Справа № 296/5729/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" липня 2024 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі: головуючого судді Шкиря В. М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

20.06.2024 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерсва юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження складено відповідний актовий запис №260.

Від вказаного шлюбу сторони мають спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, працює офіційно, інших утриманців не має, самостійно відмовляється надавати кошти на утримання дитини.

На думку позивача, дитині має бути забезпечений належний рівень життя необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який остання не зможе забезпечити самостійно, а тому просить стягувати з батька дитини аліменти на її утримання у розмірі 1/3 частки від всіх видів доходів відповідача алеменше встановленого Законом мінімуму.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність Позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання призначене на 22.07.2024 не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, де вказав, що позов визнає частково, готовий сплачувати 1/4 частину всіх своїх доходів на утримання сина ОСОБА_3

Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні

Суд вважає, що наявних у справі матеріалів у цій справі, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті

Вивчивши позовну заяву та долучені до неї докази, суд встановив наступні обставини та відповідно них визначив правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 від 07.03.2024 позивач ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерсва юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження складено відповідний актовий запис №260 (а.с. 3).

Під час перебування у шлюбі, у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3 (а.с. 7).

Позивач разом з дитиною зареєстровані проживають за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка про склад сім`ї Олевської міської ради Житомирської області №646 від 11.06.2024 (а.с. 8).

Відповідно довідки Олевської міської ради Житомирської області №649 від 11.06.2024 малолітній син позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на утриманні позивача ОСОБА_1 (а.с. 9).

Відповідач зареєстрований в АДРЕСА_2 про що свідчить відповідь№655015 з Єдиного демографічного реєстру від 21.06.2024 (а.с.12)

Таким чином суд встановив, що між сторонами існує спір з приводу утримання неповнолітньої дитини, що регулюється нормами Сімейного Кодексу України.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Положеннями частини першої статті 182 СК України у редакції, чинній на час виникнення та існування спірних правовідносин, визначено коло обставин, які суд враховує при визначенні розміру аліментів: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до Закону України «Пpo Дepжавний бюджeт України на 2024 рік» гарантований прожитковий мінімум з 1 січня 2024 року для дітей до 6 років складає 2563 гривні; а для дітей від 6 до 18 років 3196 гривні.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина друга статті 182 СК України).

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частин першоїтретьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша, друга статті 77 ЦПК України).

Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який наразі проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), а відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу;

Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідач визнає, що має сплачувати аліменти на утримання свого сина, проте вказує, що це має бути 1/4 від його доходів про що, через канцелярію суду подано заяву 22.07.2024, яка зареєстрована під № 26311.

Суд вважає, що визнання позову не суперечить чинному законодавству, а тому суд приймає визнання позову в цій частині.

При цьому суд вважає, що позивачем не доведено необхідність стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини, а тому приймає рішення про часткове задоволення позову.

У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно ст.5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Згідно ч. 6 ст. 141, ч.1 ст. 142 ЦПК України, п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн, а саме 50% від судового збору, що підлягав би сплати позивачем при зверненні до суду, оскільки він позов визнав та суд визнав, що саме такий розмір аліментів необхідно стягувати на утримання дитини

Керуючись ст. ст. 141, 142, 180-184,191, 192 Сімейного кодексу України, », ст. ст. 5, 12, 13, 49, 81, 89, 141, 259 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Прийняти часткове визнання позову відповідачкм ОСОБА_2 .

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду - 20.06.2024 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) в дохід держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22.07.2024

Cуддя В. М. Шкиря