Справа № 708/486/24
Номер провадження № 2/708/199/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючої судді - Івахненко О.Г.,

при секретарі Тендітній Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чигирина Черкаської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за договором позики № 5603893 від 19.05.2023 року в розмірі 19549,60 грн.

В обґрунтування заявленого позову зазначають, що 19.05.2023 року між ТОВ "МАНІФОЮ" та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 5603893, який підписано позичальницею електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора.

Підписуючи договір, позичальник підтвердила, що вивчила та погоджується з умовами Правил надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною договору, а також погоджується з умовами договору позики.

Сторони погодили, що позика нажається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок банківської карти, вказаної позичальницею в особистому кабінеті на веб-сайті Товариства.

18.10.2023 року між ТОВ "МАНІФОЮ" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладений договір факторингу № 18-10/2023 у відповідності до умов якого ТОВ "МАНІФОЮ" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "МАНІФОЮ" права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 18.10.2023 року до договору факторингу № 18-10/2023 від 18.10.2023 року ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 19549,60 грн, з яких:

-7000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу;

-12549,60 грн. сума заборгованості за відсотками за користування позикою.

Вказані боргові зобов`язання відповідачки за укладеним договором не виконані і станом на день звернення до суду загальна заборгованість відповідачки перед ТОВ "ФК "ЄАПБ" за кредитним договором № 5603893 від 19.05.2023 року становить 19549,60 грн., з яких 7000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою, 12549,60 грн. сума заборгованості за відсотками за користування позикою.

Враховуючи, що наявна заборгованість відповідачкою не погашена у добровільному порядку, що стало підставою для звернення до суду, просить суд стягнути з неї заборгованість у загальній сумі 19549,60 грн. на користь позивача та відшкодувати понесені судові витрати у вигляді витрат по оплаті судового збору в сумі 3028,00 грн.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надавши заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи без участі представника.

Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання теж не з'явилася, надавши заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи без її участі.

Відзиву на позов від відповідачки не надійшло, а отже вона не скористалася своїм правом подачі відзиву у встановленим відповідно до ухвали судді про відкриття провадження строк.

Згідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Аналізуючи заявлені позовні вимоги та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що першочерговому дослідженню під час розгляду даної справи та ухвалення рішення підлягає питання укладення договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 583886964 від 18.02.2021 року з метою встановлення моменту можливого виникнення цивільних прав та обов`язків у сторін та визначення їх обсягу.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України регламентовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.

Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 14 України "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Статтею 205 Цивільного кодексу України визначені вимоги до форми правочину, відповідно до вказаної норми регламентовано, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів регламентовані Законом України «Про електронну комерцію» (Закон № 675-VIII).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

У свою чергу частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Вимогами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що у разі укладення електронного договору в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

З матеріалів справи судом встановлено, що 19.05.2023 року між ТОВ "МАНІФОЮ" та ОСОБА_1 був укладений договір позики № 5603893, відповідно до умов якого відповідачці надано позику в розмірі 7000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності (п.2.2, п. 2.3.3 Договору позики), а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором (п. 5.4.2 Договору позики).

Відповідно до п. 2.3.4. Договору позику надано 19.05.2023 року строком до 30.07.2023 року (на 72 дні).

Строк дії договору починає обчислюватись з моменту його укладення сторонами і закінчується через рік після спливу строку позики, але не раніше повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (п. 1 Договору позики).

Пунктами 1.4-1.6 передбачено порядок нарахування відсотків за кредитом.

Вказаний договір з додатком до нього, а також інформація та контактні дані кредитодавця підписані відповідачкою шляхом накладання електронного цифрового підпису.

Підписуючи договір, позичальник підтвердила, що вивчила та погоджується з умовами Правил надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною договору, а також погоджується з умовами договору позики (п. 10 Договору позики) .

Сторони погодили, що позика надається позичальнику в день підписання сторонами договору позики шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) НОМЕР_1 , зареєстрованого за позичальницею для цієї цілі в Особистому кабінеті на веб-сайті Товариства (п.2.5 Договору позики).

У Додатку № 1 до Договору позики, підписаного відповідачкою електронним підписом одноразового ідентифікатора, сторонами погоджено розрахунок за договором та графік нарахування процентів за користування позикою протягом першого розрахункового періоду.

Також відповідачкою електронним підписом одноразового ідентифікатора підписано паспорт позики.

З аналізу наведених фактів та обставин суд доходить до переконання, що між сторонами ТОВ "МАНІФОЮ" та ОСОБА_1 виникли боргові правовідносини на підставі укладеного договору, доказів протилежного відповідачкою суду не надано.

Разом з тим, підстави заміни кредитора у зобов`язанні регламентовані статтею 512 Цивільного кодексу України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги).

У свою чергу, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).

Особливою формою відступлення права вимоги є договір факторинг, правове регулювання якого визначено Главою 73 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

На підставі ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу (ч. 1 ст. 1081 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до п. 1, п. 4 ч. 2 ст. 11 ЦПК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Статтею 512 Цивільного кодексу України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні, якою регламентовано, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що визначено пунктом першим частини першої вказаної статті.

Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

На обґрунтування заявлених позовних вимог у частині набуття права вимоги позивачем щодо боргових зобов`язань відповідачки перед первісним кредитором ТОВ "МАНІФОЮ" позивач надав суду договір факторингу № 18-10/2023 від 18.10.2023 року, укладений між ТОВ "ФК "ЄАПБ" (фактор) та ТОВ "МАНІФОЮ" (клієнт), Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 18-10/2023 від 18.10.2023 року та Витяг з Реєстру боржників до Договором факторингу № 18-10/2023 від 18.10.2023 року.

З аналізу наданого договору факторингу судом встановлено, що згідно умов цього договору фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт зобов`язується відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобовязання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобовязань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (п. 1.1. Договору).

Із наданого у договорі факторингу від 18.10.2023 року визначення термінів судом встановлено, що документацією є оригінали документів, що стосуються заборгованості окремих боржників, які підтверджують дійсність та наявність права грошових вимог клієнта, яким є ТОВ "МАНІФОЮ" до боржників по заборгованостях, а також є необхідними для пред`явлення вимоги до боржника щодо погашення заборгованості, що підлягають передачі первісним кредитором клієнту на умовах договору факторингу.

Зі змісту п. 1.2. Договору факторингу від 18.10.2023 року № 18-10/2023 вбачається, що право вимоги від Клієнта до Фактора відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 18-10/2023 від 18.10.2023 року згідно з Додатком № 2.

З наданого суду Витяг з Реєстру боржників до Договором факторингу № 18-10/2023 від 18.10.2023 року вбачається, що ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за договором позики № 5603893, за яким сума заборгованості за основною сумою боргу становить 7000,00 грн., сума заборгованості за відсотками за користування позикою становить 12549,60 грн., тому загальна сума заборгованості за даним договором становить 19549,60 грн.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

На обґрунтування заявлених вимог позивачем наданий суду розрахунок заборгованості за договором позики № 5603893 від 19.05.2023 року за період з 18.10.2023 року по 31.03.2024 року, з якого вбачається, що кредитором відносно відповідачки за вказаним договором позики станом на 18.10.2023 року було ТОВ "МАНІФОЮ", загальна сума заборгованості становила 19549,60 грн. (в тому числі 7000,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 12549,60 грн. заборгованості за відсотками за користування позикою), після чого кредитором у вказаних правовідносинах стало ТОВ "ФК "ЄАПБ" і після набуття позивачем права вимоги сума заборгованості не змінилась, відповідно після укладення договору факторингу не було проведено додаткових нарахувань, а також не було проведено жодних платежів у рахунок погашення наявної заборгованості.

З наведеного випливає, що у відповідачки виникла заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики № 5603893 від 19.05.2023 року в сумі 19549,60 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачкою були допущені порушення укладеного договору позики із первинним кредитором, внаслідок чого утворилась заборгованість з погашення суми боргу та процентів за користування грошовими коштами. Після укладення договору факторингу права вимоги повернення боргу набув позивач по справі, який має право вимоги стягнення боргу у судовому порядку. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Також, відповідно до вимог частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідачки на користь ТОВ "ФК "ЄАПБ" підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в сумі 3028,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 509, 525, 526, 634, 1046, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 76-84, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (, місцезнаходження за адресою: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) заборгованість за договором позики № 5603893 від 19.05.2023 року року у розмірі 19549 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сорок дев`ять) гривень 60 коп., куди входить: заборгованість за позикою - 7000 грн. 00 коп., заборгованість по процентах за користування позикою - 12549 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (, місцезнаходження за адресою: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя О.Г.Івахненко