Красилівський районний суд Хмельницької області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.07.2024 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Вознюка Р.В.,

за участі секретаря судового засідання Федченко Л.В.,

справа № 686/10226/23,

сторони у справі:

позивач товариство з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант»,

відповідач ОСОБА_1 ,

предмет позову стягнення коштів,

представник відповідача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду справу в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін,-

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 29.12.2020 року між товариством з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» (надалі ТДВ СК «Альфа-Гарант») та ОСОБА_1 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №202360420, а саме автомобіля AUDI A6, державний номерний знак НОМЕР_1 .

08.01.2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу AUDI A6, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням відповідача, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль Volkswagen Transporter, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до повідомлення про ДТП (Європротоколу) ДТП сталося у зв`язку з порушенням відповідачем правил дорожнього руху, внаслідок технічної несправності автомобіля AUDI A6, державний номерний знак НОМЕР_2 , а саме під час руху вискочила передня права стойка автомобіля, про що було власноручно вказано відповідачем у Європротоколі.

Розмір матеріального збитку складає 33546,45 грн.

Позивач свої зобов`язання за договором страхування виконав та виплатив страхове відшкодування потерпілому в розмірі 21178,67 гривень.

Відповідно до пп. г, п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Отже, до ТДВ СК «Альфа-Гарант» у порядку регресу перейшло право вимоги до відповідача, як водія забезпеченого транспортного засобу на суму 21178,67 грн, яка була виплачена як страхове відшкодування за полісом №202360420.

Зважаючи на вказане, представник позивача просив стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 21178,67 гривень в порядку регресу, а також 5000 гривень витрат на професійну правничу допомогу та 2684 грн судового збору.

Відповідач до суду відзив не подав.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

Представник позивача, який повідомлений про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, у якій вимоги позову підтримав, справу просить розглянути без участі представника позивача.

Представник відповідача адвокат Сидорук Д.В. в ході судового розгляду позов не визнав з підстав його необґрунтованості, вказав, що позивачем не доведено, що ДТП сталася саме внаслідок технічної несправності транспортного засобу відповідача. Зазначив, що сама по собі вказівка в Європротоколі ОСОБА_1 на поломку передньої правої стойки автомобіля, без проведення авто-технічної експертизи, не може свідчити про існування такої поломки перед початком руху та її причинно-наслідковий зв`язок із подією ДТП.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

28.06.2023 відкрито провадження у справі.

31.07.2023 повернуто без розгляду відзив відповідача ОСОБА_1 відповідно до ч. 4 ст. 183 ЦПК України.

01.08.2023 визнано обов`язковою явку представника позивача товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-Гарант» в судове засідання для надання особистих пояснень.

04.08.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача ТДВ СК «Альфа-Гарант» Білинової А.В. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, оскільки явка представника позивача в судове засідання визнана обов`язковою.

05.10.2023 повторно визнано обов`язковою явку представника позивача ТДВ СК «Альфа-Гарант» в судове засідання для надання особистих пояснень.

07.11.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача ТДВ СК «Альфа-Гарант» Білинової А.В. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, оскільки явка представника позивача в судове засідання визнана обов`язковою.

23.11.2023 повторно визнано обов`язковою явку представника позивача ТДВ СК «Альфа-Гарант» в судове засідання для надання особистих пояснень. Застосовано до позивача захід процесуального примусу у виді штрафу.

22.01.2024 повторно визнано обов`язковою явку представника позивача ТДВ СК «Альфа-Гарант» в судове засідання для надання особистих пояснень. Застосовано до позивача захід процесуального примусу у виді штрафу.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Згідно копії полісу №202360420, обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.01.2021 (а.с. 6), відповідач ОСОБА_1 застрахував цивільно-правову відповідальність на транспортний засіб марки а AUDI A6, державний номерний знак НОМЕР_2 . Термін дії полісу з 01.01.2021 по 31.12.2021.

Згідно з копією повідомлення про ДТП (Європротоколу) (а.с. 7) 08.01.2021 року у м. Забараж (на об`їздній дорозі на Ланівці) сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу AUDI A6, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу Volkswagen Transporter, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 .

Згідно з відомостями з Європротоколу, транспортний засіб AUDI A6, під керуванням ОСОБА_1 , рухаючись в сторону м. Ланівці, виїхав на смугу зустрічного руху, та допустив зіткнення з транспортним засобом Volkswagen Transporter, під керуванням ОСОБА_3 , який рухався у сторону м. Тернопіль. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Повідомлення про ДТП містить зауваження ОСОБА_1 про те, що під час руху в його авто вискочила передня права стійка автомобіля, і його винесло на зустрічну смугу руху та зауваження ОСОБА_4 про те, що він їхав по своїй стороні, водій AUDI виїхав на його смугу та допустив зіткнення з його авто.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що після ДТП проводився технічний огляд транспортного засобу AUDI A6, державний номерний знак НОМЕР_2 , або автотехнічна експертиза, якими б було встановлено технічну несправність вказаного автомобіля, яка виникла під час його руху безпосередньо перед ДТП.

11.01.2021 ОСОБА_1 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з Повідомленням ЦВ (винної особи), де повідомив про дорожньо-транспортну пригоду. яка сталась 08.01.2021 о 14 год 40 хв.

11.01.2021 потерпілий ОСОБА_3 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (повідомлення ЦВ (потерпілий-майно), та 25.01.2021 з заявою про страхове відшкодування.

Судовим експертом Мазуром М.С. проведено судову автотоварознавчу експертизу, та 30.03.2021 складено висновок експерта № 106/21, згідно з яким вартість матеріального збитку, спричинених власнику КТЗ Volkswagen Transporter Т4 Сombi 2.5 TDі (70/7В), д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок ДТП, яке мало місце 08.01.2021, становить 33546,45 грн.

26.04.2021 між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_3 укладено угоду про розмір страхового відшкодування, згідно з якою страховик та потерпілий досягли згоди, що сума страхового відшкодування за випадком ДТП, яка сталась 08.01.2021, визначається з урахуванням франшизи, яка за полісом № 202360420 від 29.12.2020 складає 1000,00 грн., і становить 21178, 76 грн. Сторони угоди підтвердили, що частина страхового відшкодування в розмірі 15178,67 грн сплачена 07.04.2021, та частина страхового відшкодування в розмірі 6000,00 грн. підлягає сплаті.

Згідно з платіжними інструкціями № 16169 від 07.04.2021 та № 16845 від 11.05.2021 страхове відшкодування в загальній сумі 21178, 76 грн. виплачено ТДВ СК «Альфа-Гарант» ОСОБА_3 .

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон) встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 6 Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Стаття 1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно пп. «в» п. 38.1 ст. 38 Закону передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Відповідно до пп. «г» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Згідно пп. «ґ» п. 38.1 ст. 38 Закону передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у цьому Законі.

Згідно пп. «33.1.4.» п. 33.1 ст. 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

V. Оцінка суду

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 2.3 (а) Правил дорожнього руху України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Вимоги щодо технічного стану транспортних засобів та їх обладнання визначені у розділі 31 Правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 31.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про дорожній рух» технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища (ч. 3 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух»).

Перевірка технічного стану транспортного засобу полягає у визначенні відповідності транспортного засобу встановленим до конструкції і технічного стану вимогам, згідно з Наказом Міністерства Інфраструктури України від 26.11.2012 № 710 «Про затвердження Вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методів такої перевірки» (п.п. 11 п. 2 Порядку).

Відповідно до пп. «г» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Таким чином, для відшкодування шкоди в порядку регресу за правилами пп. «г» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язково необхідно довести в сукупності такі факти, як спричинення страхувальником або водієм забезпеченого транспортного засобу дорожньо-транспортної пригоди та визначення в установленому порядку, що дорожньо-транспортна пригода була безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Матеріали справи не містять доказів того, що на момент ДТП транспортний засіб AUDI A6, державний номерний знак НОМЕР_2 , мав невідповідності технічного стану та обладнання існуючим вимогам Правил дорожнього руху, та доказів того, що ДТП, яка сталась 08.01.2021 року за участю застрахованого транспортного засобу AUDI A6, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу Volkswagen Transporter, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , в установленому порядку визначена безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу транспортного засобу AUDI A6, державний номерний знак НОМЕР_2 , існуючим вимогам Правил дорожнього руху, оскільки перевірка технічного стану транспортного засобу (технічний огляд), яким керував відповідач, або автотехнічна експертиза, якими б було встановлено технічну несправність вказаного автомобіля, яка виникла під час його руху безпосередньо перед ДТП, не проводились.

Судом неодноразово 01.08.2023, 05.10.2023, 23.11.2023, 22.01.2024 визнавались обов`язковими явки представника позивача в судові засідання обов`язковими, для надання представником позивача пояснень по суті вищевказаних обставин, однак представник позивача в судові засідання не з`явився.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи позивача про те, що ДТП сталося в наслідок порушення відповідачем правил дорожнього руху, а саме, керування ним технічно несправним автомобілем AUDI A6, державний номерний знак НОМЕР_2 , не підтверджені у судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Позивач обгрунтовує технічну несправність автомобіля АУДІ тим, що під час руху цього автомобіля у нього вискочила передня права стойка.

Разом з тим, обставина «вихід з ладу стойки автомобіля», не є тотожною обставині - «невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху».

Таким чином, визнання відповідачем у повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду того, що ДТП сталось в наслідок поломки правої стойки автомобіля AUDI A6, державний номерний знак НОМЕР_2 , не є доказом того, що цей автомобіль перед ДТП не відповідав технічному стану та обладнанню транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Сам факт зазначення відповідачем ОСОБА_1 у повідомленні про ДТП (Європротоколі) про те, що під час руху в його авто вискочила передня права стійка автомобіля, і його винесло на зустрічну смугу руху, не може бути підставною для відшкодування шкоди в порядку регресу за правилами пп. «г» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем, відповідно до принципу змагальності та обов`язку доказування, передбачених ст. 12 та 81 ЦПК України, не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів, та не доведено факт визначення в установленому порядку, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталась 08.01.2021, була безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу AUDI A6, державний номерний знак НОМЕР_2 , існуючим вимогам Правил дорожнього руху, суд доходить висновку, що пред`явлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, а тому задоволенню не підлягають.

VI. Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача

Оскільки в позові відмовлено, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 грн. та витрат, пов`язаних з наданням позивачу професійної правничої допомоги в сумі 5000 грн покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10-12, 76-81, 89, 141, 258, 259, 265, 268, 279, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення коштів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Грант», місцезнаходження: 01133, м. Київ, б-р. Лесі Українки, 26; .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Суддя Р. В. Вознюк