Справа № 524/3249/24
Провадження №2/524/1661/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2024 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді Рибалки Ю.В.,

при секретарі судового засідання Панченко А.О.,

з участю прокурора Анюховської Я.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах Національної служби здоров`я України, Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи внаслідок вчинення кримінального правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року до суду звернувся заступник керівника Кременчуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах Національної служби здоров`я України, Кременчуцької міської рада Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Позов обґрунтований тим, що ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20.11.2023 у кримінальному провадженні № 0002156, ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного із потерпілою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України. Ухвала суду набрала законної сили 28.11.2023.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.11.2022, приблизно о 19 год. 30 хв. своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху, ОСОБА_1 спричинив потерпілій ОСОБА_2 середньої тяжкості тілесне ушкодження , що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 68 від 11.02.2023

З отриманими тілесними ушкодженнями потерпілу госпіталізовано до КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», де вона знаходилась на стаціонарному лікуванні з 26.11.2022 по 09.12.2023. Вартість лікування склала 24 545,76 грн., з яких 16 963,76 грн. підлягають стягненню до місцевого бюджету, 7 582,00 грн. до Державного бюджету України.

Цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілого в межах даного кримінального провадження залишено наведеною ухвалою суду без розгляду, в добровільному порядку вказані кошти не відшкодовані.

Прокурор Анюховська Я.Л., у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.

Представники Національної служби здоров`я України та Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області у судове засідання не з`явились, про дату слухання справи повідомлялись належним чином, на адресу суду Кременчуцька міська рада направила клопотання про слухання справи без їх участі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату слухання справи повідомлений належним чином.

Вислухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно з ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20.11.2023 у кримінальному провадженні № 0002156, ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного із потерпілою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України. Ухвала суду набрала законної сили 28.11.2023.

Досудовим розслідуванням у даному кримінальному провадженні встановлено, що 26.11.2022, приблизно о 19 год. 30 хв. своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху, ОСОБА_1 спричинив потерпілій ОСОБА_2 середньої тяжкості тілесне ушкодження , що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 68 від 11.02.2023

З отриманими тілесними ушкодженнями потерпілу госпіталізовано до КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», де вона знаходилась на стаціонарному лікуванні з 26.11.2022 по 09.12.2023. Вартість лікування склала 24 545,76 грн., з яких 16 963,76 грн. підлягають стягненню до місцевого бюджету, 7 582,00 грн. до Державного бюджету України.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.286 КК України.

Згідно відповіді № 01-16/792 від 03.05.2023 року, яка надана КНМП «ЛІЛ «Кременчуцька», ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 26.11.2022 року по 09.12.2022 року з діагнозом відкритий двохкісточковий перелом правої гомілки зі зміщенням уламків, розривом дистального міжгомілкового синдесмозу, вивихом стопи. Ознаки алкогольного сп`яніння. На лікування ОСОБА_2 витрачено з бюджету кошти у розмірі 24 545,76 грн., відповідно до калькуляції витрат на лікування, з яких 16 963,76 грн. з місцевого бюджету, 7 582,00 грн. з Державного бюджету України

Положеннями ст. 1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток.

Згідно ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Відповідно ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Як роз`яснено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.95 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» у кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку). В усіх інших випадках, передбачених ч. 4 ст. 93-1 КПК, таке відшкодування провадиться в порядку цивільного судочинства.

Аналіз положень глави 9 цього Кодексу дає підстави для висновку про те, що обвинувачений у кримінальному проваджені звільняється від цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану злочином, у разі встановлення судом відсутності події кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 129 КПК України).

За загальним правилом для покладення на особу відповідальності за шкоду, завдану неправомірними діями, суду необхідно встановити склад цивільного делікту (правопорушення): неправомірні дії (бездіяльність) особи, шкода, її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між ними.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

П. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року вказує, що визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

Відповідно п. 3 вищезазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, суду не надано доказів того, що відповідачем відшкодовано кошти, які витрачені на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_2 .

Винна особа зобов`язана відшкодовувати витрати на стаціонарне лікування потерпілої від злочину особи, тому невідшкодування ОСОБА_1 до бюджету, витрачених на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_2 є порушенням інтересів держави щодо надходження належних коштів до бюджетів всіх рівнів з метою їх подальшого використання для забезпечення завдань і функцій держави та місцевого самоврядування.

Судові витрати, які складаються з судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави, відповідно ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах Національної служби здоров`я України, Кременчуцької міської рада Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Державного бюджету України витрати на лікування потерпілої від кримінального правопорушення ОСОБА_2 у сумі 7582,00 грн, які перерахувати на номер рахунку: UA 0026011; код отримувача 37993783, отримувач - ГУК у м. Києві/Шевченківський район/24060300, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до бюджету міста Кременчука витрати на лікування потерпілої від кримінального правопорушення ОСОБА_2 в сумі 16 963,76 грн., які перерахувати на номер рахунку: UA 0016706; код отримувача 37959255, отримувач ГУК у Полт.обл./тг м. Кременчук/24060300, банк отримувача Казначейство України(ЕАП).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у сумі 3028,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.В. Рибалка