Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2912/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Дорда Д.В., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку за законом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина позивача ОСОБА_3 , яка постійно проживала в АДРЕСА_1 . 28.07.2011 рішенням 8 сесії 6 скликання № 183 Виноградівської міськради було виділено земельну ділянку 0,0819 Га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівели і споруд ОСОБА_3 . 21.09.2012 ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :00:002:0905.

Оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :00:002:0905 відсутній у зв`язку з чим оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі позивач не зміг, позаяк отримав усну відмову нотаріуса у зв`язку з відсутністю оригінала державного акту на право власності на земельну ділянку. Після смерті дружини позивач, як спадкоємець за законом першої черги прийняв спадщину, вступив в управління та володіння спадковим майном ( земельною ділянкою). Відповідач син спадкодавця та позивача, від прийняття спадщини відмовляється. За таких обставин позивач змушений звернутися до суду із даним позовом про визнання за ним права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом.

Сторони будучи повідомленими про день, час та місце розгляду справи належним чином, в підготовче засідання не з`явилися.

Позивач подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність.

Відповідач подав до суду заяви про визнання вимог позивача та про розгляд справи у його відсутність.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, визнання позову відповідачем, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку про ухвалення в підготовчому засіданні рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина позивача та мати відповідача - ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть .

За час свого життя померла заповіт не залишила.

Після смерті спадкодавця залишилася спадщина - земельна ділянка площею 0,0819 Га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівели і споруд , яка була виділена померлій 28.07.2011 рішенням 8 сесії 6 скликання № 183 Виноградівської міськради.

21.09.2012 ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :00:002:0905.

Земельна ділянка площею 0,0819 Га, розташована по АДРЕСА_2 відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, згідно висновку величина ринкової вартості об`єкта оцінки складає 292785,62 грн.

Спадкоємцями першої черги є чоловік померлої, позивач по справі ОСОБА_1 , а також син спадкодавця та позивача ОСОБА_2 (відповідач по справі).

Відповідач на спадкове майно не претендує, про що подав до суду відповідну заяву.

Суд констатує, що позивач після смерті своєї дружини, як спадкоємець за законом першої черги спадщину прийняв, вступив в управління та володіння спадковим майном ( земельною ділянкою), сплачував земельний податок.

Згідно положень ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину.

Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

У зв`язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа на спадкове нерухоме майно - державного акту на право власності на земельну ділянку, оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі позивач не зміг, позаяк отримав відмову нотаріуса .

Таким чином позивач не має можливості оформити спадщину через нотаріальну контору із-за відсутності правовстановлюючого документа на земельну ділянку.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до п. 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 126.1 - 1265 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до п.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права так і обов`язки. До майнових прав належить зокрема, право власності.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений законом.

Стаття 41 Конституції України закріплює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1). Право приватної власності насувається в порядку, визначеному законом (ч. 2). Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ст. 1297 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

За таких встановлених у підготовчому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81,206, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 16, 1216, 1220, 1222, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_1 , РНОКПП № НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом на:

- земельну ділянку площею 0,0819 Га, розташовану по АДРЕСА_2 за кадастровим номером :00:002:0905.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 19.07.2024.

ГоловуючийТ. Ю. Левко