Провадження № 22-ц/4808/960/24
Головуючий у 1 інстанції Кіндратишин Л. Р.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Баркова В.М.,

секретаря Кузнєцова В.В.,

з участю представника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 24 квітня 2024 року під головуванням судді Кіндратишин Л.Р. у м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2023 року ПАТ «Страхова компанія «АРКС» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ПАТ «Страхова компанія «АРКС» та ОСОБА_1 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом ЕР208444536 (строк дії 01.04.2022 по 31.03.2023) на транспортний засіб NISSAN PATROL, р.н. НОМЕР_1 .

В м. Івано-Франківську 04.03.2023 о 11 год. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю вказаного автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Mercedes-Benz CLA 200, р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Згідно довідки про ДТП №498989 та постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.06.2023 (справа №344/7622/23, №344/7623/23), ДПТ сталось внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.10., 2.3.б, 13.1 ПДР України.

Відповідно до ремонтної калькуляції №1.102.23.0000950 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mercedes-Benz CLA 200, р.н. НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (п. запасні частини знижка 55%) складає 41 091,46 грн.

До АТ « СК «АРКС» із заявою про страхове відшкодування звернулась потерпіла ОСОБА_2 . З урахуванням страхового акту №АRХЗ653389 від 04.05.2023, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 41 091,46 грн.

В розрахунку суми страхового відшкодування допущено технічну помилку, в даті ремонтної калькуляції, зазначено 20.04.2023, замість 28.04.2023.

Враховуючи, що водій самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди до АТ «СК «АРКС» у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від винної особи ОСОБА_1 компенсації матеріальної шкоди. З боку відповідача не вчинено жодних дій на відшкодування збитків.

На адресу ОСОБА_1 27.07.2023 надіслано претензію, яку отримано ним, що підтверджується листом відповідача. ОСОБА_1 04.09.2023 на його звернення була направлена відповідь.

Таким чином, до позивача перейшло у порядку регресу право вимоги на отримання від винної особи компенсації матеріальної шкоди.

Просило стягнути з ОСОБА_1 на корить позивача в порядку регресу 41 091,46 грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 24 квітня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Страхова компанія «АРКС» 41 091,46 грн сплаченого страхового відшкодування та 2 684 грн судового збору.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Зазначає, що в провадженні Івано-Франківського міського суду знаходилися адміністративні справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. За наслідком розгляду адміністративних проваджень, обидва провадження були закриті і у жодному із них не було встановлено вини відповідача у вчиненні будь-якого адміністративного правопорушення. У них не встановлювався та не доводився факт участі відповідача у ДТП і факт залишення ним місця ДТП.

Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факт не притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не є підставою для звільнення його від цивільної відповідальності, оскільки провадження у справі закрито з реабілітуючих підстав та в зв`язку з пропуском строку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відсутні докази про доведеність участі ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, також відсутня його вина у її вчиненні, тим більше у залишенні місця пригоди. Таким чином, вказувати на його винуватість у ДТП є необґрунтованим.

ОСОБА_1 28.08.2023 на претензію позивача було направлено письмову відповідь, у якій він дав обґрунтування та вказав на свою невинуватість.

Зазначив, що у ПАТ «Страхова компанія «АРКС» відсутні будь-які правові підстави щодо звернення до нього з претензією та вимогою про оплату коштів.

Він не здійснював жодних виплат так як його вина відсутня та недоведена, відповідач заперечує свою участь та причетність до ДТП, яке ймовірно відбулося 04.03.2023.

Вказує на те, що позивач можливо здійснив виплату страхового відшкодування за збитки завдані внаслідок участі ОСОБА_2 в іншому ДТП на підставі незрозумілих доказів.

Вважає, що позивач не володів чіткою інформацією щодо ДТП стосовно якого вчинив виплату страхового відшкодування.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

ПАТ «Страхова компанія «АРКС» правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалося, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Представник ОСОБА_1 адвокат Голуб Г.С. апеляційну скаргу підтримав з мотивів, наведених у ній.

Представник позивача та ОСОБА_1 в засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про день, час і місце слухання справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Встановлено, що між ПАТ «Страхова компанія «АРКС» та ОСОБА_1 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом ЕР208444536 (строк дії 01.04.2022 по 31.03.2023) відносно транспортного засобу NISSAN PATROL, д.н.з. НОМЕР_1 .

Страхова сума за шкоду завдану майну становить 130 000 грн, розмір франшизи 0 грн (а.с.8).

ОСОБА_2 16.03.2023 звернулася із заявою до ПАТ «СК «АРКС» про виплату страхового відшкодування щодо події, що мала місце 09.03.2023, де разом з тим, зазначено відомості про пошкоджений транспортний засіб - автомобіль Mercedes-Benz CLA 200, д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 13).

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі №344/7622/23, від 20.06.2023 провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП ( а.с. 10).

У постанові від 20.06.2023 суд вказав, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 04.03.2023 року о 15 год. 53 хв. у м. Івано-Франківську на вул. В. Великого, 13, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Nissan Patrol» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце ДТП. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі № 344/7623/23 від 20.06.2023 провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

У постанові суд вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 04.03.2023 року о 15 год. 53 хв. у м. Івано-Франківську на вул. В. Великого, 13, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Nissan Patrol» д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив наїзд на припаркований автомобіль марки «Mercedes Benz» д.н.з. НОМЕР_2 , який припаркувала ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 11).

Відповідно до довідки № 498989, Управління Патрульної поліції в Івано-Франківській області вих. 24.04.2023 №5231/4./20.2023, що адресовано СК «АРКС», зазначено, що місце скоєння ДТП вул. В.Великого,13, м. Івано-Франківськ, дата та час 04.03.2023 о 15 год. 52 хв.; сталася дорожньо-транспортна пригода наїзд на транспортний засіб, що стоїть під час відкривання дверей.

Учасники ДТП: автомобіль NISSAN PATROL, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіль Mercedes-Benz CLA 200, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Зокрема, зазначено, що зовнішнім виглядом установлено, що обидва автомобілі отримали механічні ушкодження. Щодо автомобіля ОСОБА_1 пошкоджено передню праву частину, бокову праву частину, задню праву частину; щодо автомобіля ОСОБА_2 пошкоджено передню ліву частину.

Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 п.2.10.а. ПДР, п. 2.3.б. ПДР, п.13.1. ПДР (а.с. 9).

Так згідно з п.2.10.а ПДР, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

За п.2.3.б. ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.13.1. ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Із даних протоколу огляду транспортного засобу в автомобіля марки «Mercedes Benz» д.н.з. НОМЕР_2 від 10.04.2023 наявні наступні пошкодження: бампер передній ЛФП, фара тріщина, крило ПЛ деформація (а.с. 19-21).

Згідно ремонтної калькуляції №1.102.23.0 від 28.04.2023 вартість ремонту автомобіля марки «Mercedes Benz» д.н.з. НОМЕР_2 становить 41 091, 46 грн з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, справа №1.202.23.0000950, дата ДТП 04.03.2023, договір страхування ЕР208444536 від 01.04.2022 (а.с. 16-18).

Відповідно до пункту «в» ст. 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, зокрема, самовільно залишив місце пригоди.

Пунктом 4 постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1167, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною.

У разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 КУпАП), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача.

У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 465/674/19 зазначено про те, що тлумачення статті 1188 ЦК України свідчить про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах:від 07 лютого 2018 року в справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року в справі № 927/623/18, від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц, від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18.

У постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі № 641/2795/16-ц зазначено, що «не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо».

У постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 335/8507/16-ц (провадження № 61-23811св18) зроблено правовий висновок про те, що така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Застосування пункту 7 статті 247 КУпАП можливе виключно у випадку наявності вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення. Натомість у разі відсутності вини особи в скоєнні ДТП провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Задовольняючи позов ПАТ «Страхова компанія «АРКС», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апелянта щодо незгоди з висновком суду першої інстанції, що факт не притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не є підставою для звільнення його від цивільної відповідальності не заслуговують на увагу.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Факт, що відповідача не було притягнуто до адміністративної відповідальності не є підставою для звільнення його від цивільної відповідальності, оскільки провадження у справі закрито з не реабілітуючих підстав, а у зв`язку з пропуском строку притягнення особи до адміністративної відповідальності. Аналогічні висновки викладені в наведених постановах Верховного Суду, про що було вказано і судом першої інстанції в своєму рішенні і з такими доводами погоджується також суд апеляційної інстанції.

Відповідачем не було надано будь-яких доказів на спростування обставин дорожньо-транспортної пригоди, та даних, що він не залишив місце ДТП 04.03.2023.

Доводи апелянта, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування за збитки завдані внаслідок участі ОСОБА_2 в іншому ДТП на підставі незрозумілих доказів, не володіючи чіткою інформацією щодо ДТП стосовно якого вчинив виплату страхового відшкодування, є необґрунтованими і подані у цій справі відповідачем з метою ухилення від відповідальності за завдану шкоду .

Зазначення у заяві на виплату страхового відшкодування потерпілою ОСОБА_2 дати 09.03.2023 не спростовує факту, що страховий випадок мав місце 04.03.2023, оскільки за заявою ОСОБА_2 була заведена страхова справа, встановлено предмет такого страхового випадку, який наступив саме 04.03.2023.

Також у довідці Управління Патрульної поліції в Івано-Франківській області, що адресовано СК «АРКС» також зазначено місце скоєння ДТП, дата та час 04.03.2023 о 15 год. 52 хв., учасників ДТП: автомобіль NISSAN PATROL, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіль Mercedes-Benz CLA 200, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 (а.с. 9).

Пошкодження, щодо транспортного засобу «Mercedes Benz» д.н.з. НОМЕР_2 зафіксовані у довідці ДТП співпадають з тими, які зазначені в акті огляду.

Судом на підставі наданих належних та допустимих доказів встановлено, що 04.03.2023 мало місце ДТП за участю автомобіля відповідача.

Вищевказаним спростовуються і доводи апелянта про те, що жодним доказом не було доведено участі ОСОБА_1 у ДТП та не доведено його вини у вчиненні такого ДТП.

Стосовно виплати страхового відшкодування, то відповідно до платіжної інструкції №970714 від 05.05.2023 АТ « Укрсиббанк», АТ «СК «АРКС» перерахувало ОСОБА_2 41 091, 46 грн на відшкодування згідно акта №ARX3653389 (а.с. 14).

Згідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Позивачем на адресу відповідача 27.07.2023 була направлена претензія про сплату вказаної суми страхового відшкодування в порядку регресу. Однак, відповідач у позасудовому порядку вказані збитки не відшкодував, заперечуючи свою причетність до вчинення ним ДТП.

Тому не заслуговують на увагу доводи апелянта, що у ПАТ «Страхова компанія «АРКС» відсутні будь-які правові підстави щодо звернення до нього з вимогою про оплату будь-яких коштів.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення. Інших доводів щодо неправильності судового рішення апеляційна скарга не містить.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла переконання, що оскаржуване рішення судом першої інстанції постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною першою зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 24 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 липня 2024 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук В.М. Барков