Провадження № 2/484/886/24
Справа № 484/2039/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2024 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Шикері І.А.

за участю секретаря судових засідань - Туркалової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Бєлоущенко Андрій Жоржович до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про відшкодування матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судових витрат, обґрунтовуючи свій позов тим, що 27.01.2024 року о 10:50 годині по вул. Кам`яномостівській в м. Первомайську Миколаївської області водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ЗАЗ-DAEWOO т 13110 д.н.з. НОМЕР_1 , виконуючи обгін автомобіля RENAULT KADJAK д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , яка рухалась попереду в попутному напрямку, пересік осьову суцільну смугу дорожньої розмітки 1,1 дод.2 ПДР та не переконався, що водій транспортного засобу, який рухається попереду на тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту ліворуч. В результаті чого допустив зіткнення з автомобілем RENAULT KADJAK д.н.з. НОМЕР_2 , який виконував поворот ліворуч. Внаслідок ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. ОСОБА_2 порушив п.2.3.б та п.14.2.б ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.02.2024, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в сумі 850 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована полісом серії АТ № 4152307 ПАТ "Страхова група "ТАС". Згідно висновку за Звітом № 16-24 від 04.03.2024, вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП власнику автомобіля RENAULT KADJAK д.н.з. НОМЕР_2 , складає 124015,22 грн., а вартість відновлювального ремонту 268974,07 грн. Згідно страхового акту № 08514/19/924 08.04.2024, їй було здійснено виплату страхового відшкодування, в сумі 110170,44 грн., а відповідачем ОСОБА_2 виплачено суму франшизи, в сумі 1600 грн. Посилаючись на те, що їй не в повному обсязі відшкодовано вартість відновлювального ремонту автомобіля, згідно висновку за Звітом № 16-24 від 04.03.2024, тому, з урахуванням виплачених їй сум матеріального збитку та розміру франшизи, просила стягнути з ПАТ "Страхова група "ТАС" - 48229,56 грн., а з відповідача ОСОБА_2 108974,07 грн., а також просить стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору, в сумі 1572 грн., витрати зі сплати правової допомоги, в сумі 10000 грн. та витрати, пов`язані зі сплатою послуг авто товарознавчого (експертного) дослідження вартості матеріального збитку, в сумі 3500 грн.

Заперечуючи проти вимог позову представник відповідача ПАТ "Страхова група "ТАС" Ніколаєв В. надіслав до суду відзив у якому зазначив, що згідно висновку № 16-24 від 04.03.2024, вартість завданого ОСОБА_1 матеріального збитку становить 124015,22 грн. з ПДВ на запчастини. Згідно вимог ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат па проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу), з урахуванням зносу, здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках. передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Матеріальний збиток, завданий ОСОБА_1 , згідно Висновку №16-24 від 04.03.2024р. ФОП ОСОБА_3 , без ПДВ, на запчастини, становить 111770,44 грн. Всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов`язані компенсацією страховиком збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування ПДВ. В зв`язку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі, податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таких операціях. У разі, якщо страхові суми спрямовуються безпосередньо на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах. Зазначені зобов`язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. Вартість ремонту автомобіля з врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Однак, позивачкою не надано документів про оплату проведеного ремонту на станції, яка є платником ПДВ. Згідно законодавства, якщо страховик відшкодовує оцінену шкоду, визначену автотоварознавчим дослідженням, як вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, на рахунок потерпілої особи, то сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість та суму франшизи. АТ «СГ «ТАС» (приватне) здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 у повному обсязі, у розмірі 110170,44 грн., про що позивачка не заперечує у своїй позовній заяві. Отже, враховуючи вищевикладене, вимоги позивачки щодо стягнення з АТ «СГ «ТАС» (приватне) матеріальної шкоди є безпідставними та необґрунтованими, оскільки AT «СГ «ТАС» (приватне) діяло виключно в межах норм спеціального закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сплативши позивачці страхове відшкодування по дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 27.01.2024 року у повному обсязі, в зв`язку з чим, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

20.06.2024 від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Єрмоленко А.В. до суду надійшов відзив у якому заперечуючи проти позовних вимог остання зокрема зазначила, що подаючи до АТ «СГ«ТАС» 28.03.2024 заяву про страхове відшкодування позивачка погодилась з тим, що розмір страхового відшкодування складає 122415 грн. 22коп., після чого отримала від АТ «СГ«ТАС» страхове відшкодування у розмірі 110 170,44 грн. за вирахуванням податку на додану вартість. Також, 28.03.2024р. позивачкою було отримано від відповідача франшизу, в розмірі1600 грн. Посилаючись на норми чинного законодавства зауважила, що із винуватця ДТП може бути стягнуто лише різницю між фактичним розміром завданих збитків та страховим відшкодуванням, якщо при визначення страхового відшкодування враховано знос деталей автомобіля. Позивачка не надала доказів того, що вартість завданого збитку, тобто фактичного ремонту пошкодженого автомобіля (реальні збитки) перевищує встановлену законом суму відшкодування (ліміт), а зі звіту № 16-24 від 27.01.2024 вбачається, що позивачці була виплачена вся визначена сума страхового відшкодування та з якою вона погодилася, підписуючи 28.03.2024р. заяву про виплату страхового відшкодування, а тому підстав для виплати інших будь-яких сум позивачки не має. З врахуванням наведеного просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Позивачка та її представник адвокат Бєлоущенко А.Ж. в судове засідання не з`явились, проте від представника позивачки до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Відповідач та його представник адвокат Єрмоленко А.В. в судове засідання також не з`явились, проте від адвоката Єрмоленко А.В. до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та відсутність відповідача, просила врахувати доводи, викладені у відзиві та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник АТ «СГ«ТАС» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи, заяви сторін у справі, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником автомобіля RENAULT KADJAK, д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.36).

27.01.2024 року о 10:50 годині по вул. Кам`яномостівській в м. Первомайську Миколаївської області водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ЗАЗ-DAEWOO т 13110, д.н.з. НОМЕР_1 , виконуючи обгін автомобіля RENAULT KADJAK, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , яка рухалась попереду в попутному напрямку, пересік осьову суцільну смугу дорожньої розмітки 1,1 дод.2 ПДР та не переконався, що водій транспортного засобу, який рухається попереду на тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту ліворуч. В результаті чого допустив зіткнення з автомобілем RENAULT KADJAK, д.н.з. НОМЕР_2 , який виконував поворот ліворуч. В результаті ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.3.б та п.14.2.б ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.02.2024, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в сумі 850 грн. (а.с.19).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована полісом № АТ/4152307 ПАТ "Страхова група "ТАС" (а.с.76).

Згідно висновку за Звітом № 16-24 від 04.03.2024, вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП власнику автомобіля RENAULT KADJAK д.н.з. НОМЕР_2 , складає 124015,22 грн., а вартість відновлювального ремонту 268974,07 грн.(а.с. 28-35).

Згідно страхового акту № 08514/19/924 08.04.2024, позивачці ОСОБА_1 було здійснено виплату страхового відшкодування, з урахуванням податку на додану вартість, в сумі 110170,44 грн., а відповідачем ОСОБА_2 виплачено суму франшизи, в сумі 1600 грн. Зазначене також підтверджується випискою АТ КБ «ПриватБанк» з рахунку позивачки та платіжною інструкцією (а.с.21,22,77).

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а також заперечень на позов, суд вважає за необхідне зазначити про те, що, відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо-і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 8 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі- Постанова від 01 березня 2013 року) судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Врахувавши наведені обставини та норми матеріального права, суд вважає, що відповідач, як володілець джерела підвищеної небезпеки, повинен нести відповідальність за шкоду, в тому числі й моральну, завдану таким джерелом, незалежно від наявності його вини.

Відповідно до ст. 511 ЦК, зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, установлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із ч. 1 та ч. 4 ст. 636 ЦК, договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди й цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, у розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст. 599 ЦК виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст.1194 ЦК відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (ст. ст.36, 37 закону №1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за ст.1194 ЦК.

Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі ст.1194 ЦК, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі №6-2808цс15.

Позивачка, мотивуючи своє право на звернення до суду із вказаним позовом, посилається не те, що розмір страхового відшкодування недостатній для повного відшкодування шкоди, завданої майну потерпілої, а тому остання звертається із позовом до відповідачів про стягнення різниці між сплаченим розміром страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля RENAULT KADJAK д.н.з. НОМЕР_2 .

Однак, позивачка не долучає до позову рішення страховика про виплату страхового відшкодування, яким було б зафіксовано, яким чином страховик та потерпіла досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування.

Позивачка першочергово реалізовувала відновлення свого майнового права шляхом звернення до страховика і при цьому не надає підтвердження, чи врегулюванні належним чином умови в договірному порядку, або неврегулювані через які обставини, оскільки ліміт відповідальності відповідача перед майном третьої особи, встановлений у розмірі 160000 грн., а розмір страхового відшкодування, виплачений страховою компанією у меншому розмірі, з урахуванням ПДВ.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведені висновки суду у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , слід відмовити в повному обсязі.

Крім того, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, понесені позивачкою судові витрати слід покласти на позивачку.

Керуючись ст.ст.4,12,81,263-265,268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про відшкодування матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Відмовити ОСОБА_1 у стягненні з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, в розмірі 48229,56 грн. та у стягненні з ОСОБА_2 матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, в розмірі 108974,07 грн.

Понесені ОСОБА_1 судові витрати - покласти на ОСОБА_1 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлено 22.07.2024.

Відомості про учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивачки: адвокат Бєлоущенко Андрій Жоржович, вул. Вадима Яновича, 1, м. Первомайськ Миколаївської області.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання якого: АДРЕСА_2 .

Представник відповідача: адвокат Єрмоленко Анна Володимирівна, вул. Рожева, 5/76, м. Первомайськ Миколаївської області.

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС", місцезнаходження якого: Проспект Берестейський, 65, Святошинський р-н м. Київ.

Суддя І.А.ШИКЕРЯ