КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2024 року м. Київ

Унікальний номер справи № 370/1448/20

Апеляційне провадження № 22-з/824/867/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Дячук І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Бєрьозки Юрія Володимировича про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», приватного виконавця Трофименка Михайла Михайловича, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Макарівського районного нотаріального округу Київської області Дурицький Андрій Петрович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий Олексій Сергійович про визнання недійсним акту про реалізацію предмету іпотеки виданого на підставі протоколу прилюдних торгів, визнання незаконними дій, прилюдних торгів такими, що не відбулись, відшкодування збитків, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, визнання права власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 20 липня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до АТ «Сенс Банк», приватного виконавця Трофименка М.М., ДП «СЕТАМ», ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Макарівського районного нотаріального округу Київської області Дурицький А.П., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий О.С. про визнання недійсним акту про реалізацію предмету іпотеки за ВП № НОМЕР_1 від 18 лютого 2020 року виданий на підставі протоколу торгів № 392077 від 02 грудня 2019 року, визнання незаконними дій, відшкодування збитків, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та визнання права власності на земельну ділянку - відмовлено (т. 4 а.с. 68-77).

Не погодившись з рішенням районного суду, 12 жовтня 2023 року представник ОСОБА_2 - адвокат Асатрян Т.Л. направив до суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (т. 4 а.с. 84-91).

Постановою Київського апеляційного суду від 25 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволено частково.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 20 липня 2023 року - змінено в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним акту про реалізацію предмету іпотеки за ВП НОМЕР_2 від 18 лютого 2020 року, виданого 21 лютого 2020 року на підставі протоколу торгів № 392077 від 02 грудня 2019 року, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та № 3494, видане 29 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Дурицьким А.П. та визнання торгів з продажу належної позивачу земельної ділянки площею 0,1500 га з кадастровим номером :07:010:0100 та об`єкту незавершеного будівництва, що знаходяться за адресою: Київська область, Макарівський район, Колонщинська сільська рада, такими, що не відбулись, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Макарівського районного суду Київської області від 20 липня 2023 року - залишено без змін (т. 4 а.с. 224-231).

03 травня 2024 року Київським апеляційним судом отримано заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Бєрьозки Ю.В. про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу, в якій останній просив стягнути із ОСОБА_2 на користь приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. (т. 5 а.с. 1-2).

Особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Заявник Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко М.М.та його представник - адвокат Бєрьозка Ю.В. про розгляд заяви апеляційним судом 18 липня 2024 року були сповіщені 13 червня 2024 року повідомленнями в Електронний кабінет в ЄСІТС із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень. Позивач ОСОБА_2 був сповіщений 21 червня 2024 року про розгляд заяви апеляційним судом 18 липня 2024 року про що є відмітка працівників пошти про вручення адресату поштового відправлення суду. Крім того, ОСОБА_2 був повідомлений сповіщенням його представника - адвоката Асатрян Т.Л. в Електронний кабінет в ЄСІТС. Представник позивача - адвокат Асатрян Т.Л. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити в ухваленні додаткового рішення. Повідомлення відповідача ОСОБА_3 повернулось із відмітками працівників пошти про відсутність адресата за зазначеною ним адресою, заяви про зміну адреси місця проживання (перебування) від вказаної особи до суду не надходили. Інші особи були сповіщені на зазначені ними поштові адреси та повідомленнями в Електронний кабінет в ЄСІТС із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень. (т. 5 а.с. 24-56)

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22).

Згідно з ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі "Мусієнко проти України", № 26976/06).

Зважаючи на вищезазначене та положення ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 4 ст. 270, ч. 2 ст. 372 ЦПК України, суд визнав повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи заяв, колегія суддів дійшла висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).

Частинами 1,2 статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду судом апеляційної інстанції апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 20 липня 2023 року, приватним виконавцем Трофименком М.М. та (або) його представником не подавалося до суду заяв по суті розгляду апеляційної інстанції.

У матеріалах цивільної справи відсутні заяви приватного виконавця Трофименка М.М. та (або) його представника - адвоката Бєрьозки Ю.В. про понесення витрат на правничу допомогу.

При цьому, представник приватного виконавця ОСОБА_1 - адвокат Бєрьозка Ю.В. брав участь у судовому засіданні 25 квітня 2024 року, під час якого апеляційним судом були проведені судові дебати та винесено постанову. Однак ні до судових дебатів, ні під час судових дебатів представником приватного виконавця ОСОБА_1 - адвокатом Бєрьозкою Ю.В. не було заявлено про витрати на правову допомогу, які поніс приватний виконавець Трофименко М.М. за час розгляду справи апеляційним судом, або які він очікує понести, а також не було заявлено, що докази у підтвердження понесених витрат будуть надані протягом строку, визначеного ст. 141 та 246 ЦПК України.

Ні у заяві про ухвалення додаткового рішення, ні під час розгляду вказаної заяви представником приватного виконавця ОСОБА_1 - адвокатом Бєрьозкою Ю.В. не були наведені обставини, за яких він був позбавлений можливості виконати вищезазначені вимоги ЦПК України.

Законодавцем визначено процесуальний наслідок не заявлення до закінчення судових дебатів вимоги на відшкодування судових витрат на правничу допомогу або подання доказів таких витрат із пропуском п`ятиденного строку з моменту винесення рішення у справі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для задоволення заяви представникаприватного виконавця ОСОБА_1 - адвоката Бєрьозки Ю.В. про відшкодування судових витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, а відтак, у прийнятті додаткового судового рішення слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 134, 270 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Бєрьозки Юрія Володимировича про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», приватного виконавця Трофименка Михайла Михайловича, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Макарівського районного нотаріального округу Київської області Дурицький Андрій Петрович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий Олексій Сергійович про визнання недійсним акту про реалізацію предмету іпотеки виданого на підставі протоколу прилюдних торгів, визнання незаконними дій, прилюдних торгів такими, що не відбулись, відшкодування збитків, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, визнання права власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки.

Ухвала суду набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Дата складання повного судового рішення - 18 липня 2024 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова