Справа №: 272/33/24
Провадження № 2/272/172/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Карповця В.В.,

з участю секретаря судового засідання - Степанчук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Андрушівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Новий Колектор" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд -

встановив:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Новий Колектор" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 27.04.2021-100005532 у розмірі 18000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що між ТОВ "Споживчий Центр" та ТОВ "Новий Колектор" укладено договір факторингу № 301121-1 від 30.11.2021. Відповідно до п. 4.1.1 зазначеного Договору факторингу Фактор має право набувати право вимоги до Боржника на всі суми, відступленій йому Клієнтом згідно цього договору.

На виконання умов Договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 27.04.2021-100005532 від 27.04.2021 на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким є ОСОБА_1 .

В свою чергу Позивачем на адресу Відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги за Договором факторингу № 301121-1 від 30.11.2021 за Вих. № 618417/2, а також вимога про сплату заборгованості від 30.11.2021 р. за Вих. № 618417/3.

Щодо виникнення кредитних правовідносин, представник позивача зазначив, що між ТОВ "Споживчий Центр", правонаступником якого є ТОВ "Новий Колектор" та ОСОБА_1 27.04.2021 укладено Кредитний договір (оферти) № 27.04.2021-100005532 шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною даного Договору. Відповідно до умов договору Позичальнику надано кредит у розмірі 6000,00 грн. з первинним строком кредитування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою "Економ"/"Стандарт". Первинний період користування кредитом - 14 днів з дня його надання, а черговий період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду.

Відповідно до Заявки від 27.04.2021 Кредитодавцем надано Позичальнику кредит у розмірі 6000,00 грн. з первинним строком на 14 днів, а Відповідачем отримано кредитні кошти у розмірі 6000,00 грн. Отже, Кредитором виконано свої зобов`язання за Договором в повному обсязі. В свою чергу Відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 13.12.2023 утворилась заборгованість у розмірі 18000,00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 6000,00 грн. та за відсотками - 12000,00 грн., чим порушуються права та інтереси Позивача.

Згідно виписки (довідка субконто) Відповідачем не здійснено жодної оплати, а отже нарахування відсотків було зупинено при досягненні обумовленої Договором граничної суми у розмірі 12000,00 грн., що зазначено у заявці на отримання кредиту, що є невід`ємною частиною кредитного договору.

Ураховуючи викладене представник позивача просить задовольнити позов та стягнути з відповідачки на користь ТОВ "Новий Колектор" заборгованість за кредитним договором № 27.04.2021-100005532 від 27.04.2021 у розмірі 18000,00, судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Ухвалою суду від 22.02.2024 у справі відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

08.03.2024 на адресу суду від відповідачки надійшов відзив на позов. У вказаному відзиві ОСОБА_1 зазначила, що 27.04.2021 між нею та ТОВ "Споживчий Центр" укладено кредитний договір (оферти) № 27.04.2021-100005532, згідно якого позичальнику надано кредит у розмірі 6000,00 грн. з первинним строком кредитування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою Економ/Стандарт (процентна ставка у розмірі 2% за один день користування кредитом протягом первинного періоду/2,5% за один день користування кредитом протягом усього строку кредитування окрім первинного періоду).

Як вбачається з Договору № 27.04.2021-100005532 від 27.04.2021, останній підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

На підтвердження перерахування коштів у сумі 6000,00 грн. за кредитним договором, Позивачем подано до суду відповідний чек про електронний перерахунок коштів на рахунок позичальника та картку субконто боржника (виписка) по кредитному договору (без зазначення особи виконавця та підпису).

Відповідачка вважає, що надані Позивачем докази не є достатніми та належними для того, щоб дійти висновку про факт отримання нею кредитних коштів у вказаній сумі зв`язку з відсутністю інших доказів, які б в сукупності могли підтвердити такий факт зокрема, відомостей про належність їй картки, виписки з рахунку відповідача та ін.

Картка субконто не підтверджує ані факт отримання кредиту, ані умови кредитуваня, ані суму заборгованості за кредитом, оскільки зазначений доказ не є підтвердженням виконаних банківських операцій та повністю залежить від волевиявлення кредитора, до того ж остання не містить відомостей про особу виконавця та її підпису.

За таких обставин відповідачка вважає, що позивачем не доведено належними доказами, отримання нею коштів в сумі 6000,00 грн. за кредитним договором № 27.04.2021-100005532 від 27.04.2021. Крім того розрахунок кредитної заборгованості не підтверджує умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки зазначений доказ не є підтвердженням виконаних позивачем банківських операції та повністю залежить від волевиявлення банку.

Подана копія Договору факторингу № 301121-1 від 30.11.202 подана не у повному обсязі та не містить підписів зазначених осіб та печаток, а копія витягу з Реєстру боржників №1 містить лише підпис та печатку Позивача. Позивач на підтвердження тих обставин, що між ним та ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" 30.11.2021 було укладено Договір факторингу надає суду витяг з Договору фактори № 301121-1, відповідно до умов якого ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" відступило за грошові кошти відповідачу право вимоги до боржників за кредитними договорами. Згідно з п. 2.4 цього договору право вимоги за Кредитним договором вважається відступленим Клієнтом Факторові з моменту підписання Сторонами Реєстру прав вимог та скріплення його печатками Сторін.

Позивач, як доказ, надав витяг з Реєстру прав вимог № 1. Витяг з документа - це копія необхідної частини, що офіційно засвідчена і має юридичну силу. Витяг зі службового документа виготовляється, якщо немає необхідності виготовляти копію. Витяг оформлюється на загальному бланку установи із дотриманням таких вимог: у назві вид документа зазначається: «витяг з якого документа»; відтворюється повністю вступна частина (якщо вона є) службового документа; з основної частини тексту документа виписується той пункт, інформація якого необхідна; відтворюється реквізит «Підпис» (без особистого підпису); проставляються відмітка про засвідчення витягу та відбиток печатки служби діловодства.

Відмітка про засвідчення витягу з документа є обов`язковим реквізитом цього документа, саме вона надає йому юридичної сили. Підпис особи, яка оформила відмітку про засвідчення витягу з документа, має бути засвідчений відбитком простої круглої печатки підприємства (як правило, печатки служби діловодства, служби кадрів або іншого структурного підрозділу, в якому працює відповідна службова особа).

Наданий Позивачем суду витяг з Договору факторингу № 301121-1 не містить реквізиту "Підпис" щодо директора ТОВ "Споживчий Центр". Отже з наданого позивачем витягу з Реєстру прав вимоги № 1 взагалі не вбачається, що він був підписаний сторонами факторингу та що вони скріпили цей реєстр своїми печатками.

Крім того в матеріалах справи відсутні докази виконання фактором своїх зобов`язань за договором факторингу, а саме сплати суми грошових коштів за відступлення права вимоги.

За таких обставин позивачем не доведено набуття права вимоги за кредитним договором № 27.04.2021-100005532 від 27.04.2021.

Ураховуючи викладене відповідачка просить відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то відповідачка просить суд врахувати характер виконаної адвокатом роботи, принцип співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, критерій необхідності та значимості таких дій у справі. Зважаючи на викладене, у разі задоволення позову, відповідачка вважає, що стягненню підлягатимуть витрати на правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.

22.03.2024 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначив, що перерахування відповідачці кредитних коштів підтверджується копією квитанції Liqpay на суму 6000,00 грн. від 27.04.2021, призначення якої "Видача за договором № 27.04.2021-100005532. Окремо зазначено посилання на сайт платника та маску карти/рахунку отримувача: 537523*28. Також додано довідку субконто за вказаним договором, з якої вбачається, що 27.04.2021 ОСОБА_1 було видано 6000,00 грн.

Щодо набуття права вимоги за договором факторингу представник позивача вказує, що до матеріалів справи було долучено лише витяги з документів з метою збереження відомостей, які містять конфіденційну інформацію щодо інших боржників. З метою уникнення сумнівів відповідачки щодо набуття позивачем права вимоги за договором факторингу представник позивача надає повний витяг з реєстру боржників, в якому відомості щодо інших божників заретушовано.

Щодо витрат на правничу допомогу, то представник позивака зазначає, що посилання відповідачки на неспівмірність та недоведеність таких витрат є безпідставними та ОСОБА_1 не спростовуються.

Ураховуючи викладене представник ТОВ "Новий Колектор" просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

13.06.2024 року на адресу суду надійшло заперечення, в якому відповідачка зазначає, що позивачем не надано суду належних та достатніх доказів отримання нею кредитних коштів в розмірі 6000,00 грн. а витрати на правничу допомогу є неспівмірними, недоведеними документально та підлягають стягненню, в разі задоволення позовних вимог, в розмірі 1000,00 грн.

Ураховуючи викладене відповідачка просить відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві та відповіді на відзив зазначив, що розгляд справи просить проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачка у судове засідання не з`явилась. 04.04.2024 надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність. У відзиві та запереченні зазначила, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні.

У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини:

27.04.2021 ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір (оферти) в електронній формі № 27.04.2021-100005532, підписавши електронним підписом пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), заявку на утримання кредиту, паспорт споживчого кредиту. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі - 6 000 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 27.04.2021, строком 14 календарних днів з дати надання. Графік платежів: сума кредиту у розмірі 6000,00 грн. та проценти у розмірі 1680,00 грн. сплачуються до 10.05.2021. Максимальний розмір процентів за договором (сумарно процентів за "Економ" та процентів "Стандарт") становить 12000,00 грн. Після досягнення максимального розміру проценти не нараховуються (а.с. 12-13).

Згідно пункту 1.1. Договору за цим Договором Кредитор зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти.

Відповідно до пункту 2.1 Договору Кредитор надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності.

Пунктом 2.3. встановлено, що надання Кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника.

Згідно пункту 2.4. Договору Днем надання Кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитора, а днем погашення Кредиту - день зарахування коштів на поточний рахунок Кредитора, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитора. У випадку перерахування коштів Позичальником на поточний рахунок Кредитора, Позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку користування Кредитом.

Відповідно до п. 2.8.ораєнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 881,64%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 18000,00грн.

Пунктом 4.1.Договору визначено, що Позичальник зобов`язався використати Кредит на зазначені в Договорі цілі і забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів за користування шляхом внесення в касу Кредитора готівкою або перерахування на рахунок Кредитора в такі терміни: а) повернення кредиту- до дати, вказаній у Заявці, якає невід`ємною частиною даної оферти; б) проценти за користування кредитом - в день повернення кредиту або в останній день строку, на який Кредит пролонгований; в) штрафні санкції, які можуть бути нараховані Кредитором за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором, - негайно, з моменту пред`явлення Кредитором вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій.

Згідно позовних вимог ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 13.12.2023, у неї утворилась заборгованість у розмірі 18000,00 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6 000 грн, та за відстоками в розмірі 12000,00 грн.

Між ТОВ "Споживчий Центр" та ТОВ "Новий Колектор" укладено договір факторингу № 301121-1 від 30.11.2021. Відповідно до п. 4.1.1 зазначеного Договору факторингу Фактор має право набувати право вимоги до Боржника на всі суми, відступленій йому Клієнтом згідно цього договору.

На виконання умов Договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 27.04.2021-100005532 від 27.04.2021 на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким є ОСОБА_1 .

В свою чергу Позивачем на адресу Відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги за Договором факторингу № 301121-1 від 30.11.2021 за Вих. № 618417/2, а також вимога про сплату заборгованості від 30.11.2021 р. за Вих. № 618417/3.

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За таких обставин суд доходить до висновку, що ТОВ "Новий Колектор" набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 27.04.2021-100005532 від 27.04.2021 (а.с. 7,8, 27,30 - 32, 58-61, 62-65).

За правилами частини 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 3 статті 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст. 628, 629 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).

За правилом частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами частини 2 статті 1054 та частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (надалі Закону).

Статтею 3 Закону передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

За правилами частини 5 статті 11 Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 ст. 11 Закону).

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями статті 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом ( ст. ст. 610, 611 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу.

Згідно п. 8.1 кредитного договору цей Договір набирає чинності з дати отримання Кредитором у інформаційній системі кредитора від Позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим Позичальником від Кредитора на номер телефону Позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитора. Цей договір діє протягом одного року. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

ОСОБА_1 електронним цифровим підписом підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти). Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 6000.00 грн., а отже акцептовано умови договору.

Звертаючись з вказаним позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» посилається на те, що через невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за договором утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути на свою користь.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано копію пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), заявку позичальника, додаток до анкети позичальника, які підписані ОСОБА_1 цифровим підписом одноразовим ідентифікатором.

Зарахування кредитних коштів у сумі 6000 гривень на картковий рахунок ОСОБА_1 підтверджується квитанцією від 27.04.2021, ID платежу ; сума - 6000,00 грн.; призначення - видача одоговору № НОМЕР_1 ; отримувач - 537523*28 (а.с. 24).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Як вбачається із змісту кредитного договору, а саме пункту 11.4., позичальник підтверджує, що вказаний ним при реєстрації номер телефону належить виключно позичальнику, не переданий та не буде переданий в користування та/або володіння та/або розпорядження будь-яким особам, саме цей номер телефону використовується та буде використовуватись позичальником при виконанні даного договору, вчинені будь-яких операцій за ним.

Згідно пунктів 11.7. та 11.8. Кредитного договору, позичальник підтверджує, що інформація, зазначена у частині 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», і яка зазначена у частині 2 статті 12 та частині 2 статті 13 Закону України «Про захист прав споживачів» йому надана.

Також в заявці на укладення кредитного договору від 27.04.2021 (а.с.12-13) позичальник власноручно вказав реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів, таким чином підтвердив, що він належить йому.

Матеріали справи не містять та відповідачкою не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності укладеного договору. Зазначений договір не визнано недійсним.

Докази того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать волевиявленню позичальника, були обмеженими і не відповідали його внутрішній волі відсутні. Викладені істотні умови, права і обов`язки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами, про що свідчить їх підписання ними.

Відповідачка у повному обсязі отримала інформацію про умови кредитування, була ознайомлена з порядком повернення кредиту та інших платежів.

Оскільки судом встановлено, що відповідачка не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих грошових коштів не повернула, тому позов у частині стягнення з відповідачки на користь позивача тіла кредиту у розмірі 6 000 гривень підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог у частині стягнення із відповідачки відсотків за користування кредитом з огляду на таке.

Порядок та підстави нарахування відсотків за користування чужими грошовими коштами, зокрема кредитними коштами банку, передбачені статтями 1048 та 1056-1 ЦК України.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має правона одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Із долученої до матеріалів справи копії кредитного договору убачається, що реальна річна процентна ставка за кредитом становить 881,64% (а.с.12).

Товариством долучено до позову довідку-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором № 27.04.2021-100005532 від 27.04.2024, згідно якої неможливо встановити відповідність нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій за порушення зобов`язання (а.с. 14). Також відсутня виписка по особистому кредитному рахунку позичальника, що є первинним документом та підтверджує наявність заборгованості за відсотками.

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки позивач належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження позовних вимог у частині нарахованих відсотків та штрафу не надав, підстав для задоволення позову у цій частині не убачається.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 27.04.2021-100005532 від 27.04.2024 в розмірі 6000,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту.

В задовленні решти позовних вимог суд відмовляє.

Відповідно до положень частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин суд стягує з відповідачки на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 807,47 грн.

Частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Ураховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на виконання вказаних робіт, обсяг наданих послуг, ціну позову суд стягує з відповідачки на користь позивача витрати, понесені на професійну правничу допомогу адвоката, в розмірі 2000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 81, 141, 258, 265, 268, 354 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Новий Колектор" (, місцезнаходження: вул. Алмазова Генерала, 13, офіс 601, м. Київ) заборгованість за кредитним договором № 27.04.2021-100005532 від 27.04.2024 в розмірі 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Новий Колектор" (, місцезнаходження: вул. Алмазова Генерала, 13, офіс 601, м. Київ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розимірі 807,47 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн., а всього 2807 (дві тисячі вісімсот сім) грн. 47 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

При цьому, у відповідності до підпункту 15.5. пункту 15 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Андрушівський районний суд Житомирської області.

Суддя:В. В. Карповець