Справа № 646/3712/21
№ провадження 2/646/1657/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.24 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Барабанової В.В.

за участю секретаря судового засідання Ільченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові, у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

встановив:

8 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з повною заявою до ОСОБА_2 , в якій просила визнати за нею право власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 68,3 кв.м та житловою площею 41,6 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харкові та право власності на 3/16 частини вказаного житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування на обов`язкову частку після смерті її батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Харкові, а також просила стягнути з відповідача на свою користь судові витрати.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 липня 2021 року провадження у справі відкрито, призначено загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

В порядку підготовчого провадження судом (відповідно до ухвали від 02.12.2021) викликано у судове засідання для допиту як свідків: ОСОБА_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02.12.2021 закрито підготовче провадження, призначено справу призначено справу до судового розгляду.

Відповідно до ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.02.2022 витребувано докази у справі, а саме: з Першої Харківської міської державної нотаріальної контори (м. Харків, майдан Конституції, 1, палац Праці,7 під`їзд, 4 поверх) відомості про те, чи звертався хто-небудь із заявою про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та який на час смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан.

Відповідно до Указу Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні із 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 року "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова та Комінтернівського районного суду м. Харкова, визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 17.05.2022 прийнято до розгляду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 01.12.2023 визнано обов`язковою явку в судове засідання позивача ОСОБА_1 її представника адвоката Приображенської Т.Б. та відповідача ОСОБА_2 в судове засідання призначене на 14 год. 00 хв. 26 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

6 лютого 2024 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова з Ленінського районного суду м. Полтави надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом (на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 26.01.2024 про направлення позовної заяви за підсудністю).

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.03.2024 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Призначено цивільну справу до судового розгляду в загальному позовному провадженні у судове засідання.

При цьому, позивач у судове засідання не з`явився повторно, натомість, вдруге звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вбачає підстави для залишення позову без розгляду, оскільки позивач, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи та явка якого судом була визнана обов`язковою, у судові засідання,

Вирішуючи це питання суд приймає до уваги таке.

Позивача було повідомлено про призначення судового засідання на 09.04.2024, 14.05.2024, 15.07.2024 шляхом направлення судової повістки на адресу проживання позивача, яка була зазначена безпосередньо позивачем у позові, та отримана ним, зокрема 03.04.2024.

Проте, у судове засідання, призначені як на попередні дати так і на 05.07.2024, позивач не з`явився, натомість, подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи.

Верховний Суд у постанові від 30.11.2022р. у справі № 759/14068/19 зазначив, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Крім того, про обізнаність позивача з датами судових засідань свідчить і те, що від позивача надійшли клопотання про відкладення судових засідань.

З огляду на викладене, суд належним чином у відповідності до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України повідомляв позивача про час та місце проведення кожного судового засідання.

Необхідно наголосити увагу, що у п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України слова "може", "має право", "за власної ініціативи" та інші законодавцем не застосовані, тому у суду відсутня можливість інших варіантів дій, окрім як залишення позовної заяви без розгляду.

При цьому, суд враховує те, що поважність причин повторної неявки в судове засідання законодавцем не вимагається, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 жовтня 2021 року у справі №465/6555/16-ц.

Так, Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц провадження № 61-9020св21 зазначив, що системний аналіз норм процесуального права (ст.ст.43,44,223,257 ЦПК) дає підстави для висновку, що законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 461/1190/21 та від 20 червня 2022 року у справі №607/2015/17.

Суд враховує, що у разі неможливості прибути у судове засідання позивач міг клопотати про розгляд справи у форматі відеоконференції поза межами розташування суду, та за допомогою власних засобів, однак, жодного клопотання стосовно розгляду справи у вказаному форматі до суду не надходило. Про наявність норми статті 212 ЦПК України та такої можливості має бути обізнаний позивач, який є кваліфікованим юристом (адвокатом).

Також, саме позивач не був позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про розгляд справи за наявними матеріалами без його участі.

Також суд враховує, подане представником позивача клопотання адвоката Приображенською Т.Б. про розгляд справи без участі позивача та її представникам та про підтримання позовних вимог в повному обсязі та стосовно вказаного вважає за потрібне вказати таке.

За правилом частини першої статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Також, відповідно до пункту 5 частини другої статті 223 цього Кодексу суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з такої підстави: якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Тобто, у випадку визнання явки сторони у справі обов`язковою процесуальний закон не передбачає можливості виконання такого обов`язку представником сторони, яку суд викликав для дачі особистих пояснень, а покладає такий обов`язок безпосередньо на таку сторону.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суду у постанові від 06 квітня 2020 року у справі № 727/2484/17.

У разі повторної неявки позивача (усіх позивачів) в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

В даному випадку нез`явлення позивача перешкоджає вирішенню справи по суті, зокрема з огляду на невиконання ухвал суду щодо виклику та допиту свідків, для з`ясування необхідних для розгляду справи фактів, а також щодо витребування доказів у справі. Вказані обставини, з огляду на неповноту доказів, потребують з`ясуванню думки позивача, як ініціатора звернення до суду за захистом прав.

Неявка позивачів, участь яких у засіданні визнана судом обов`язковою для дачі особистих пояснень, може мати наслідком залишення позовної заяви без розгляду за правилами пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суду у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 201/10953/18-ц (провадження № 61-7240св19).

Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини своєї неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Суд, враховує рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року, в яких ЄСПЛ вкотре було підкреслено, що право на суд не є абсолютним та вказано, що "якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити перетворити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним".

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

Суд враховує, що з моменту відкриття провадження у справі минули розумні строки розгляду справи, а позивач, який є ініціатором судового розгляду, жодних зусиль стосовно прискорення розгляду справи, не вчиняє, а навпаки не з`являється у судові засідання, що зумовлює затягування судового розгляду справи.

Так, Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач. В свою чергу вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справи є обов`язком держави. Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У зв`язку з наведеним, залишення позову без розгляду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не є порушенням права на справедливий суд та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Беручи до уваги повторну неявку позивача у судове засідання, об`єктивну неможливість розглянути цивільну справу за відсутності у судовому засіданні ініціатора позову, суд залишає позов без розгляду, керуючись імперативними положеннями п.3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Суд роз`яснює, що відповідно до ч. 3 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись ст.ст. 44, 223, 257, 259, 260, 353-355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - залишити без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: В.В. Барабанова