Справа № 201/9305/21
Провадження № 2/201/1431/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Слово, Справа, Результат» про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

13 вересня 2021 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Слово, Справа, Результат» про стягнення грошових коштів.

Позивач у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 12 квітня 2021 року, між ним та ТОВ "«Слово, Справа, Результат» було укладено Договір купівлі-продажу сайту. За умовами такого договору відповідач повинен був передати у власність позивача сайт та розмістити в мережі Інтернет, у складі та в строки передбачені п. 1.1. договору, а позивач повинен був прийняти сайт та сплатити за нього ціну в порядку та розмірі визначеними в договорі. 12.04.2021р. позивачем здійснено оплату за договором у сумі 3210 доларів США, що еквівалентно 88 275 (вісімдесят вісім тисяч двісті сімдесят п`ять) грн. 00 коп. Проте, станом на день звернення до суду із позовом, відповідач свій обов`язок з передачі сайту в об`ємі та обсязі передбаченому п. 1.2. договору та розміщенні його у мережі Інтернет не виконано. Через невиконання відповідачем взятих договором на себе зобов`язань, між позивачем та відповідачем було укладено ДОПОВНЕННЯ до договору купівлі-продажу сайту від 12 квітня 2021 року, відповідно до якого, сторони погодили, що у разі невиконання відповідачем умов договору купівлі-продажу сайту від 12 квітня 2021 року до 27.06.2021 року, договір розривається, а відповідач зобов`язується повернути сплачені позивачем грошові кошти у сумі 3 210 (три тисячі двісті десять) доларів США, що еквівалентно 88 275 (вісімдесят вісім тисяч двісті сімдесят п`ять) грн. 00 коп. Проте, станом на день звернення до суду із позовом, відповідач свій обов`язок з повернення грошових коштів не виконав.

02 лютого 2022 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська ухвалено заочне рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Слово, Справа, Результат» про стягнення грошових коштів.

22 вересня 2023 року до суду звернувся представник ТОВ «Слово, Справа, Результат» із заявою про перегляд заочного рішення, у якій зазначив, що відповідач з поважних причини не був присутній у судовому засіданні та обставини справи встановлені не в повному обсязі.

30 жовтня 2023 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська заяву ТОВ «Слово, Справа, Результат» про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2022 року скасовано та призначено вказану цивільну справу до розгляду в загальному порядку.

15 лютого 2024 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська ухвалою задоволено клопотання представника відповідача від 31 січня 2024 року та від 15 лютого 2024 року про призначення судової експертизи та призначено судову експертизу та дослідження у сфері інтелектуальної власності, пов`язані з комп`ютерними програмами і компіляціями даних, які перебувають на USB флеш-накопичувачі. На вирішення експерта поставити наступне питання: 1)Чи відповідає комп`ютерна програма на USB флеш-накопичувачі технічному завданню та технічному опису? 2)Чи були внесені до коду сайту зміни (модифікації, вчинення дій, пов`язаних з функціонуванням комп`ютерної програми відповідно до її призначення, виправлення, видалення) з метою забезпечення його функціонування та коли? Проведення експертизи доручено експертам Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності.

Ухвалою від 22 травня 2024 року поновлено провадження по цій справі.

Під час судових засідань позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 наполягали на задоволенні позову, стверджували, що за умовами укладеного договору купівлі-продажу сайту від 12 квітня 2021 року сайт у власність позивача передано не було, в мережі інтернет сайт розміщений не був, що є підставою для повернення сплаченого авансу.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти позову заперечувала, визнавала факт укладення договору, але стверджувала, що сайт було передано у власність позивача на USB флеш-накопичувачі, отже, умови договору купівлі-продажу сайту від 12 квітня 2021 року були виконані у повному обсязі.

Представник позивача надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі за наявними матеріалами справи.

Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, судом встановлено наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини.

Згідно з частинами 1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем, що 12 квітня 2021 року, між ОСОБА_1 та ТОВ «Слово, Справа, Результат» було укладено Договір купівлі-продажу сайту.

За п. 1.1. договору - Продавець зобов`язується передати у власність Покупця сайт та розмістити в мережі Інтернет (далі - Сайт), у складі та в строки передбачені Договором, а Покупець зобов`язується прийняти Сайт та сплатити за нього ціну в порядку та розмірі визначеними в Договорі.

Пунктом 1.2. договору Продавець гарантував передати Покупцю Сайт в об`ємі та обсязі передбаченим цим пунктом.

Згідно п. 2.2.1 договору сторони погодили, що Покупець зобов`язаний оплатити вартість Сайту в порядку, на умовах та в строки обумовлені Договором.

У відповідності до п. 3.1 договору, - ціна Сайту складає - 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) гри. 00 коп., що на момент укладення Договору, згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют національного банку України еквівалентно 2 610 (дві тисячі шістсот десять) доларів США.

Грошову суму у розмірі 2 610 (дві тисячі шістсот десять) доларів США Покупець сплачує продавцю в день підписання Договору, але не пізніше ніж до 12.04.2021р. (п. 3.1.1 договору).

На виконання п. 2.2.1., 3.1.1. договору ОСОБА_1 12.04.2021р. здійснено оплату у сумі 3 210 (три тисячі двісті десять) доларів США, що еквівалентно 88 275 (вісімдесят вісім тисяч двісті сімдесят п`ять) грн. 00 коп.

Позивач виконав вимоги укладеного між ним та ТОВ «Слово, Справа, Результат» договору та оплатив кошти, які в цьому договорі зазначені.

У відповідності до п. 2.1.1. договору, - Продавець зобов`язаний після укладення Договору та отримання всієї суми оплати за проданий Сайт протягом трьох днів (до 15.04.2021р.) передати Покупцю Сайт за актом прийому-передачі.

Сайт передається Покупцю в момент отримання Продавцем всієї суми оплати за проданий Сайт за актом прийому-передачі з відповідними його складовими, визначеними в п. 1.2. Договору. (п. 5.2. договору).

Слід зазначити, що всупереч вимог ст. 81 ЦПК України представником відповідача не надано до суду акту прийому-передачі, який передбачено п. 2.1.1. та 5.2 договору купівлі-продажу сайту від 12 квітня 2021 року, як і не надано доказів повернення грошових коштів у розмірі 3 210 (три тисячі двісті десять) доларів США, що еквівалентно 88 275 (вісімдесят вісім тисяч двісті сімдесят п`ять) грн. 00 коп.

Суд критично відноситься до показань свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про передання позивачу 12.04.2021р. у м Дніпрі сайту у день підписання договору на USB флеш-накопичувачі через суперечливість таких показань іншим матеріалам справи.

Свідком ОСОБА_4 було підписано та скріплено печаткою відповідача доповнення до договору купівлі-продажу сайту від 12 квітня 2021 року. За змістом доповнення, стверджується, що у разі невиконання відповідачем умов договору купівлі-продажу сайту від 12 квітня 2021 року до 27.06.2021 року, договір розривається, а відповідач зобов`язується повернути сплачені позивачем грошові кошти у сумі 3 210 (три тисячі двісті десять) доларів США, що еквівалентно 88 275 (вісімдесят вісім тисяч двісті сімдесят п`ять) грн. 00 коп.

Отже, станом 27.06.2021 року сайт за умовами договору купівлі-продажу сайту від 12 квітня 2021 року передано не було.

Як раніше зазначалось, за п. 1.1. договору - Продавець зобов`язується передати у власність Покупця сайт та розмістити в мережі Інтернет, а за п. 1.2.6 договору купівлі-продажу сайту від 12 квітня 2021 року продавець зобов`язався Передати Сайт в об`ємі та обсязі: 1.2.6.1. Кодова частина сайту (відкритий код); 1.2.6.2. Копію сайту на зйомному носії; 1.2.6.3. Доступи до серверу сайту; 1.2.6.4. Редагування алгоритму доставки подарунків; 1.2.6.5. Додати можливість і редагування цін на романтичні тури в адміністративну панель; 1.2.6.6. Додати в чат можливість відправки офлайн повідомлень; 1.2.6. 7. Додати стрічку з фото дівчат, які будуть змінюватися в випадковому порядку; 1.2.6.8. Можливість дівчатам самим реєструватися на сайті; 1.2.6.9. Головна адміністративна панель сайту;1.2.6.10. Партнерська панель сайту; 1.2.6.11. Дизайн; 1.2.6.12. Текстовий чат з онлайн перекладачем і можливістю відправки коротких відеороликів і фото; 1.2.6.13. Двосторонній відео-чат;

З огляду на наведене, неможливо погодитись із твердженням свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що передання USB флеш-накопичувача є належним виконанням умов договору купівлі-продажу сайту від 12 квітня 2021 року.

З метою реалізації права відповідача на доказування обставин належного виконання умов купівлі-продажу сайту від 12 квітня 2021 року, 15 лютого 2024 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська ухвалою задоволено клопотання представника відповідача від 31 січня 2024 року та від 15 лютого 2024 року про призначення судової експертизи та ухвалою призначено судову експертизу та дослідження у сфері інтелектуальної власності, пов`язані з комп`ютерними програмами і компіляціями даних, які перебувають на USB флеш-накопичувачі. На вирішення експерта поставити наступне питання: 1)Чи відповідає комп`ютерна програма на USB флеш-накопичувачі технічному завданню та технічному опису? 2)Чи були внесені до коду сайту зміни (модифікації, вчинення дій, пов`язаних з функціонуванням комп`ютерної програми відповідно до її призначення, виправлення, видалення) з метою забезпечення його функціонування та коли? Проведення експертизи доручено експертам Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності.

Представником позивача разом із заявою про долучення доказів № 45587 від 21.02.2024 року долучено до матеріалів справи USB флеш-накопичувач Kingston OTSE9 16GB, на якому перебуває проданий сайт по Договору купівлі-продажу сайту від 12 квітня 2021 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Слово, Справа, Результат».

Наприкінці березня 2024 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від судового експерта Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Мірошник Руслана надійшло клопотання, у якому експерт для виконання призначеної судової експертизи у просив, серед іншого, надати доступ до працездатного примірника комп`ютерної програми (сайту) та доступ до системи адміністрування комп`ютерної програми (сайту), щодо якої порушено питання.

Із зазначеним клопотанням 01.04.2024р. ознайомлений представник відповідача та надав відповідь на клопотання експерта, у якому зазначив, що доступ до працездатного примірника у відповідача не лишилося, оскільки все було на USB флеш-накопичувачі, доступ до системи адміністрування комп`ютерної програми (сайту) перебував також на USB флеш-накопичувачі.

21.05.2024р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від судових експертів Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності надійшло повідомлення про неможливість надання висновку експертів № 142/1-2/24 за матеріалами цивільної справи № 201/9305/21, у мотивувальній частині зазначеного повідомлення експертами зазначено, що за результатами дослідження вмісту USB флеш-накопичувача Kingston OTSE9 16 GB виявлено, що комп`ютерна програма (сайт) знаходиться у стані, що не дозволяє провести повне дослідження. У заключній частині повідомлення наведено, що у зв`язку з невиконанням клопотання судового експерта та ненаданням доступу до об`єкту дослідження працездатного примірника комп`ютерної програми (сайту) та системи адміністрування комп`ютерної програми (сайту), щодо якої порушено питання, керуючись статтями 72 та 104 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 69 Кримінального процесуального кодексу України та пунктом 1.13 розділу І Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, повідомлено про неможливість надання висновку експертів.

Згідно із ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Згідно зі ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Виходячи з передбаченого ст. 8 Конституції України принципу верховенства права, наведені норми Конституції України надають людині можливість будь-якими незабороненими законом засобами самому захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 1107 ЦК України розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності здійснюється на підставі, зокрема, договору про створення за замовленням і використання об`єкта права інтелектуальної власності.

У відповідності до статті 1112 ЦК України, - за договором про створення за замовленням і використання об`єкта права інтелектуальної власності одна сторона (творець - письменник, художник тощо) зобов`язується створити об`єкт права інтелектуальної власності відповідно до вимог другої сторони (замовника) та в установлений строк.

Договір про створення за замовленням і використання об`єкта права інтелектуальної власності повинен визначати способи та умови використання цього об`єкта замовником.

Оригінал твору образотворчого мистецтва, створеного за замовленням, переходить у власність замовника. При цьому майнові права інтелектуальної власності на цей твір залишаються за його автором, якщо інше не встановлено договором.

До договорів, що визначені у ст. 1107 ЦК України, застосовуються загальні положення договірного права з урахуванням особливостей правового регулювання, викладених у главі 75 ЦК України, спеціальному законодавстві.

Так, статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У відповідності до статті 655 ЦК України, - за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ст. 656 ЦК України).

Згідно статті 662 ЦК України - продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 663 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За положеннями статті 665 ЦК України - у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору

Відповідно до ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Крім того, згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, - якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

За правилом статті 693 ЦК України - якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

За частиною 2 статті 693 ЦК України - якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Окрім того, за статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За вимогою статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами. (ч.2 ст. 76 ЦПК України).

У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України, - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 78 ЦПК України - обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За положенням ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За приписами частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні із оцінкою на допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності слід дійти до висновку про підтвердження матеріалами справи обов`язку відповідача з повернення суми попередньої оплати, оскільки факт передачі сайту за умовами договору купівлі-продажу сайту від 12 квітня 2021 року не знайшов свого підтвердження матеріалами справи.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача три проценти річних від простроченої суми у сумі 217,66 грн. та надав відповідний розрахунок.

У відповідності до статті 625 ЦК України, - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог зі стягнення з відповідача сума попередньої оплати - 88 275 грн за договором купівлі-продажу сайту від 12 квітня 2021 року, то підлягає задоволенню і позовна вимога про стягнення з відповідача і три проценти річних від простроченої суми у сумі 217,66 грн.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 5 300 грн., що підтверджується договором № б/н про надання юридичної допомоги, рахунками та меморіальним ордерами, відповідно до якого позивач сплатив за юридичні послуги 5 300 грн.

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

За змістом норм ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

При цьому, згідно статті 30 згаданого Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Сума заявлених позивачем до відшкодування відповідачем судових витрат на правничу допомогу адвоката співмірна із складністю справи, кваліфікацією і досвідом адвоката. Сам факт надання правової допомоги адвокатом та отримання її клієнтом підтверджується договором про надання юридичної допомоги, а її фактична оплата рахунками та меморіальними ордерами. Тому, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 належними доказами довів понесені ним витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5300 грн., тому вказана сума підлягає до стягнення з відповідача.

Згідно ч.1,3 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судові витрати розподілити в порядку ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76-80, 259, 263, 264, 273, 280, 282, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Слово, Справа, Результат» про стягнення грошових коштів задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Слово, Справа, Результат» (код ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 88 492,66 грн., з яких сума попередньої оплати - 88 275,00 грн., 3 % відсотки річних - 217,66 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Слово, Справа, Результат» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 5300 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.С. Федоріщев