УХВАЛА

18 липня 2024 року

м. Київ

справа № 462/4271/23

провадження № 61-9575ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» на рішення Залізничного районного суду

м. Львова від 21 серпня 2023 року, додаткове рішення Залізничного районного суду м. Львова від 08 вересня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду

від 21 травня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просив скасувати наказ про його звільнення з посади в зв`язку із скороченням штату працівників, поновити позивача на посаді, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10 травня 2023 року до дня ухвалення судового рішення із розрахунку

11 765,11 грн у місяць, та стягнути відшкодування за завдану моральну шкоду

в розмірі 40 000,00 грн.

Залізничний районний суд м. Львова рішенням від 21 серпня 2023 року позов задовольнив частково.

Скасував наказ генерального директора ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького Романовської Т. В. від 03 травня 2023 року № 455-о про звільнення ОСОБА_1 з посади водія автотранспортних засобів (спецмашин) 1-го класу групи водіїв автотранспортних засобів служби наземного обслуговування,

з 10 травня 2023 року, в зв`язку зі скороченням штату працівників, згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України.

Поновив ОСОБА_1 на посаді водія автотранспортних засобів (спецмашин) 1-го класу групи водіїв автотранспортних засобів служби наземного обслуговування

ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені ОСОБА_2 .

Стягнув із ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі

28 628,41 грн, без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України.

Стягнув із ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовив.

Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Залізничний районний суд м. Львова додатковим рішенням від 08 вересня 2023 року стягнув із ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 4 250, 00 грн.

Львівський апеляційний суд постановою від 21 травня 2024 року частково задовольнив апеляційні скарги ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 .

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21 серпня 2023 року залишив без змін.

Додаткове рішення Залізничного районного суду м. Львова від 8 вересня 2023 року змінив, збільшив розмір стягнення з ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу

з 4 250, 00 грн до 17 000,00 грн.

01 липня 2024 року ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені ОСОБА_2 ,

в інтересах якого діє ОСОБА_4 , подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21 серпня 2023 року, додаткове рішення Залізничного районного суду м. Львова від 08 вересня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 21 травня 2024 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційнийперегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та справах з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти дотриманню розумного строку розгляду справи, а також визначеності й стабільності у цивільних правовідносинах.

Згідно з частиною четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами

є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Справи незначної складності можуть визнаватися судом малозначними (частина шоста статті 19 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин.

Предметом спору у цій справі є скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн*250=757 000,00 грн).

Отже, справа є незначної складності, виходячи із приписів частини четвертої статті 274 ЦПК Українита не входить до переліку справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.

З огляду на зазначене рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21 серпня 2023 року, додаткове рішення Залізничного районного суду м. Львова від 08 вересня 2023 року та постанова Львівського апеляційного суду від 21 травня 2024 року не підлягають касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала на те, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Оскарження в суді третьої інстанції має відбуватися щодо справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, що забезпечує ефективність касаційного провадження.

Зазначене відповідає і Рекомендаціям № В (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено передбачених законом підстав для перегляду оскаржуваного судового рішення в касаційному порядку.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Касаційна скарга не містить посилань на виняткові обставини, які можуть слугувати підставою для касаційного оскарження судового рішення, ухваленого в справі

з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,та які передбачені підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини

3 статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд визнає, що винятки, зазначені в пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником ненаведені, а колегія суддів наявність таких винятків не встановила.

З урахуванням того, що заявник подав касаційну скаргу на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21 серпня 2023 року, додаткове рішення Залізничного районного суду м. Львова від 08 вересня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 21 травня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров