КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

09.07.24 справа № 133/963/24

провадження № 2-о/133/62/24

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Пєтухової Н.О.,

за участю секретаря судових засідань Штепи В.С.,

заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Козятині цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Головне Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

В обґрунтування заяви зазначив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народження, набув права на призначення пенсії за віком, після досягнення 60-річного віку, відповідно до закону, маючи необхідний страховий стаж, більше 30 років він звернувся до відділу обслуговування громадян № 9 (сервісного центру) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з заявою про призначення пенсії за віком, та Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення про відмову зарахувати до страхового стажу період навчання з 01.09.1981 року по 20.07.1982 року в Вінницькому середньому міському ПТУ №11 відповідно до диплому) НОМЕР_1 від 20.07.1982 р. Так як в дипломі № НОМЕР_1 від 20.07.1982 його по батькові зазначено « ОСОБА_3 », а також архівній довідці, що видана Вищим професійним училищем № 11, яке не є правонаступником Вінницького середнього міському ПТУ №11 від 16.10.2023 № 02/534, також його по-батькові зазначено як « ОСОБА_3 », а тому правові підстави для зарахування періоду навчання згідно диплому НОМЕР_2 від 20.07.1982 та архівної довідки № 02/534 відсутні. Така розбіжність у написанні по батькові у дипломі та архівній довідці з паспортом та іншими правовстановлюючими документами виникла через неправильний переклад його по батькові з російської на українську мову, через неуважність та безвідповідальність працівника Вінницького середнього міського ПТУ №11, який заповнював документи про прийняття на навчання та його закінчення. Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 10.01.1964 він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , у свідоцтві його по-батькові вказано як « ОСОБА_4 ». Також, відповідно до атестату про середню освіту серії НОМЕР_4 від 25.06.1981 він закінчив середню загальноосвітню школу № 2 м. Козятина як ОСОБА_1 та одразу вступив на навчання до Вінницького середнього міського ПТУ № 11. Факт його навчання з 01.09.1981 по 20.07.1982 в Вінницькому середньому міському ПТУ №11 підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_5 від 23.07.1979, в якій міститься запис № 5, про те що, з 01.09.1981 по 20.07.1982 він навчався в ПТУ № 11 та за результатами навчання йому було видано диплом НОМЕР_2 , який містить неправильне написання його по-батькові.

Заявник вказує, що він ніколи не звертав увагу на таку розбіжність у написанні по-батькові у дипломі НОМЕР_2 від 20.07.1982 порівняно з іншими правовстановлюючими документами паспортом, свідоцтвом про народження, атестатом про середню освіту та інших документів.

Враховуючи те, що мають місце розбіжності у правовстановлюючому документі, з паспортними даними, а внести зміни посадовими особами Вінницького середнього міського ПТУ №11 не можливо, так як відповідно до наказу Міністерства освіти України № 176 від 04.06.1997 року училище ліквідоване, а без встановлення факту належності правовстановлюючого документу він не може скористатись своїм правом на соціальний захист, а саме зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1981 по 20.07.1982.

У судовому засіданні заявник та його представник - адвокат Кучер Г.М. просили задовільнити заяву.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у судове засідання не з`явилася, подав заяву про проведення судового засідання у його відсутність.

Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали заяви, суд зазначає таке.

Порядок розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку окремого провадження визначений главами 1 і 6 розділу IV ЦПК України.

Окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Визначений у ч. 1 ст. 315 ЦПК України, перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки згідно з частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При цьому суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету його встановлення.

Звертаючись до суду з цією заявою заявник просить встановити факт, а саме належності йому диплома серії НОМЕР_2 від 20.07.1982 р., що виданий Вінницьким середнім міським ПТУ №11 на ім`я ОСОБА_1 , належить мені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 Як зазначено заявником, встановлення цього юридичного факту необхідне для призначення пенсії за віком, так як дозволить зарахувати до страхового стажу відповідні періоди роботи.

Як слідує з матеріалів справи, відповідно до копії паспорту № НОМЕР_7 , виданого 0520, прізвище, ім`я та по батькові заявника вказано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З копії картки платника податків, слідує що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав РНОКПП - НОМЕР_6 .

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, №333 від 22.02.2021, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачаться з копії трудової книжки НОМЕР_8 від 23.07.1979, в якій міститься запис № 5, про те що, з 01.09.1981 по 20.07.1982, ОСОБА_1 навчався в ПТУ № 11 та за результатами навчання йому було видано диплом НОМЕР_2 .

Із архівної довідки № 02/534 від 16.10.2023 виданої Вищим професійним училищем №11 м. Вінниці, вбачається, що ОСОБА_1 дійсно навчався у Вінницькому середньому професійно-технічному училищі №11 з 01.09.1981 по 20.07.1982 та відповідно в книгах наказів на зарахування та відрахування, та в «Поіменній книзі обліку особового складу учнів» вказано на російській мові: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження. Місце проживання до вступу в училище: АДРЕСА_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_9 від 10.01.1964, останнє видане на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якої значаться ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Із атестату про середню освіту серії НОМЕР_10 , вбачається, що він виданий на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З відповіді Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 08.03.2024 вбачається, що ОСОБА_1 було відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1981 по 20.07.1982 в Вінницькому середньому міському ПТУ №11 відповідно до диплому серії НОМЕР_2 від 20.07.1982, так як, в дипломі його по батькові зазначено « ОСОБА_3 », що не співпадає з його паспортними даними, а тому правові підстави для зарахування періоду навчання згідно диплому НОМЕР_2 від 20.07.1982 відсутні та архівної довідки №02/534.

Відповідно до диплому серії НОМЕР_2 від 20.07.1982, який виданий на ім`я ОСОБА_1 .

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Заявник зазначає, що йому було відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періоду навчання в Вінницькому середньому міському ПТУ №11 з 01.09.1981 по 20.07.1982

Відтак, заявник просить фактично підтвердити його наявний трудовий стаж у зв`язку з відмовою посадових осіб органу Пенсійного фонду України зарахувати період його навчання для призначення пенсії за віком.

Натомість встановлення фактів наявності трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України.

У разі незгоди з рішенням заявник має право на його оскарження до Пенсійного фонду України або в судовому порядку.

Враховуючи діючий порядокрозгляду скарг на рішення органів Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 12 жовтня 2007 року № 18-6, отримавши відмову органу, який призначає пенсії, в разі незгоди з його рішенням, заявник має право звернутися до органу Пенсійного Фонду вищого рівня або до суду.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої цієї статті).

Суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Територіальне Управління Пенсійного Фонду України є суб`єктом владних повноважень, наділеним владними управлінськими функціями у сфері пенсійного забезпечення.

У разі незгоди з рішенням органу, що призначає пенсію, особа має право на його оскарження до Пенсійного фонду України або в судовому порядку.

Оскільки підставою звернення ОСОБА_1 до суду із даною заявою про встановлення факту належності йому документів на підтвердження страхового стажу є рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області про відмову у зарахуванні періоду навчання з 01.09.1981 по 20.07.1982, заявник має право на звернення до адміністративного суду з позовом про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, яким є територіальне Управління Пенсійного фонду України. Так само заявник не був позбавлений можливості оскаржити таке рішення до Пенсійного фонду України.

Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18-ц (провадження №14-505цс19).

При цьому, визначаючи, чи пов`язується з встановленням зазначених фактів виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення статті 1 ЦК України. За змістом ч. 1 ст.1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Разом з тим, вимоги заявника пов`язані з доведенням наявності підстав для призначення пенсії, що впливає на підтвердження та можливість реалізації заявником прав у сфері пенсійного забезпечення. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявника з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Такі висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19 (провадження № 61-10777сво20).

При цьому Об`єднана палата, врахувавши визначені законом завдання цивільного судочинства, визнала недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

Зазначений спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, його належить розглянути виключно у порядку адміністративного судочинства у межах справи про оскарження рішення (дій) Управління Пенсійного фонду України про відмову в призначенні пенсії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому суд враховує викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19 висновки щодо розмежування умов залишення без розгляду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, а також закриття провадження у справі в порядку окремого провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в аналізі застосування частини шостої статті 294 ЦПК України виходить з того, що залишити без розгляду заяву, подану в порядку окремого провадження, у зв`язку із встановленням існування спору про право можливо виключно у тому разі, якщо виявлений спір можливо вирішити саме в порядку цивільного судочинства.

Якщо ж такий спір вирішити в порядку цивільного судочинства неможливо, суд повинен закрити провадження у справі (або відмовити у відкритті провадження на стадії прийняття поданої заяви) із зазначенням правильного для вирішення такого правового питання виду судочинства.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, роз`яснивши ОСОБА_1 право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Керуючись ст. ст. 255, 258, 259, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Головне Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про встановлення факту, що має юридичне значення.

Роз`яснити заявникові право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Ухвала суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

Дата документу 09.07.24