"18" липня 2024 р. Справа № 363/2780/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про скасування арешту,

встановив:

пред`явлену позовну заяву ухвалою суду від 12 червня 2024 року залишено без руху, оскільки її подано без дотримання вимог ст.ст. 175 і 177 ЦПК України ЦПК України і встановлено для усунення недоліків строк не пізніше 10 днів з дня отримання цієї ухвали.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію вказаної ухвали позивачка отримала 26 червня 2024 року.

Однак, у встановлений судом строк позовну заяву, яка б відповідала вимогам статей 175, 177 ЦПК України не подано та недоліки не усунуто.

Так, згідно роз`яснень даних у п. 2 постанові Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» №5 від 03 червня 2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI).

У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядки також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України.

У випадку безоплатної передачі майна юридичній особі ця особа також є відповідачем у справі.

У постанові КЦС ВС від 29 червня 2023 року у справі №208/9810/21 зроблено висновок про те, що особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (частина перша статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Також у постанові КЦС ВС від 06 травня 2024 року у справі №725/3352/23 зазначено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Водночас, з матеріалів позову встановлено, що на квартиру АДРЕСА_1 , з якої позивачка просить зняти арешти, серед іншого накладався арешт 13 липня 2010 року Вишгородським районним судом Київської області за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів.

Водночас ОСОБА_2 , як стягувача, в інтересах якого на підставі ухвали Вишгородського районного суду Київської області 13 липня 2010 року накладено арешт на вказану квартиру відповідачем у позові не зазначено й не надано копії позовної заяви з додатками до неї, що перешкоджає суду відкрити провадження у справі з дотриманням вимог ст.ст. 175, 177 та 190 ЦПК України.

Крім того, як передбачено ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч. 2, 4 і 5 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Проте, з поданих позивачкою копій додатків до позовної заяви для суду належним чином завірені лише копії паспорту ОСОБА_1 та її РНОКПП. Всі інші документи, в тому числі й додатки до позовної заяви для відповідача належним чином не завірені.

Враховуючи вказане, позивачка мала усунути вказані недоліки позовної заяви, шляхом подання уточненої позовної заяви із визначенням процесуального становища осіб у справі, зазначення їх в позові й надання для них копій позовної заяви з додатками та завірених відповідно до вимог ч.ч. 2, 4 і 5 ст. 95 ЦПК України додатків до позовної заяви для суду та відповідача.

Разом з тим, у встановлений судом строк позовну заяву, яка б відповідала вимогам статей 175, 177 ЦПК України не подано та недоліки не усунуто, що є підставою для її повернення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 185, 260 ЦПК України,

ухвалив:

позовну заяву визнати неподаною та повернути позивачці.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для цього.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Суддя