УХВАЛА

18 липня 2024 року

м. Київ

справа № 363/5241/23

провадження № 61-9726ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Пушкарський Сергій Сергійович, на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 29 вересня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 травня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

У вересні 2023 року ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 29 вересня 2023 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на земельну ділянку загальною площею 0, 1673 га, кадастровий номер :33:020:0826, що знаходиться за адресою: Київська область, с. Лебедівка, СТ «Лісовик», та заборонено вчиняти будь-які дії щодо відчуження вказаної земельної ділянки.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 29 вересня 2023 року залишено без змін.

04 липня 2024 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Пушкарський С. С., звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 29 вересня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 травня 2024 року (повний текст якої складено 05 червня 2023 року), ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що судами першої та апеляційної інстанціїне наведено достатніх мотивів та підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, не обґрунтовано необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом застосування заборони вчиняти дії, пов`язані з переходом права власності на спірне майно, одночасно із вжиттям заходів забезпечення позову шляхом арешту майна.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1, 2, 10 частини першої, частини другої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне застосування таких заходів може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Подібні правові висновки сформульовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19), а також Верховним Судом у постановах від 13 грудня 2021 року у справі № 367/3765/20 (провадження № 61-549св21), від 12 січня 2022 року у справі № 568/525/21 (провадження № 61-14463св21), від 19 травня 2022 року у справі № 619/2293/21 (провадження № 61-15440св21).

Суди попередніх інстанції дійшли достатньо обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, врахувавши предмет позову - поділ спільного майна подружжя, зокрема земельної ділянки з кадастровим номером :33:020:0826, що знаходиться за адресою: Київська область, с. Лебедівка, СТ «Лісовик»,та вказані позивачем підстави забезпечення позову.

Вжиті судами попередніх інстанцій заходи забезпечення позову спрямовані на попередження недобросовісної поведінки відповідачки під час розгляду спору щодо поділу майна, на який накладено арешт, недопущення з її боку дій, які можуть ускладнити у майбутньому виконання ймовірного судового рішення. Застосування вказаного виду забезпечення позову слід визнати пропорційним заявленим позовним вимогам.

Вжиті судами заходи забезпечення позову не позбавляють відповідачку права користуватись земельною ділянкою. Окрім того, заходи забезпечення позову є тимчасовими.

Інші аргументи касаційної скарги значною мірою стосуються вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.

Учасники справи не позбавлені можливості користуватись своїми правами, передбаченими статтями 154 (зустрічне забезпечення), 156 (заміна заходів забезпечення позову), 158 (скасування заходів забезпечення), 159 (відшкодування збитків) ЦПК України.

Зокрема, частиною першою статті 159 ЦПК України передбачено право осіб, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів вважає, що правильне застосовування судами положень статей 149, 150 ЦПК України не викликає розумних сумнівів.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Пушкарський С. С., на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 29 вересня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 травня 2024 року є необґрунтованою.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Пушкарський Сергій Сергійович, на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 29 вересня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 травня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович