Справа № 683/1417/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Цішковського В.А.

з участю секретаря Васічевої О.В.

розглянувши у спрощеному позовному проваджені в місті Старокостянтинів цивільну справу № 683/1417/24, номер провадження 2/683/725/2024 за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Віхерко Н.О. звернулася до суду з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області і просить визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,250 га, кадастровий номер :01:001:0373, для обслуговування житлового будинку та житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявленого позову вказує, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок та земельна ділянка площею 0,250 га, кадастровий номер :01:001:0373, для обслуговування житлового будинку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого комітетом Самчиківської сільської ради від 28.01.2000 року та державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХМ № 030923, виданого комітетом Самчиківської сільської ради 09.08.2001 року.

Проте, позивач не може вільно володіти та розпоряджатися земельною ділянкою та житловим будинком, оскільки у вказаних правовстановлюючих документах невірно записано її прізвище « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_3 ».

Оскільки внести будь-які зміни у свідоцтво про право особистої власності та державний акт не можливо, тому на підставі ст.392 ЦПК України просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на спірну земельну ділянку та житловий будинок.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02.05.2024 року прийнято справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Представником ОСОБА_1 адвокатом Віхерко Н.О. було додано до матеріалів справи копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4 .

Відповідач Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали не надали відзив на позов в порядку, визначеному ст.178 ЦПК України.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,250 га, кадастровий номер :01:001:0373, для обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначена земельна ділянка була передана ОСОБА_1 на підставі рішення Самчиківської сільської ради від 30.05.2001 року за № 1 та 09.08.2001 року Самчиківською сільською радою видано для позивача державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХМ № 030923.

Зі змісту вищезазначеного державного акту вбачається, що прізвище власника земельної ділянки зазначено як « ОСОБА_5 », тоді як з паспортних даних прізвище позивача « ОСОБА_1 ».

Крім того, ОСОБА_1 на праві особистої власності належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 28.01.2000 року, виданого на ім`я « ОСОБА_5 », на підставі рішення Старокостянтинівської районної ради № 143 від 27.08.1987 року та зареєстрований в Старокостянтинівському БТІ на праві особистої власності і записано в реєстрову книгу №3 під реєстровим № 508 від 28.01.2000 року.

Факт належності спірного нерухомого майна саме ОСОБА_1 підтверджується наявністю у неї оригіналу свідоцтва про право особистої власності від 28.01.2000 року на житловий будинок та державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХМ № 030923 від 09.08.2001 року; паспортними даними заявника, згідно яких вона є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а також свідоцтвом про народження заявника від 02.10.1949 року та свідоцтвом про шлюб від 04.07.1970 року, згідно якого остання змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_2 » та свідоцтвом про укладення шлюбу від 30.07.1985 року серії НОМЕР_1 , згідно якого на підставі укладення шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_3 ; витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-024 від 03.04.2024 року, згідно якого власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0373 є ОСОБА_1 ; технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ; довідкою про середню ринкову вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку від 18.04.2024 року за № 07-04-24.

Крім того, згідно повідомлення Самчиківського старостинського округу Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 19.04.2024 року за № 32-10/91, право власності на житловий будинок і земельну ділянку, згідно записів з погосподарської книги № 6 за (2016-2020 роки), по АДРЕСА_1 , голова домогосподарства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також рахується за нею земельна ділянка.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У пунктах 106-107 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 року в справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19) вказано, що відповідно до статті 392 ЦК України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

За змістом ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.1 та ч.2 ст.319 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи, що відповідно до ст.328 цього Кодексу набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі ст.392 ЦК України, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно.

Така правова позиція відповідає висновкам Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеним у його постановах від 02 травня 2018 року у справі № 914/904/17, від 27 червня 2018 року у справі № 904/8186/17, від 11.04.2019 року у справі № 910/8880/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 року у справі № 916/1608/18.

Досліджені судом докази вказують на те, щоОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,250 га, кадастровий номер :01:001:0373, для обслуговування житлового будинку, та житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказану земельну ділянку та житловий будинок позивач набула у встановленому законом порядку і її право власності підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХМ № 030923 від 09.08.2001 року та свідоцтвом про право особистої власності від 28.01.2000 року на житловий будинок.

Однак, враховуючи, що у державному акті на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХМ № 030923 від 09.08.2001 року та у свідоцтві про право особистої власності від 28.01.2000 року на житловий будинок, помилково вказано прізвище власника земельної ділянки та житлового будинку, через що право власності позивача оспорюється, відсутність можливості в позасудовому порядку внести зміни в правовстановлюючі документи, а також враховуючи наявність достатніх доказів, які свідчать, що спірна земельна ділянка разом із житловим будинком належить саме позивачу, суд на підставі ст.392 ЦК України вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,250 га, кадастровий номер :01:001:0373, для обслуговування житлового будинку та на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Керуючись ст.ст.12, 13, 263-265 ЦПК України, ст.392 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,250 га, кадастровий номер :01:001:0373, для обслуговування житлового будинку та на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, місцезнаходження: вул. Острозького, 41 м. Старокостянтинів Хмельницької області, .

Суддя: