Провадження №: 2-н/755/309/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" липня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі судді Яровенко Н.О., по справі № 755/11597/24 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання послуг ЖКТ,-

в с т а н о в и в:

ТОВ «Київські енергетичні послуги» звернувся до суду з заявою до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги.

З доданого до заяви розрахунку вбачається, що особовий рахунок № НОМЕР_1 зареєстрований за абонентом ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Порядок розгляду заяв про видачу судового наказу визначений ст. 160-173 ЦПК Розділ ІІ «Наказне провадження».

Статтею 162 ЦПК України зазначено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Окрім того, ч. 4, 8, 9 ст. 165 ЦПК України передбачено порядок розгляду заяв, виходячи з отриманої інформації щодо зареєстрованого місця проживання, місця перебування боржника.

Відповідно до ч. 1ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що житлово-комунальні послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна, а тому позови про стягнення заборгованості з їх оплати повинні пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 вказала на те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.

Наведене свідчить, що вимоги про стягнення заборгованості за послуги постачання електричної енергії повинні розглядатись за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням цього майна.

Предметом вимог у заяві є зобов`язання, які випливають з надання житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 .

Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна, тому у даному випадку на зазначені правовідносини поширюється положення ЦПК щодо виключної підсудності.

Враховуючи, що заявником порушено правила підсудності, а ЦПК України не передбачає можливість направлення справи за заявою про видачу судового наказу з боржника-фізичної особи за підсудністю, суд відмовляє у видачі судового наказу згідно з п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України та роз`яснює заявниці, що вона має право звернутися із заявою про видачу судового наказу до Дарницького районного суду м. Києва (адреса: місто Київ, вулиця Кошиця, 5).

На підставі викладеного, керуючись ст. 29,30,31,160-165,187,260,261, п. 9 ч. 1 ст. 353, 354, 355 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання послуг ЖКТ.

Суд роз`яснює заявниці, що відповідно до ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 9 ч.1ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Яровенко Н.О.