Єдиний унікальний номер 342/848/24
Номер провадження 2/341/535/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року м. Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Островська Н. І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: с. Деліїве, Івано-Франківська область про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

у с т а н о в и в :

19.06.2024 ОСОБА_1 звернулась до Городенківського районного суду з вимогою позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів за один місяць на кожну дитину відповідного віку. Після досягнення старшою дочкою повноліття стягнення аліментів продовжити у розмірі частини усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення її повноліття.

Ухвалою суду судді Городенківського районного суду справу передано за підсудністю до Галицького районного суду.

Протоколом розподілу від 16.07.2024 вищевказана цивільна справа розподілено судді Островській Н. І.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про залишення її без руху, виходячи з наступного.

Згідно п. 15 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

За приписами ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Отже, висновок органу опіки та піклування є ключовим доказом по даній категорії справ, якою б не була підстава позбавлення батьківських прав. Даний висновок робиться на підставі засідань комісії органу опіки та піклування про питання доцільність позбавлення батьківських прав. Для підготовки даного висновку комісія спілкується з обома батьками та вивчає наявність підстав для позбавлення батьківських прав.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем жодним чином не зазначено, чи зверталась з відповідною заявою про надання висновку щодо можливості та доцільності (або недоцільності) позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо її малолітніх дітей, або докази про вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Позивачем також не зазначено чи розглядалось таке питання органом опіки та піклування з ухваленням письмового висновку про доцільність / або ні/ позбавлення батьківських прав.

Разом з тим, у цьому контексті суд звертає увагу на позицію ВС України, викладену в ухвалі від 01 листопада 2017 року у справі № 211/559/16-ц, відповідно до якої позбавлення батьківських прав є передчасним без відповідного висновку органу опіки та піклування і попередження батька/матір про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

При цьому, у позові відсутні будь-які дані з приводу того, чи вживалися до відповідача будь-які заходи впливу (оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу) та реагування, що б могло вказати на винну поведінку відповідача.

Не надано позивачем і належних доказів на підтвердження інформації щодо відсутності протягом тривалого часу піклування відповідачем про фізичний та духовний розвиток дітей.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Ненадання висновку одночасно з позовом позбавляє суд можливості провести розгляд справи у встановленому законом порядку.

Позивачем у позовній заяві не зазначено, а також не долучено належних доказів щодо попередження батька про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

Крім того, подана заява не містить будь-яких доказів на підтвердження майнового стану позивача як підстави для стягнення аліментів в зазначеній сумі. Інших доказів на підтвердження свого майнового стану (довідки з органів доходів і зборів, тощо) позивач не надала. Також у матеріалах справи відсутні дані чи працює відповідач, його майновий стан та стан його здоров`я.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду від 30 березня 2017 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» заборонену законодавством поведінку батьків можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Вищевикладене не дає підстав суду зробити висновок про належне оформлення позовної заяви у відповідності до вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до пункту ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч. 2 ст. 185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків тривалістю десять днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

У разі невиконання ухвали суду у вищезазначений строк заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяНаталя ОСТРОВСЬКА