ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2966/24 Справа № 243/6339/23 Суддя у 1-й інстанції - Агеєва О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Тимченко О.О.

секретар судового засідання Бортник В.А.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2023 року та додаткове рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04 березня 2024 року, ухваленнні суддею Агеєвою О.В., повний текст судового рішення складено 22 грудня 2023 року, повний текст додаткового рішення складено 04 березня 2024 року,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 , який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 у листопаді 2023 року, звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення коштів, яку обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_2 ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з недоотриманої за життя пенсії.

08 вересня 2020 року ОСОБА_2 отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_3 у розмірі 63 265,83 грн.

15 листопада 2022 року позивачем подано заяву до Управління пенсійного фонду України, за результатами розгляду поданих документів отримано відповідь, в якій зазначено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а заяву про виплату недоотриманої пенсії подано 15 листопада 2022 року, тому з урахуванням ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» строку звернення позивача до відповідача за виплатою пенсії, тобто, не більше ніж за три роки до звернення, сума недоотриманої пенсії відсутня.

Тому просив суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 суму недоотриманої пенсії ОСОБА_3 в сумі 63 265,83 грн.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 , який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про стягнення коштів задоволені.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , розташованого за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , недоотриману пенсію ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 63 265,83 грн. (шістдесят три тисячі двісті шістдесят п`ять грн. 83 коп.).

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , місцезнаходження: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. (одна тисяча сімдесят три грн. 60 коп.) до державного бюджету коштів на UA0026001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), , Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Додатковим рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04 березня 2024 року стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , розташованого за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , витрати на правову допомогу 6500,00 грн. (шість тисяч п`ятсот грн. 00 коп.)

Не погодившись із ухваленими судовими рішенням відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подав апеляційну скаргу, просив рішення скасувати та у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 вказує на те, що рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2023 року не відповідає вимогам чинного законодавства, порушує норми матеріального права та підлягає скасуванню.

На обґрунтування скарги представник відповідача зазначив, що спадкодавиця ОСОБА_3 перебувала на обліку в Головному управлінні ПФУ в Донецькій області з дислокацією у м.Костянтинівці та отримувала пенсію за віком. Виплата пенсії ОСОБА_3 проведена по 29.02.2016 року та припинена з 01.03.2016 на підставі обміну інформацією з органами соціального захисту населення. Вказує, що за життя ОСОБА_3 до органів Пенсійного фонду України за поновленням пенсії не зверталася. Пенсійна справа знята з обліку з 01.10.2019 у зв`язку зі смертю пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Представник відповідача зазначає, що на запит нотаріуса в березні 2020 року була надіслана довідка про суму недоотриманої ОСОБА_3 пенсії 63 265,83 грн. за період з 19.03.2017 по 30.09.2019 з урахуванням вимог ч.1 ст.46 Закону №1058. Із заявою про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_3 звернувся ОСОБА_2 15 листопада 2022 року та за результатами наданих документів йому було відмовлено у виплаті недоотриманої пенсії ОСОБА_3 по причині відсутності сум недоотриманої пенсії з урахуванням вимог ч.1 ст.46 Закону №1058. Повідомляє, що пенсія за період з 01.03.2016 по 18.03.2017 ОСОБА_3 не нараховувалась. Представник відповідача вважає заявлені позивачем вимоги безпідставними та необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_5 , вважає, що даткове рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04 березня 2024 року не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки прийнято без дотримання норм процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

При цьому, скаржник зазначає, що заяву про розподіл судових витрат на правничу допомогу не було подано до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Вказує, що заяву було подано до суду 15 січня 2024 року, тоді як рішення суду ухвалено 22.12.2023, тобто заява подана всупереч вимог статт1 141 ЦПК України.

Окрім того, представник відповідача вказує на те, що відповідача не було повідомлено щодо заявлених вимог про стягнення витрат на правничу допомогу. Відповідач ознайомився з матеріалами справи стосовно розподілу судових витрат на правничу допомогу через підсистему «Електронний суд» після отримання додаткового рішення. Зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження розміру понесених позивачем судових витрат, розмір яких не відповідає критерію розумності, складності справи, а також соразмірності ціни позову заявлених судових витрат.

Представник відповідача звертає увагу на те, що порядок та строк для подачі заяви про розподіл витрат на правничу допомогу порушено, надання правової допомоги та представництва адвокатом Чорним І.І. не підтверджено, вартість послуг на правничу допомогу є завищеною, не надано детального опису наданих послуг, доказів на підтвердження оплати витрат на правничу допомогу.

Відзиви на апеляційні скарги не подано.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю- доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони відповідача на рішення суду від 22 грудня 2023 року не підлягає задоволенню, тоді як апеляційна скарга на додаткове рішення від 04 березня 2024 року підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 що підтверджується Свідоцтвом про смерть.

08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Нікольського районного нотаріального округу Донецької області Майшмаз С.Ф., ОСОБА_2 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_3 у розмірі 63265,83 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 липня 2023 року , справа № 756/10508/22, ОСОБА_2 визнано недієздатним та призначено його опікуном ОСОБА_1 . Рішення набуло законної сили 18 серпня 2023 року.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 виходив з того, що оскільки за життя мати позивача недоотримала пенсію в сумі 63265,83 грн., яка увійшла до складу спадщини, а позивач є її спадкоємцем та у встановленому законом порядку прийняв спадщину, тому суд виснував, що позивач як спадкоємець набув право на отримання невиплаченої пенсії, при цьому, спадкоємець має право на отримання всієї нарахованої та невиплаченої за життя пенсії спадкодавця, без обмеження будь-яким часом.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не погоджується з доводами сторони Відповідача викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Відповідно до норм ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст.16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права.

У відповідності до положень ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно норм ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно частин першої та третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Відповідно до норм ст.1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Під час визначення обсягу спадщини необхідно виходити з того, що права та обов`язки, суб`єктом яких був спадкодавець на час відкриття спадщини, переходять до його спадкоємців. Спростування цієї презумпції можливе лише у випадках, коли права та обов`язки є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця. Отже, закон вказує, що до складу спадщини не включаються особисті немайнові права. Безпосередньою ознакою немайнових прав є невіддільність останніх від особи їхнього носія.

Пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Таким чином, право на аліменти, пенсії та інші соціальні виплати, як на періодичні платежі, не входить до складу спадщини, оскільки мають на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була його участь у сімейних, соціальних та трудових відносинах. Однак наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем і за умови відсутності членів його сім`ї, бажаючих їх отримати. В такому випадку належить застосовувати ст.1227 ЦК України.

Згідно зі ст.1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, з аналізу наведених правових норм вбачається, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя з незалежних від нього причин.

Зміст ч.3 ст.52 Закону України №1058-ІУ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодування у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Окрім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч.1 ст.91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Під час судового розгляду справи суд першої інстанції встановив, що сума невиплаченої пенсії померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 складає 64734,07 грн. (за вирахуванням вже виплачених сум відповідачем) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідач, на підтвердження правомірності своїх дій посилається на положення ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У відповідності до ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Згідно пп.2.26 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається Свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, Свідоцтво про смерть, Свідоцтво про право на спадщину.

Таким чином, діючим законодавством, в залежності від моменту звернення, визначено два шляхи для отримання недоодержаної пенсії померлого пенсіонера, а саме: в межах шестимісячного строку з моменту смерті пенсіонера, у разі звернення членів сім`ї та зі спливом зазначеного строку спадкоємцями померлого пенсіонера.

При оформленні прав на недоотриману пенсію після померлого пенсіонера, спадкоємцям з-поміж інших документів необхідно подати до органу, що призначає пенсію, Свідоцтво про право на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину за законом є правовстановлюючим документом та з його отриманням позивач набула всіх прав і обов`язків спадкоємця, а отже право власності якого вона набула є правом спадкоємця на успадковане майно, й має відмінний за характером від процедури отримання членами сім`ї померлого пенсіонера сум недоодержаної пенсії.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» повністю узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч.1 ст.91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Суд першої інстанції правильно відхилив доводи відповідача, які ґрунтуються на частині першій статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, оскільки дана правова норма розповсюджується на пенсіонерів, які є власниками своїх особистих пенсій, тобто на тих, що не померли, та ніяким чином не стосується правовідносин щодо спадщини.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою ст.16 Цивільного Кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Окрім того, зміст ч.3 ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст.1227 ЦК України також узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч.1 ст.91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Норми ЦК України не визначають строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення ч.ч.2 та 3 ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Отже, суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

Норми ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною нормою ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без урахування положень ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 41 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Отже, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неотриману суму пенсії померлої матері ОСОБА_3 , яка становить 63265,83 грнна підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.09.2020.

Перевіривши справу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, повно, всебічно та обґрунтовано встановив обставини справи, надав належну оцінку наявним у справі доказам, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про повне задоволення позову, яке відповідає вимогам ст.ст.263, 264 ЦПК України.

Проте, колегія суддів, погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача щодо незаконності додаткового судового рішення від 04 березня 2024 року, яким з відповідача на користь позивача стягнуті витрати на правничу допомогу у розмірі 6 500 грн.

За нормами ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За змістом положень ч.ч.1,2 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

З позовної заяви встановлено, що позивач у позовній заяві не зазначав про понесені судові витрати по справ або про витрати, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

Справа була розглянута судом першої інстанції за відсутності сторін, відповідно судові дебати не проводилися.

Рішення суду ухвалено 22 грудня 2023 року і в цей же день виготовлено повний текст судового рішення, який також передано до ЄДРСР в день виготовлення повного тексту судового рішення.

Матеріали справи супровідний лист від 22.12.2023 про направлення сторонам рішення суду від 22 грудня 2023 року (а.с.41).

Заява представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по судовим витратам надійшла до суду першої інстанції 15 січня 2024 року (а.с.43-44).

З урахуванням положень ч.8 ст.141 ЦПК України заява про ухвалення додаткового рішення з доказами понесених витрат на правничу допомогу надійшла до суду першої інстанції з порушенням п`ятиденного строку, який закінчувався 27 грудня 2023 року, на що суд першої інстанції не звернув уваги, та порушивши норми процесуального права ухвалив незаконне додаткове рішення, яке підягає скасуванню, з хваленням нового рішення про залишення заяви позивача без розгляду, оскільки заява про ухвалення додаткового рішення подана пожа межами визначеного законом строку.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Суд повинен був залишити заяву без розгляду.

Керуючись ст.ст.367,374, 375, 376, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення суду залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2023 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу позивача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на додаткове рішення суду задовольнити.

Додаткове рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04 березня 2024 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлено 23 липня 2024 року.

Головуючий:

Судді: