до Служби у справа дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації заяву від 09.01.2024 про те, що не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки приблизно з 2017 року вона не утримує сина, не займається його вихованням, розвитком (а.с. 47)

Окрім того, у висновку Служби в справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 29.02.2023 року за № 102-990 вказано, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на інклюзивному навчанні. Відповідно до наданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Медичний центр» «Закревського 47»» інформаці, неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , соматично здоровий, має наслідки органічного ураження головного мозку у формі психоорганічного синдрому. ОСОБА_1 повідомив, що син ОСОБА_4 у зв`язку з легкою розумовою відсталістю, порушенням поведінки, потребує постійного догляду та лікування. Матір залишила сина на нього. Враховуючи стан здоров`я дитини, є постійна необхідність у наявності письмової згоди обох батьків, а матеріал фактично в житті дитини не має (а.с. 46,47).

Разом з тим, відповідно до характеристики ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданої Навчально-виховним комплексом «Дошкільний навчальний заклад» (центр розвитку дитини) - школа І-ІІ ступенів №278» Деснянського району міста Києва, неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарекомендував себе як учень, який потребує постійної допомоги в освітньому процесі та коригуванні поведінки з боку вчителя та асистента. Володіє навчальним матеріалом на середньому рівні. Навчається у міру своїх можливостей, за бажанням бере участь у позашкільних заходах. Читає прості слова на 2 склади з допомогою, може переказати простий художній твір, рахує у межах 10 на калькуляторі. Івана виховує батька (позивач), який бере активну участь у навчанні та житті дитини (а.с. 8).

Вимогами ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України, передбачено, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Водночас, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ст.ст. 3,18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Разом з тим, як роз`яснено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки відповідачка визнала позов, про що вказала безпосередньо в своїй заяві та в судовому засідання, і це визнання не порушує законних прав та інтересів сторін, суд відповідно до ст. 206 ЦПК України приймає таке визнання позову.

На підставі зазначеного, оцінивши зібрані по справі докази, а також враховуючи те, що обставини ухиляння відповідача від виконання своїх обов`язків по належному вихованню та утриманню своєї дитини підтверджуються матеріалами справи та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, також враховуючи заяву відповідачки та наданими нею поясненнями в судовому засіданні, в яких вона визнала позовні вимоги щодо позбавлення її батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

В порядку, визначеному 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1073,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 150, п.2 ч.1 ст.164,166, 173, 180-183, СК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 206, 229, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Служби в справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , код РНОКПП НОМЕР_3 , адреса : АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстраці: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Служба в справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, , м.Київ-02225, просп. Червоної калини, 21-г.

Повний текст рішення складено: 20.06.2024.

Суддя: