Справа № 487/3600/24
Провадження № 2/487/1880/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(З А О Ч Н Е)

18.07.2024 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Брижатої А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

23.04.2024 ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , в якому просила визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, кв. АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначила, що згідно договору найму житлового приміщення від 22.03.1991 укладеного на підставі Ордеру №991 серії 011170 від 06.11.1990 вона, її донька ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 є користувачами вищенаведеної квартири, в яку були вселені як члени сім`ї наймача. Відповідальним наймачем, з яким укладався договір найму, був її чоловік ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Фактично, з 2003 року відповідачка не проживає в спірній квартирі до якої має вільний доступ, комунальні послуги не сплачує, особисті речі в квартирі не зберігає. Наведені обставини послугували підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Ухвалою судді від 24.04.2024 справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання у справі.

Ухвалою суду від 11.06.2024 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач в призначене судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, відзиву не подав. Про час слухання справи повідомлялася судовою повісткою, надісланою з рекомендованим повідомленням. До суду повернулось поштове відправлення з відміткою про відсутність відповідача за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем свого проживання, що дає підстави для висновку, що відповідач за зареєстрованим у встановленому порядку місцем свого проживання відсутній, тому він відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим.

Третя особа в призначене судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення по справі.

Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст. 264 ЦПК України).

Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Правова позиція ЄСПЛ відповідно до пункту 1 статті 8 Конвенції гарантує кожній особі крім інших прав право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Судом встановлено, що згідно Договору найму житлового приміщення від 22.03.1991 укладеного на підставі Ордеру №991 серії 011170 від 06.11.1990 укладеного з чоловіком позивачки ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачка, її донька ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 є користувачами кв. АДРЕСА_1 , які були вселені як члени сім`ї наймача (Договір найму житлового приміщення від 22.03.1991, Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ).

Згідно довідки ОСББ «ВУЛ. 8 БЕРЕЗНЯ, БУД. 39» про склад сім`ї та зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 20.01.2024 за №1, у кв. АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 (мати), ОСОБА_2 (донька), ОСОБА_3 (син). Особовий рахунок відкрито на ім`я ОСОБА_1 .

Виходячи зі змісту акту завіреного ОСББ «Вул. 8 березня, буд. 39» про встановлення факту не проживання від 20 січня 2024, ОСОБА_2 у кв. АДРЕСА_1 не проживає.

Окрім того, згідно акту завіреного ОСББ «Вул. 8 березня, буд. 39» про встановлення не проживання від 08 липня 2024, ОСОБА_2 у кв. АДРЕСА_1 не проживає з 2003 року по 2024.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Статтею 65 ЖК України визначено, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до положень ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України).

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач за адресою: АДРЕСА_2 не проживає без поважних причин понад двадцять років, а тому втратила право користування цим житлом.

Доказів протилежного відповідач до суду не подала, а тому вимоги позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 76-80, 89, 259, 263-265, 282, 352, 354-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя С.В. Щербина