ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6933/23 Номер провадження 22-з/814/193/24 Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
17 липня 2024 року м. Полтава
Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючої судді Прядкіної О.В.,
суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,
розглянувши в м.Полтаві з власної ініціативи питання про винесення додаткового рішення щодо результатів перегляду додаткового рішення Київського районного суду м.Полтави від 14 березня 2024 року та заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Здоровця Сергія Вікторовича щодо ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування безпідставно отриманих коштів,-
Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 05 березня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування безпідставно отриманих коштів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 100 000 гривень, 3% річних у сумі 3476,11 гривень та інфляційних втрат в сумі 7925,25 гривень, судові витрати в сумі 1114,01 гривень, а всього 112515,37 гривень.

Додатковим рішенням Київського районного суду м.Полтави від 14 березня 2024 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 12000 грн.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 03 липня 2024 року апеляційну скаргу адвоката Клименка Василя Володимировича в інтересах ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 05 березня 2024 року скасовано в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 % річних у сумі 3476,11 грн. та інфляційних втрат в сумі 7925,25 грн., ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих вимог.

Змінено розподіл судових витрат.

В іншій частині рішення Київського районного суду м.Полтави від 05 березня 2024 року залишено без змін.

Зокрема, в описовій частині зазначеної постанови проаналізовані доводи апеляційної скарги адвоката Клименка В.В. в інтересах ОСОБА_2 та надано правову оцінку додатковому рішенню Київського районного суду м.Полтави від 14 березня 2024 року, однак помилково в резолютивній частині постанови не зазначено результат перегляду даного додаткового рішення.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Враховуючи вищенаведене, резолютивну частину постанови Полтавського апеляційного суду від 03 липня 2024 року слід доповнити вказівкою про залишення без змін додаткового рішення Київського районного суду м.Полтави від 14 березня 2024 року.

08.07.2024 року на адресу Полтавського апеляційного суду надійшла заява адвоката Здоровця С.В. в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн., пов`язаних із розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

10.07.2024 року адвокат Клименко В.В. в інтересах ОСОБА_2 подав заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Вирішуючи дане питання, колегія суддів виходить з наступного.

Частинами першою та другою статті 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18.

Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише не зазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

У даній справі вбачається, що на підтвердження понесених відповідачем судових витрат, адвокатом Здоровцем С.В. до відзиву на апеляційну скаргу було долучено:

-додаткова угода №1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги №05-09-23/03 від 05.09.2023 року, в якій встановлений фіксований розмір гонорару - 20 000 грн.;

-платіжна інструкція Р24АD6307;

Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат (відшкодування їх за рахунок іншої сторони) у формі «гонорару», суд повинен виходити не з договору між адвокатом та клієнтом, який створює саме для них права та обов`язки, та погодженого ними розміру гонорару, а й з пропорційності цих витрат фактично понесеним судовим витратам, безпосередньо пов`язаним з розглядом справи, які визначені адвокатом та оцінені судом, зокрема з точки зору складності цієї справи та розумної необхідності цих судових витрат для даної справи.

Адже саме розмір витрат, понесених відповідачем на фактично надані реальні та неминучі послуги на правничу допомогу, і саме з метою досягнення певного правового результату вирішення конфлікту сторін - відмови позивачеві у позові, кореспондується з витратами, які має право відшкодувати на свою користь відповідач як судові витрати, понесені ним на сплату гонорару успіху, за рахунок позивача.

Враховуючи наведене та визначені, зокрема, частиною ч. 4 ст. 137 ЦПК України критерії для здійснення розподілу судових витрат, безпосередньо та причинно пов`язаних з розглядом справи, колегія суддів дійшла висновку, що розумним та справедливим у даній малозначній справі, яка розглядалась в письмовому провадженні без виклику сторін, є стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. за результатами апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 381 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування безпідставно отриманих коштів, доповнивши резолютивну частину постанови Потавського апеляційного суду від 03 липня 2024 року 6 абзацом, вказавши «Додаткове рішення Київського районного суду м.Полтави від 14 березня 2024 року залишити без змін».

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Здоровця Сергія Вікторовича, щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст складено 22.07.2024 року.

Головуюча суддя О. В. Прядкіна

Судді: С. Б. Бутенко

О. І.Обідіна