Справа № 930/2742/23
Провадження №2/930/102/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2024 року м.Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді Войницької Т.Є.

за участі секретаря судового засідання Вакар Г.І.

представника позивача - адвоката Гонтара В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гонтара Володимира Анатолійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Гонтар В.А. звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позов мотивований тим, що на адресу ОСОБА_1 надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження від 16.11.2021, винесена приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В. на підставі виконавчого напису №13871, виданого 28.10.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. на підставі заяви ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості в сумі 257 665,69 грн.

Представник позивача вважає цей виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не повідомила боржника про те, що до неї звернулись з заявою про вчинення виконавчого напису; не перевірила безспірність вимог кредитора; боржнику не надсилалась вимога про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису); заборгованість є спірною; виконавчий напис вчинений на підставі договору, який не посвідчений нотаріально. Просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28.10.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною і зареєстрований в реєстрі за №13871 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 06.10.2023 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 18.01.2024 закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача адвокат Гонтар В.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» в судове засідання не з`явився, у відзиві просив проводити розгляд справи без його участі та у задоволені позовних вимог відмовити, зазначив, що твердження представника позивача про неповідомлення нотаріусом боржника не доведені достатніми доказами; позивач належним чином була повідомлена про вчинення нею порушення своїх зобов`язань по кредитному договору та про те, що кредитор вживає ряд заходів щодо неї по примусовому стягненню боргових зобов`язань, підтвердженням чого є судовий процес по цивільній справі №140/2257/13-ц за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Рішенням суду від 22.011.2013 вимоги задоволені. У зв`язку із чим повідомлення ОСОБА_1 про порушення нею своїх кредитних зобов`язань мало місце протягом 2013 року в ході судового процесу по цивільній справі №140/2257/13-ц; протягом дії кредитного договору діяла норма, зазначена в п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, тому сторона відповідача вважає, що мала право на вчинення вказаної дії.

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, однак конверти були повернуі з відміткою «за закінченням терміну зберігання», у зв`язку із чим, третя особа була повідомлена про час та місце розгляду справи шляхом повідомлення через офіційний сайт судової влади.

Згідно з ч. 3ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в них докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Судом встановлено, що 28.10.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. на підставі ст.87 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою КМУ від 29.06.1999 №1172 вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором №4 від 28.02.2008, укладеним нею з ТОВ «ПростоФінанс», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.02.2018 по 01.02.2021. Сума заборгованості складає 257 665,69 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 82 372,65 грн.; прострочена заборгованість за процентами та комісіями 174 251,55 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту 0,00 грн.; строкова заборгованість за процентами та комісією 1041,49 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 257 665,69 грн.

02.11.2021 ТОВ «Кредитні ініціативи» направлена заява приватному виконавцю виконавчого округу Вінницької області Тимощуку В.В. про примусове виконання рішення, в якій просили, зокрема, відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса №13871 від 28.10.2021 про стягнення на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість, що виникла за кредитним договором №4 від 28.02.2008, боржником за яким є ОСОБА_1 . Загальна сума боргу становить 257 665,69 грн.; накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника,звернути стягнення на виявлений дохід боржника без припинення вчинення дій примусового характеру шляхом направлення відповідної постанови.

16.11.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В. відкрито виконавче провадження №67547450 на підставі виконавчого напису №13871 від 28.10.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи заборгованість в сумі 257 665,69 грн. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 із змінами та доповненнями (надалі - Порядок).

Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника.

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

За змістом пункту 2.3 глави 16 розділу ІІ «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих банком повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172(надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, пунктом 2 Переліку документів, передбачено, що для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалу Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 скасовано; визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.09.2021 у справі №910/10374/17, постанова №662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі №826/20084/14. Таким чином, з 22.02.2017 кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Перевірка безспірності боргу є обов`язком нотаріуса. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий ж самий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19.09.2018 (провадження № 14-12559св18).

У контексті статей15,16,18 ЦК України, статей50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 320/8269/15-ц від 16.05.2018.

Так, виконавчий напис було вчинено 28.10.2021, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14.

Слід зазначити, що відповідачем також не спростовані доводи позивача про не отримання нею вимоги про усунення порушень за кредитним договором, а отже позивач була позбавлена можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості.

Суд відзначає, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що відповідно виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж беззаперечно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі та саме за цей період.

Законодавством не визначений вичерпний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування доводів позивача про відсутність підтвердження безспірності заборгованості ОСОБА_1 , у зв`язку із порушенням порядку здійснення виконавчого напису, а заперечення аргументовані обізнаністю позивача про порушення нею своїх кредитних зобов`язань, яке мало місце протягом 2013 року в ході судового процесу у цивільній справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. А також представник відповідача вважає, що сторона відповідача мала право на вчинення виконавчого напису нотаріусом, оскільки протягом дії кредитного договору діяла норма, зазначена в п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172 в редакції 10.12.2014 року.

Разом з тим, з відзиву представника відповідача судом встановлено, що на підставі рішення від 13.01.2014 у цивільній справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості судом видавався виконавчий лист №140/2257/13-ц, який пред`являвся до виконання. У зв`язку із зазначеним, суд, дійшов висновку про неможливість встановити на даний час наявність заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Кредитні ініціативи» за кредитним договором.

Крім того, виконавчий напис вчинено на підставі договору, стосовно якого не надано доказів нотаріального посвідчення. З урахуванням визнання в судовому порядку з 22.02.2017 нечинним пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, видача таких виконавчих написів після 22.07.2017 можлива лише за умови пред`явлення оригіналу нотаріально посвідченого договору (договорів).

Отже, оспорюваний виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам закону, в той час як заборгованість, яка вказана у цьому написі, не є безспірною. Факт наявності цього виконавчого напису суттєво порушує права позивача.

Вищенаведене спростовує доводи відповідача, викладені у відзиві, яким він обґрунтовував заперечення проти позовних вимог.

Крім того, у Постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 Велика Палата Верховного Суду зазначає, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису вже є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На підтвердження сплати позивачем судового збору до матеріалів справи долучено квитанцію про сплату судового збору №21 від 29.09.2023 на суму 1073,60 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з наступного.

Представник позивача просив стягнути з ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в сумі 3 000 грн.

Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2, ч.3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

Згідно ч.4 ст. 263 ЦПУ України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано тільки ордер про надання правничої (правової) допомоги від 29.09.2023.

Документи, що свідчать про надання професійної правничої допомоги та про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що позивач дійсно поніс витрати на правничу допомогу, матеріали позовної заяви не містять.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення витрат на професійну (правничу) допомогу.

Керуючись ст.ст.258,259,263,273,354,355ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною і зареєстрований в реєстрі за №13871про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", (вул Вікентія Хвойки,21, м.Київ, 04080) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) судові витрати в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні.

У частині стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку передбаченому ст.ст.351-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення виготовлено 16.07.2024 року.

Суддя Т. Є. Войницька