РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/4710/24

Номер провадження 2/495/2862/2024

10 червня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Анісімової Н.Д.,

при секретарі судового засідання Кракатиці В.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування, у якому просив суд:

- встановити факт належності, ОСОБА_2 , права на земельну частку (пай) у землі яка перебуває в колективній власності КСГП «Дружба народів» с. Руськоіванівка Білгород-Дністровського району Одеської області розміром 4,2 умовних кадастрових гектарів;

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право на земельну частку (пай) розміром 4,2 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності КСГП «Дружба народів» с. Руськоіванівка Білгород-Дністровського району Одеської області,в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 .

Стислий виклад позиції позивача

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_2 .

15 вересня 2001 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Згідно згаданого договору ОСОБА_3 продала ОСОБА_2 право на земельну частку пай посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) (Серія ОД № 0201593 виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 16 січня 1997 року) у землі яка перебуває в колективній власності КСГП «Дружба народів» с. Руськоіванівка Білгород-Дністровського району Одеської області розміром 4,2 умовних кадастрових гектарів.

Після укладення згаданого договору відбулося його фактичне виконання, а саме передача від ОСОБА_3 до ОСОБА_2 оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ОД № 0201593виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 16 січня 1997 року.

У зв`язку з фактичним повним виконанням договору купівлі-продажу права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом від 15 вересня 2001 року ОСОБА_2 набув право на земельну частку (пай) у землі яка перебуває в колективній власності КСГП «Дружба народів» с. Руськоіванівка Білгород-Дністровського району Одеської області розміром 4,2 умовних кадастрових гектарів.

З 10 березня 1999 року та до моменту смерті ОСОБА_2 проживав зі своїм сином ОСОБА_1 /позивачем/ за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер.

Після смерті ОСОБА_2 позивач прийняв спадщину протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, у зв`язку з тим що постійно проживав спадкодавцем на момент смерті та не заявляв про відмову від неї.

Інших спадкоємців які прийняли спадщину після ОСОБА_2 , окрім позивача немає.

У зв`язку з відсутністю у позивача належним чином оформлених документів виданих на ім`я ОСОБА_2 , що підтверджують його права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСГП «Дружба народів» с. Руськоіванівка Білгород-Дністровського району Одеської області розміром 4,2 умовних кадастрових гектарів, що в свою чергу унеможливлює оформлення спадщини в нотаріальному порядку, то єдиним ефективним способом захисту прав позивача є визнання права власності в судовому порядку.

Процесуальні дії у суді

Ухвалою суду від 24.05.2024 року провадження по справі було відкрито.

Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду заяву, згідно якої просив розглядати справу у його відсутність, вимоги позову підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представник відповідача - Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, у підготовче судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, не заперечує щодо задоволення позову, просить розглянути справу відповідно до вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого засідання.

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, їх нормативно правове обґрунтування та позиція суду

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 /позивача/, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 21 січня 1973 року, актовий запис № 5.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 06 жовтня 2016 року, виданого Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 367.

За життя ОСОБА_2 уклав 15 вересня 2001 року з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Відповідно до вищезазначеного договору Продавець / ОСОБА_3 / продав, а Покупець / ОСОБА_2 / купив право на земельну частку (пай) посвідчене сертифікатом, площею 4.2 умовних кадастрових гектарів. Місце розташування земельної частки (паю): с. Руськоіванівка КСГП «Дружба народів» (п.п. 1.1., 1.2. Договору).

Після укладення вищевказаного договору відбулося його фактичне виконання, а саме передача від ОСОБА_3 до ОСОБА_2 оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ОД № 0201593, виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 16 січня 1997 року.

Після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на момент смерті та не заявляв про відмову від неї..

Інших спадкоємців після смерті батька позивача за заповітом та за законом немає.

Однак, у зв`язку з відсутністю в позивача належним чином оформлених документів виданих на ім`я ОСОБА_2 , що підтверджують його права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСГП «Дружба народів» с. Руськоіванівка Білгород-Дністровського району Одеської області розміром 4,2 умовних кадастрових гектарів (спадкове майно), позивач позбавлений можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Право власності на землю гарантується Конституцією України, яке набувається та здійснюється відповідно до чинного законодавства.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються за правилами Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР) та іншими актами цивільного законодавства в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до статті 42 ЦК УРСР угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Угоди можуть бути односторонніми і дво- або багатосторонніми (договори).

Угоди, згідно зі статтею 42 ЦК УРСР можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній).

За правилами статті 153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Статтею 224 ЦК УРСР передбачено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ст. 220 ЦК України).

З наведеного вбачається, що ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно належало право на зазначену вище земельну ділянку.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (стаття 1220 ЦК України).

У відповідності до статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (стаття 1258 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

У відповідності до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради.

З роз`яснень п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку (правова позиція викладена в Постанові КЦС ВС від 22 вересня 2021 року по справі № 227/3750/19).

Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання, а позов - задоволенню. Враховуючи, наведені вище обставини суд вважає за можливе визнати за позивачем право на зазначене спадкове майно за законом.

Керуючись ст. 12, 81, 207, 259, 263-265, 315 ЦПК, ст. 529, 549 ЦК УРСР, ст. 1216-1218, 1221, 1225, 1258, 1261, 1268 ЦК України суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт належності, ОСОБА_2 , права на земельну частку (пай) у землі яка перебуває в колективній власності КСГП «Дружба народів» с. Руськоіванівка Білгород-Дністровського району Одеської області розміром 4,2 умовних кадастрових гектарів.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право на земельну частку (пай) розміром 4,2 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності КСГП «Дружба народів» с. Руськоіванівка Білгород-Дністровського району Одеської області,в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Старокозацька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області (місцезнаходження юридичної особи: 67730, Одеська область, Білгород-Дністровський р-н, с. Старокозаче, вул. Соборна, буд. 32, ).

Суддя Н.Д. Анісімова