СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 6/759/415/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Бабич Н.Д., в порядку спрощеного письмового провадження, розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Явір-Житлобуд-2" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

17.07.2023 р. до Святошинського районного суду м. Києва надійшов зазначений позов.

30.10.2023 року у справі постановлено рішення суду.

Постановою Київського апеляційного суду від 05.06.2024 р. вказане рішення суду залишено без змін.

21.06.2024 року до суду надійшла заява відповідача про відстрочення виконання рішення суду. Заяву обгрунтовує тим, що вона як боржник не ухиляється від виконання рішення суду, однак є обставини, що не дозволяє виконати рішення суду в повному обсязві, оскільки її заробітна плата не дозволяє її погасити, є особою з інвалідністю, має на утримання неповнолітню дочку. На підставі викладеного просила відстрочити виконання рішення суду від 30.10.2023 року на один рік.

Ухвалою суду від 16.07.2024 р. заяву про відстрочення виконання рішення прийнято до розгляду.

Від представника стягувача надійшли заперечення щодо відстрочення виконання рішення суду, мотивуючи тим, що відповідач таким чином намагається уникнути виконання рішення суду.

Суд, розглянувши заяву про відстрочення виконання рішення суду, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 30.10.2023 р. судом було ухвалено рішення по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Явір-Житлобуд-2" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Явір-Житлобуд-2» заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01 серпня 2016 р. по 31 травня 2021 р. у розмірі 229 198,49 грн., 3% річних за період з серпня 2016 по березень 2020 р. - 5 288,74 грн. та інфляційні втрати період з серпня 2016 по березень 2020 р. у розмірі 11 394,08 грн., та судові витрати в розмірі 3 688,07 грн., а всього разом 249 569 (двісті сорок дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 38 коп.

Постановою Київського апеляційного суду від 05.06.2024 вказане рішення суду залишено без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Як передбачено ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У відповідності до ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відстрочення виконання рішення - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю.

Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

При розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Отже, відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР.

При вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (вказаний висновок викладений в постанові КГС ВС від 07.12.2022 у справі № 910/11949/21).

Втім, в будь-якому разі вирішуючи питання відстрочення виконання рішення суду суди мають дотримуватись балансу інтересів сторін на основі поданих сторонами доказів.

24.02.2022 згідно з Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами) у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан, який у подальшому продовжено і діє на момент паостановлення даної ухвали суду.

Вказана обставина негативний вплив на економіку країни, та ускладнює діяльність як позивача, так і відповідача, а отже негативно впливає на сторін спору.

В той же час, суд враховує, що в силу закріплених в пункті 1 ст. 6 Конвенції принципів на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України», заява № 6962/02).

Однак, за практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції («Корнілов та інші проти України», заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть два роки та сім місяців не визнавались надмірними і не розглядалися як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого ст. 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі «Крапивницький та інші проти України», заява № 60858/00). Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 904/4566/18 та від 20.09.2018 у справі № 905/2953/17.

Суд також звертає увагу, що відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не сприяє ухиленню від його виконання відповідача, а навпаки надає можливість ефективно виконати судове рішення без понесення сторонами додаткових обтяжень при його виконанні.

У підтвердження свого прохання боржник ОСОБА_1 надала суду документи, які унеможливлюють на даний час виконання рішення суду, а саме: довідку МСЕК про інвалідність (3 гр.), є постраждалою від наслідків аваріїї на ЧАЕС 1 кат., має на утриманні неповнолітню дитину та невеликий дохід - отримує пенсію в розмірі 5 621,66 8грн.

Приймаючи до уваги те, що боржник має труднощі у виконанні ним рішення суду, однак має намір виконати та сплатити заборгованість, суд дійшов висновку про задоволення заяви про відстрочення виконання судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 267, 435 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Явір-Житлобуд-2" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, - задовольнити.

Відстрочити виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30.10.2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Явір-Житлобуд-2" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01 серпня 2016 р. по 31 травня 2021 р. у розмірі 229 198,49 грн., 3% річних за період з серпня 2016 по березень 2020 р. - 5 288,74 грн. та інфляційні втрати період з серпня 2016 р. по березень 2020 р. у розмірі 11 394,08 грн., та судові витрати в розмірі 3 688,07 грн. а всього разом 249 569 (двісті сорок дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 38 коп., - до 30.10.2024 р.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.Д. Бабич