Провадження № 2/638/4777/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2024 Дзержинський районний суд міста Харкова

у складі головуючого судді: Хайкіна В.М.,

за участю секретаря: Черкашиної Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

19.06.2024 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі представника Костюшок П.М. до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, згідно прохальної частини якої просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики №75158429 в розмірі 47432,91 грн., з яких 14000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 33432,91 грн. сума заборгованості за відсотками; за договором позики №319744 в розмірі 6870,00 грн., з яких 4000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 2870,00 грн. сума заборгованості за відсотками; за договором позики №/10 в розмірі 22501,64 грн, з яких 2729,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 19772,64 грн. сума заборгованості за відсотками, а всього стягнути в загальному розмірі 79243,01 грн; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Позов обґрунтовано тим, що 20.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 було укладено договір позики №75158429, відповідно до умов якого остання отримала у кредит грошові кошти у розмірі 14000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 1,99% у день строком на 30 днів. 14.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, відповідно до п. 1.1 якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав для третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до Реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 47432,91 грн., з яких 14000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 33432,91 грн. сума заборгованості за відсотками. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» станом на день відступлення права вимоги. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося жодних нарахувань, умови договору позики в односторонньому порядку не змінювались.

Крім того, 21.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 було укладено договір позики №319744, відповідно до умов якого остання отримала у кредит грошові кошти у розмірі 4000,00 грн. строком на 30 днів. 14.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, відповідно до п. 1.1 якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав для третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до Реєстру боржників № 15 від 25.01.2024 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 6870,00 грн., з яких 4000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 2870,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» станом на день відступлення права вимоги. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося жодних нарахувань, умови договору позики в односторонньому порядку не змінювались.

Додатково 25.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» і ОСОБА_2 було укладено договір позики №/10 відповідно до умов якого остання отримала у кредит грошові кошти у розмірі 2729,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 1,75% у день строком на 21 день. 24.11.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №24/11-22 від 24.11.2022 року, відповідно до п. 1.1 якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до Реєстру боржників від 24.11.2022 року до Договору факторингу №24/11-22 від 24.11.2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22501,64 грн, з яких 2729,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 19772,64 грн. сума заборгованості за відсотками. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» станом на день відступлення права вимоги. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося жодних нарахувань, умови договору позики в односторонньому порядку не змінювались.

09.07.2024 року від представника відповідача адвоката Шумейка Я.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній не погодився із заявленими позовними вимогами. Зокрема, у відзиві було зазначено, що встановлення сторонами договорів позики розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочення, є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача фінансових послуг, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язань за кредитним договором. Крім того, наголошував, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, у зв`язку з чим просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

11.07.2024 від представника позивача ОСОБА_3 надійшла відповідь на відзив, в якій, серед іншого, зазначалося, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення таких договорів на таких умовах шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позичальник погодився на умови, визначені договорами, щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, тому твердження відповідача про незаконність нарахування процентів є необґрунтованим.

16.07.2024 року від представника відповідача адвоката Шумейка Я.В. надійшло заперечення, в якому останній не погодився з позицією позивача, висловленою у відповіді на відзив, навівши свою доводи і міркування.

23.07.2024 від представника відповідача адвоката Шумейка Я.В. надійшли письмові пояснення, в яких останній звернув увагу на те, що позивачем не долучені до матеріалів справи квитанції про перерахування відповідачеві грошових коштів за договорами позики, а також відсутні розрахунки заборгованості за договорами позики, що не дає змоги установити справжній період існування такої заборгованості і порядок її нарахування.

В судове засідання представник позивач не з`явився, в прохальній частині позову міститься прохання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи, являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, внаслідок чого суд здійснює розгляд справи за відсутності сторін та їх уповноважених представників на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши доводи позивача, викладені у позові і відповіді на відзив, доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, запереченні та письмових поясненнях, та оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно частини 1 статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Згідно приписів, визначених частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 626, частини 1 статті 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зокрема, одним із різновидів договорів є кредитний договір.

Згідно приписів частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Щодо стягнення заборгованості за договором позики №75158429 від 20.08.2021 року.

Матеріалами справи встановлено, що 20.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 було укладено договір позики №75158429, відповідно до умов якого остання отримала у кредит грошові кошти у розмірі 14000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 1,99% у день строком на 30 днів, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією вказаного договору.

Згідно з положеннями пункту 1 договору позики №75158429 від 20.08.2021 року за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику») на погоджений умовами договору строк (надалі «Строк позики») шляхом їх перерахування банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (Проценти) від суми Позики.

Відповідно до пункту 3 договору позики №75158429 від 20.08.2021 року позикодавець надає позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена в додатку № 1 до договору, який є його невід`ємною частиною.

У додатку № 1 до договору позики №75158429 від 20.08.2021 року зазначено наступне:дата видачі кредиту 20.08.2021 року;дата повернення кредиту 19.09.2021 року;кількість днів у розрахунковому періоді 30 днів;сума кредиту 14000,00 грн.;проценти за користування кредитом 2925,30 грн.;реальна річна процентна ставка 906,08%.

Договір було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Таким чином, договір укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором) з урахуванням положень частини 6 і частини 12 пункту 1 статті 3, статті 12, пункту 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», частини 1 статті 205 ЦК України.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до приписів статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

14.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, відповідно до п. 1.1 якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав для третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту.

Цей факт підтверджується наявною в матеріалах справи копією договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року.

Відповідно до Реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 47432,91 грн., з яких 14000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 33432,91 грн. сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять право первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», набувши статусу нового кредитора за договором позики №75158429 від 20.08.2021 року, отримало право пред`явлення грошової вимоги до відповідача про погашення наявної в нього заборгованості за вказаним договором.

На підтвердження розміру заборгованості відповідача за договором позики №75158429 від 20.08.2021 року позивач долучив до позовної заяви наступні докази: копію договору позики №75158429 від 20.08.2021 року з додатком № 1; копію договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року; копію додаткової угоди № 2 від 28.07.2021 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року; копію додаткової угоди № 12 від 27.10.2023 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року; копію акту прийому-передачі Реєстру Боржників № 11 від 27.10.2023 року за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року; копію витягу з Реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року; розрахунок заборгованості за договором позики №75158429 від 20.08.2021 року за період з 27.10.2023 року по 30.04.2024 року.

У позовній заяві позивач зазначає, що відповідач одержала від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» за договором позики №75158429 від 20.08.2021 року позику в сумі 14000,00 грн. У той же час у матеріалах справи відсутня платіжна інструкція, квитанція чи інший розрахунковий документ, який би підтверджував факт перерахування Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» на банківський рахунок ОСОБА_2 суми позики в розмірі 14000,00 грн., що не дає суду можливості установити факт одержання відповідачем кредитних коштів.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Так, у матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості за договором позики №75158429 від 20.08.2021 року за період з 27.10.2023 року по 30.04.2024 року. Однак, як вбачається зі змісту договору позики №75158429 від 20.08.2021 року, цей договір був укладений 20.08.2021 року, тобто саме 20.08.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» мало перерахувати відповідачеві кредитні кошти в сумі 14000,00 грн. У той же час право вимоги за договором позики №75158429 від 20.08.2021 року перейшло від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 27.10.2023 року, про що свідчить наявний в матеріалах справи акт прийому-передачі Реєстру Боржників № 11 від 27.10.2023 року за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року. Натомість позивачем не надано суду розрахунок заборгованості за договором позики №75158429 від 20.08.2021 року за період з 20.08.2021 року по 27.10.2023 року, що позбавляє суд можливості установити справжній період існування такої заборгованості, порядок і підстави її виникнення, а також можливості здійснити перевірку правильності проведення такого розрахунку заборгованості.

Відповідно до практики Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постановах від 20.11.2019 року у справі №761/22099/16-ц; від 19.03.2020 року у справі №359/4206/16-ц; від 17.06.2020 року у справі №136/1187/16-ц; від 15.07.2020 року у справі №514/259/16-ц, відсутність розрахунку заборгованості є підставою для відмови в задоволенні позову.

Крім того, як зазначає представник відповідача адвокат Шумейко Я.В. у відзиві на позовну заяву, відповідач є військовослужбовцем Збройних Сил України з 29.10.2017 року, свідченням чого слугує військовий квиток серії НОМЕР_1 від 18.10.2017 року. З 12.03.2022 року по теперішній час старший лейтенант ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_2 від 05.07.2024 № 364. Також вона має статус учасника бойових дій, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_3 від 30.04.2024.

Згідно з частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За відсутності в матеріалах справи доказів одержання ОСОБА_2 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» суми позики в розмірі 14000,00 грн., а також за відсутності розрахунку заборгованості за договором позики №75158429 від 20.08.2021 року за період з 20.08.2021 року по 27.10.2023 року, суд позбавлений можливості здійснити перевірку відповідності заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості за договором позики №75158429 від 20.08.2021 року в розмірі 47432,91 грн., з яких 14000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 33432,91 грн. сума заборгованості за відсотками, фактичним обставинам справи; позбавлений можливості здійснити перевірку правильності і обґрунтованості нарахування процентів за користування кредитними коштами з урахуванням положень частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; позбавлений можливості встановити період виникнення заборгованості і порядок нарахування процентів, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог у цій частині.

Щодо стягнення заборгованості за договором позики №319744 від 21.12.2021 року.

У позовній заяві позивач зазначає, що 21.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 було укладено договір позики №319744, відповідно до умов якого остання отримала у кредит грошові кошти у розмірі 4000,00 грн. строком на 30 днів. Натомість у матеріалах справи відсутня копія зазначеного договору, що не дає суду можливості перевірити достовірність наведених позивачем відомостей.

У матеріалах справи наявний додаток № 1 до договору позики №319744 від 21.12.2021 року, в якому зазначено наступне:дата видачі кредиту 21.12.2021 року;дата повернення кредиту 20.01.2022 року;кількість днів у розрахунковому періоді 30 днів;сума кредиту 4000,00 грн.;проценти за користування кредитом 960,00 грн.;реальна річна процентна ставка 1269,71%.

Договір було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Таким чином, договір укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором) з урахуванням положень частини 6 і частини 12 пункту 1 статті 3, статті 12, пункту 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», частини 1 статті 205 ЦК України.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до приписів статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

14.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, відповідно до п. 1.1 якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав для третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту.

Цей факт підтверджується наявною в матеріалах справи копією договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року.

Відповідно до Реєстру боржників № 15 від 25.01.2024 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 6870,00 грн., з яких 4000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 2870,00 грн. сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять право первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», набувши статусу нового кредитора за договором позики №319744 від 21.12.2021 року, отримало право пред`явлення грошової вимоги до відповідача про погашення наявної в нього заборгованості за вказаним договором.

На підтвердження розміру заборгованості відповідача за договором позики №319744 від 21.12.2021 року позивач долучив до позовної заяви наступні докази: копію додатку № 1 до договору позики №319744 від 21.12.2021 року; копію договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року; копію додаткової угоди № 2 від 28.07.2021 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року; копію додаткової угоди № 16 від 25.01.2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року; копію акту прийому-передачі Реєстру Боржників № 15 від 25.01.2024 року за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року; копію витягу з Реєстру Боржників № 15 від 25.01.2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року.

У позовній заяві позивач зазначає, що відповідач одержала від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» за договором позики №319744 від 21.12.2021 року позику в сумі 4000,00 грн. У той же час у матеріалах справи відсутня платіжна інструкція, квитанція чи інший розрахунковий документ, який би підтверджував факт перерахування Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» на банківський рахунок ОСОБА_2 суми позики в розмірі 4000,00 грн., що не дає суду можливості установити факт одержання відповідачем кредитних коштів.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як вбачається зі змісту додатку № 1 до договору позики №319744 від 21.12.2021 року, дата видачі кредиту 21.12.2021 року, тобто саме 21.12.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» мало перерахувати відповідачеві кредитні кошти в сумі 4000,00 грн. У той же час право вимоги за договором позики №319744 від 21.12.2021 року перейшло від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 25.01.2024 року, про що свідчить наявний в матеріалах справи акт прийому-передачі Реєстру Боржників № 15 від 25.01.2024 року за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року. Натомість позивачем не надано суду розрахунок заборгованості за договором позики №319744 від 21.12.2021 року за період з 21.12.2021 року по 25.01.2024 року, що позбавляє суд можливості установити справжній період існування такої заборгованості, порядок і підстави її виникнення, а також можливості здійснити перевірку правильності проведення такого розрахунку заборгованості.

Відповідно до практики Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постановах від 20.11.2019 року у справі №761/22099/16-ц; від 19.03.2020 року у справі №359/4206/16-ц; від 17.06.2020 року у справі №136/1187/16-ц; від 15.07.2020 року у справі №514/259/16-ц, відсутність розрахунку заборгованості є підставою для відмови в задоволенні позову.

Крім того, як зазначає представник відповідача адвокат Шумейко Я.В. у відзиві на позовну заяву, відповідач є військовослужбовцем Збройних Сил України з 29.10.2017 року, свідченням чого слугує військовий квиток серії НОМЕР_1 від 18.10.2017 року. З 12.03.2022 року по теперішній час старший лейтенант ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_2 від 05.07.2024 № 364. Також вона має статус учасника бойових дій, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_3 від 30.04.2024.

Згідно з частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За відсутності в матеріалах справи доказів одержання ОСОБА_2 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» суми позики в розмірі 4000,00 грн., а також за відсутності розрахунку заборгованості за договором позики №319744 від 21.12.2021 року за період з 21.12.2021 року по 25.01.2024 року, суд позбавлений можливості здійснити перевірку відповідності заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості за договором позики №319744 від 21.12.2021 року в розмірі 6870,00 грн., з яких 4000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 2870,00 грн. сума заборгованості за відсотками, фактичним обставинам справи; позбавлений можливості здійснити перевірку правильності і обґрунтованості нарахування процентів за користування кредитними коштами з урахуванням положень частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; позбавлений можливості встановити період виникнення заборгованості і порядок нарахування процентів, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог у цій частині.

Щодо стягнення заборгованості за договором позики №/10 від 25.10.2021.

Матеріалами справи встановлено, що 25.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» і ОСОБА_2 було укладено договір позики №/10 відповідно до умов якого остання отримала у кредит грошові кошти у розмірі 2729,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 1,75% у день строком на 21 день. Факт укладення договору підтверджується копіями пропозиції укласти договір від 25.10.2021 року, акцепту оферти від 25.10.2021 року, паспорту споживчого кредиту і анкети-заявки №3869948 від 25.10.2021 року.

Основні умови кредиту:розмір кредиту 2729,00 грн.; строк користування кредитом 21 день;строк дії договору 3 роки;відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом;загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 3731,91 грн.;реальна річна процентна ставка за кредитом 22943,67%

Графік платежів представлений у форматі Додатку №1 до Договору, що є його невід`ємною частиною, - Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Договір з усіма додатками було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Таким чином, договір укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором) з урахуванням положень частини 6 і частини 12 пункту 1 статті 3, статті 12, пункту 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», частини 1 статті 205 ЦК України.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до приписів статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

24.11.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №24/11-22 від 24.11.2022 року, відповідно до п. 1.1 якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Цей факт підтверджується наявною в матеріалах справи копією договору факторингу №24/11-22 від 24.11.2022 року.

Відповідно до Реєстру боржників від 24.11.2022 року до Договору факторингу №24/11-22 від 24.11.2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22501,64 грн, з яких 2729,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 19772,64 грн. сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять право первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», набувши статусу нового кредитора за договором позики №/10 від 25.10.2021 року, отримало право пред`явлення грошової вимоги до відповідача про погашення наявної в нього заборгованості за вказаним договором.

На підтвердження розміру заборгованості відповідача за договором позики №/10 від 25.10.2021 року позивач долучив до позовної заяви наступні докази: копію паспорту споживчого кредиту; копію пропозиції укласти договір надання позики №/10 від 25.10.2021 року та надання кредиту згідно заявки-анкети №3869948 від 25.10.2021 року; копію акцепту оферти від 25.10.2021 року; копію заявки-анкети №3869948 від 25.10.2021 року; копію довідки про ідентифікацію клієнта; копію додатку № 1 до договору позики №/10 від 25.10.2021 року; копію квитанції за сплату №116296954 від 25.10.2021 року на суму 2729,00 грн.; копію договору факторингу №24/11-22 від 24.11.2022 року; копію акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 24.11.2022 року за договором факторингу №24/11-22 від 24.11.2022 року; копію витягу з Реєстру Боржників від 24.11.2022 року до договору факторингу №24/11-22 від 24.11.2022 року; копію розрахунку заборгованості за кредитним договором №/10 від 25.10.2021 року за період з 24.11.2022 року по 30.04.2024 року.

Крім того, до відповіді на відзив представник позивача долучив детальний розрахунок заборгованості за договором позики №/10 від 25.10.2021 року.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Так, у відповіді на відзив представник позивача зазначив, що з метою надання вичерпної інформації по справі позивач звернувся до ТОВ «ІНФІНАНС» з відповідними електронними запитами на надання інформації щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості за договором. ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримано відповіді на свої запити, тому, з метою ґрунтовного, повного та об`єктивного вирішення справи, позивач просить суд, долучити до матеріалів справи документи, а саме - детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором №.

З цього приводу слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частинах першій, другій, четвертій, п`ятій, восьмій статті 83 ЦПК України передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання цього доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання цих доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у строк з причин, що не залежали від неї.

Таким чином, чинне цивільне процесуальне законодавство визначає конкретні правила і терміни подання позивачем доказів до суду. У цій справі позивач просить суд долучити до матеріалів справи розрахунок заборгованості за договором позики №/10 від 25.10.2021 року, який він додає до відповіді на відзив. У той же час до позовної заяви цей розрахунок заборгованості не був доданий. У тексті позовної заяви позивач не зазначав, що має об`єктивні перешкоди в наданні до суду цього доказу; не вказував, що звернувся до ТОВ «ІНФІНАНС» з відповідним запитом про надання розрахунку заборгованості за договором позики №/10 від 25.10.2021 року, але відповіді на момент звернення до суду з позовною заявою не отримав; не просив визнати поважною неможливість надання цього розрахунку разом із позовною заявою і не просив суд установити додатковий строк для подання доказу. За таких обставин, беручи до уваги положення статей 81, 83 ЦПК України, суд не приймає до розгляду доданий представником позивача до відповіді на відзив розрахунок заборгованості за договором позики №/10 від 25.10.2021 року.

У матеріалах справи наявна квитанція за сплату №116296954 від 25.10.2021 року на суму 2729,00 грн. Аналіз квитанції дає підстави для висновку, що 25.10.2021 року ТОВ «ІНФІНАНС» було здійснено перерахування грошей в сумі 2729,00 грн. на карту НОМЕР_4 через сервіс онлайн платежів IPay.ua. Натомість зі змісту квитанції неможливо встановити, що ці кошти отримала саме ОСОБА_2 і саме в рамках договору позики №/10 від 25.10.2021 року. Відтак, квитанція за сплату №116296954 від 25.10.2021 року на суму 2729,00 грн. не є належним доказом отримання відповідачем грошей в сумі 2729,00 грн. від ТОВ «ІНФІНАНС» за договором позики №/10 від 25.10.2021 року.

Крім того, матеріали справи містять розрахунок заборгованості за кредитним договором №/10 від 25.10.2021 року за період з 24.11.2022 року по 30.04.2024 року. У той же час позивачем у спосіб, порядок і в терміни, визначені ЦПК України, не наданий розрахунок заборгованості за договором позики №/10 від 25.10.2021 року за період з 25.10.2021 року по 24.11.2022 року, що позбавляє суд можливості установити справжній період існування такої заборгованості, порядок і підстави її виникнення, а також можливості здійснити перевірку правильності проведення такого розрахунку заборгованості.

Відповідно до практики Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постановах від 20.11.2019 року у справі №761/22099/16-ц; від 19.03.2020 року у справі №359/4206/16-ц; від 17.06.2020 року у справі №136/1187/16-ц; від 15.07.2020 року у справі №514/259/16-ц, відсутність розрахунку заборгованості є підставою для відмови в задоволенні позову.

Крім того, як зазначає представник відповідача адвокат Шумейко Я.В. у відзиві на позовну заяву, відповідач є військовослужбовцем Збройних Сил України з 29.10.2017 року, свідченням чого слугує військовий квиток серії НОМЕР_1 від 18.10.2017 року. З 12.03.2022 року по теперішній час старший лейтенант ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_2 від 05.07.2024 № 364. Також вона має статус учасника бойових дій, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_3 від 30.04.2024.

Згідно з частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За відсутності в матеріалах справи доказів одержання ОСОБА_2 від ТОВ «ІНФІНАНС» суми позики в розмірі 2729,00 грн., а також за відсутності розрахунку заборгованості за договором позики №/10 від 25.10.2021 року за період з 25.10.2021 року по 24.11.2022 року, суд позбавлений можливості здійснити перевірку відповідності заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості за договором позики №/10 від 25.10.2021 року в розмірі 22501,64 грн, з яких 2729,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 19772,64 грн. сума заборгованості за відсотками, фактичним обставинам справи; позбавлений можливості здійснити перевірку правильності і обґрунтованості нарахування процентів за користування кредитними коштами з урахуванням положень частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; позбавлений можливості встановити період виникнення заборгованості і порядок нарахування процентів, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог у цій частині.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами статті 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно приписів статті 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Нормою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

У справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).

У справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). На важливість дотримання судами вимоги щодо мотивованості (обґрунтованості) рішень йдеться також у ряді інших рішень ЄСПЛ (наприклад, «Богатова проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України» та ін.).

Виходячи зі встановлених на підставі належним чином оцінених доказів обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем викладених в позові обставин належними, достовірними та допустимими доказами, які в своїй сукупності були б достатніми для задоволення позовних вимог в повному обсязі та захисту порушеного права позивача в судовому порядку.

Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 263, 265, 273, 279, 280 282, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 651, 1046-1050, 1052, 1054 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: