Провадження № 2/521/1431/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2024 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.

за участю секретаря судового засідання Гриневич І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чужовська Наталія Юріївна про визнання договору довічного утримання недійсним та скасування державної реєстрації права власності, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м.Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чужовська Наталія Юріївна про визнання договору довічного утримання від 08.11.2017р., укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Наталією Юріївною, недійсним та скасування державної реєстрації права власності.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 .

За життя ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Сьомою одеською державною нотаріальною конторою 31.08.1994р. за реєстровим номером 4-4420, зареєстрованого в Одеському МБТІ 02.08.1999р. в книзі:10допк, сторінка: НОМЕР_1 , номер запису:220 належала квартира АДРЕСА_1 .

Після смерті матері позивач звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Терлецької О.В. із заявою про прийняття спадщини та було заведено спадкову справу №71217579, однак нотаріусом позивачу було повідомлено, що його матір ОСОБА_3 08.11.2017р. уклала з відповідачем договір довічного утримання, у зв`язку з чим квартира АДРЕСА_1 перейшла у власність відповідача.

Позивач зазначає, що відповідач ніколи не був знайомий сім`ї позивача, з часу укладання договору довічного утримання жодного разу не з`являвся за місцем проживання матері, не надавав жодної матеріальної допомоги, після смерті матері похованням займався позивач. На день смерті матері за квартирою, стосовно якої укладено договір довічного утримання, існують комунальні борги, які накопичувалися роками, а саме за теплопостачання 4374грн., за ОСББ - 6981грн., за світло 2679грн.

Також відповідно до довідки №9394, виданої Одеською міською радою ОСОБА_3 , остання перебувала на обліку в КУ Територіального центру соціального обслуговування та отримувала соціальні послуги у вигляді натуральної та грошової допомоги, в тому числі і на ремонт квартири, на придбання пральної машини та отримувала таку допомогу у період з 21.08.2017р. по 03.02.2023р.

Позивач вважає, що метою укладення вказаного договору довічного утримання є те, що матір позивача таким чином намагалася позбавити позивача можливості у майбутньому отримати спадщину у вигляді квартири, яка їй належить, оскільки стосунки між цивільною дружиною позивача та матір`ю не склалися, після смерті брата позивача у вересні 2016р. ОСОБА_3 постійно стверджувала, що вона зробить все, щоб цивільна дружина позивача не отримала спадщину.

Таким чином, позивач, на підставі ст.234 Цивільного кодексу України, стверджує, що договір довічного утримання від 08.11.2017р., укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Наталією Юріївною, номер 2591, є фіктивним, тобто вчинений без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися договором довічного утримання, а отже просить визнати вказаний договір недійсним а також скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , яка була здійснена 08.11.2017р. на підставі договору довічного утримання від 08.11.2017р. №2591, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Наталією Юріївною.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову з підстав необгрунтованості та недоведеності, про що надав відзив на позовну заяву.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чужовська Н.Ю. в судове засідання не з`явилася, сповіщена належним чином. Надала суду заяву про слухання справи у її відсутності.

Розглянувши матеріали справи та надані сторонами докази, суд прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 та витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, якими підтверджуються зміна прізвища ОСОБА_3 внаслідок укладення шлюбів та їх розірвання. (а.с.6,135-138)

Сторонами не заперечується, що за життя ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Сьомою одеською державною нотаріальною конторою 31.08.1994р. за реєстровим номером 4-4420, зареєстрованого в Одеському МБТІ 02.08.1999р. в книзі:10допк, сторінка: НОМЕР_1 , номер запису:220 належала квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки №9394, виданої Одеською міською радою ОСОБА_3 , остання перебувала на обліку в КУ Територіального центру соціального обслуговування та з 27.11.2013р. отримувала соціальні послуги у вигляді натуральної та грошової допомоги. (а.с.10)

Згідно ч.1 ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

08.11.2017р. між ОСОБА_3 (Відчужувач) та ОСОБА_2 (Набувач) укладено договір довічного утримання, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Наталією Юріївною, зареєстрований в реєстрі за №2591, згідно якому ОСОБА_3 передає у власність, а ОСОБА_2 приймає у власність квартиру АДРЕСА_1 , та складається в цілому з однієї житлової кімнати, житловою площею - 16,34кв.м., загальною площею 32,21кв.м. і зобов`язується забезпечувати ОСОБА_3 утриманням та доглядом довічно на умовах, визначених цим договором.

Згідно п.п.5,6,7 зазначеного договору догляд (опікування), що надається набувачем відчужувачу, включає в себе: - матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися набувачем відчужувачу, за домовленістю сторін складає: з жовтня по березень по 3500грн. щомісяця з урахуванням інфляції та індексації, в порядку, встановленому законом, а з квітня по вересень по 3000грн. щомісяця з урахуванням інфляції та індексації, в порядку, встановленому законом; - проведення косметичного ремонту, вартість якого становитиме приблизно 5000грн., проведення якого має підтверджуватися актом прийому-передачі; - на свята: новий рік, 8 березня, Пасху та день народження набувач виплачує відчужувачу по 1000грн. з урахуванням інфляції та індексації, в порядку, встановленому законом. Відчужувач зобов`язаний: - попередити набувача про всі відомі йому недоліки квартири, яка є предметом цього договору, попередити про всі права третіх осіб на зазначену квартиру (права найму, право застави, право довічного користування тощо); самостійно сплачувати вартість комунальних послуг та вартість спожитої електроенергії, води та газу. Відчужувач має право: - вимагати від набувача своєчасного та повного надання утримання, догляду та необхідної допомоги, виключно, згідно умов, встановлених п.5 цього договору; - вимагати від набувача права безкоштовного довічного користування вищевказаною квартирою; - вимагати розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків за цим договором. Набувач зобов`язаний: - у встановлені строки та в необхідному обсязі здійснювати довічно надання матеріального забезпечення та утримання (догляду) відчужувача згідно п.5 цього договору; - зберігати право відчужувача на безкоштовне довічне користування квартирою, що є предметом цього договору; - до смерті відчужувача не продавати, не дарувати, не міняти, не передавати в іпотеку квартиру, не передавати вказану квартиру у власність іншій особі на підставі будь-якого правочину; - виконувати обов`язки власника житла відповідно до чинного законодавства України; - у разі смерті відчужувача поховати її за власний рахунок набувача.

В пункті 10 вказаного договору зазначено, що сторони підтверджують, що цей договір вчинюється за відсутністю впливу тяжких обставин, що спонукають вчинити даний договір на вкрай невигідних умовах, він не є фіктивним чи удаваним і відповідає дійсним намірам сторін створити для себе юридичні наслідки. (а.с.78-81)

Договір довічного утримання, укладений ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Наталією Юріївною за №2591, розірваний чи визнаний недійсним не був.

ОСОБА_3 звернулася із заявою до Одеської міської ради про надання матеріальної допомоги на ремонт квартири АДРЕСА_1 , про те, що їй необхідно з даного питання звернутися до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради та до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради за консультацією щодо оформлення матеріальної допомоги. (а.с.11-12)

Листом Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 03.02.2023р. на звернення ОСОБА_3 повідомлено, що їй була надана матеріальна допомога на ремонт квартири у розмірі 10000грн. у 2017р. та у 2018р. на придбання пральної машини у розмірі 7000грн.. Цим же листом ОСОБА_5 повідомлено, що оскільки нею не надано звіт про використання наданої допомоги на придбання пральної машини, надання матеріальної допомоги на будь-які інші потреби не є можливим. (а.с.13)

22.06.2023р. ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, актовий запис №6403. (а.с.7)

Згідно договору - замовлення на організацію та проведення поховання №111320 від 26.06.2023р., оформленого на ім`я ОСОБА_1 , вартість послуг поховання склала 1490грн. (а.с.14)

Також згідно довідки на одержання та підпоховання праху №7599 ОСОБА_3 була кремірована 26.06.2023р. (а.с.15)

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру від 25.06.2023р., виданої на ім`я ОСОБА_1 , вартість ритуальних послуг склала 19000грн. (а.с.16)

Після смерті ОСОБА_3 11.09.2023р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Терлецькою О.В. була заведена спадкова справа №71217579.

В матеріалах справи наявні копії квитанцій про заборгованість по комунальних послугах по квартирі АДРЕСА_1 .

Разом з тим, представником відповідача надано докази перерахування ОСОБА_3 грошових коштів за період з 05.12.2017р. по 05.10.2018р.

Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.ст. 744-746,748,749 Цивільного кодексу України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від її віку та стану здоров`я. Набувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути повнолітня дієздатна фізична особа або юридична особа. Набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу. У договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності. Набувач зобов`язаний у разі смерті відчужувача поховати його, навіть якщо це не було передбачено договором довічного утримання (догляду). Якщо частина майна відчужувача перейшла до його спадкоємців, витрати на його поховання мають бути справедливо розподілені між ними та набувачем.

Згідно ст.203 ЦК України для чинності правочину його зміст не може суперечити нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі встановленій законом, правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною або сторонами вимог встановлених ч.3 (вільність волевиявлення учасників правочину та відповідність їх внутрішній волі), ч.5 (реальність настання правових наслідків, що обумовлені ним).

Цивільним Кодексом передбачено вичерпний перелік підстав, за наявності яких угода може бути визнана недійсною. Угода може бути визнана недійсною лише з підстав і за наслідками, передбаченими в законі.

Відповідно до ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. При вчиненні фіктивного правочину сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. При чому такі цілі можуть бути протизаконними, або фіктивний правочин може взагалі не мати правової мети. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, незалежно від того, в якій формі він вчинений, його нотаріального посвідчення та державної реєстрації.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року визначено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Визнання договору недійсним у зв`язку з його фіктивністю має свої особливості, а саме: у фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто сторони, укладаючи його, знають заздалегідь, що він не буде виконаний. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення правочину, тобто тягар доказування фіктивності правочину покладається на позивача.

З аналізу викладених норм права, а також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року випливає, що позивач, який звернувся з вимогою про визнання правочинів фіктивними, має довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки.

При цьому, на думку суду, позивачем не доведено обставин, на які він посилався, як на підставу своїх вимог, а саме щодо недійсності нотаріально посвідченого договору довічного утримання в розумінні ст.234 ЦК України: що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили правочин без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися ним, та мали інші цілі, ніж ті, що передбачалися правочином; що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мали свідомий намір невиконання зобов`язань договору, приховували свої справжні наміри та уклали договір з метою позбавлення позивача права на майбутню спадщину.

Позивачем у позовній заяві зазначено, що відповідач не виконував умови договору довічного утримання, однак вказане не може свідчити про фіктивність вказаного договору, а могло бути підставою для його розірвання за життя ОСОБА_3 .

Крім того позивачем також не надано до суду доказів на підтвердження тих обставин, що між ОСОБА_3 та його цивільною дружиною склалися неприязні відносини і ОСОБА_3 зробила все, щоб цивільна дружина позивача не отримала спадщину.

Вказані підстави не заслуговують на увагу, оскільки не зрозуміло, яким чином цивільна дружина позивача, не будучи спадкоємцем, могла претендувати на спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 .

Що стосується заборгованості за комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_1 , суд зазначає, що вказані послуги відповідач не мав сплачувати, оскільки згідно умов договору довічного утримання їх сплата входила до обов`язків ОСОБА_3 .

Щодо перебування ОСОБА_3 на обліку у центрі соціального обслуговування, суд зазначає, що остання була зареєстрована у вказаній установі задовго до укладення спірного договору довічного утримання.

Крім того, не поховання ОСОБА_3 відповідачем також не може свідчити про фіктивність правочину, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 14.02.2018р. (справа №686/2676/15-ц), а може бути підставою для відшкодування збитків особі, яка здійснила поховання.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку про те, що позивач не довів, що укладений 08.11.2017р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договір довічного утримання, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Наталією Юріївною, є фіктивним, а отже його позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Оскільки вимога про скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , яка була здійснена 08.11.2017р. на підставі договору довічного утримання від 08.11.2017р. №2591, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Наталією Юріївною, є похідною від визнання договору про довічне утримання недійсним, суд прийшов до висновку, що вона також задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.16, 203-204, 234, 745, 748, 749 Цивільного кодексу України, ст.ст.76-78, 83, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чужовська Наталія Юріївна про визнання договору довічного утримання недійсним та скасування державної реєстрації права власності - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 18 липня 2024 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А. МАЗУН