Справа №567/313/24
Провадження №2/567/418/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2024 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Василевич О.В.

секретар - Клімович О.О.

з участю представника позивачки - адвоката Кордиша А.А.

представника відповідача - адвоката Януля В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Острозі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

в с т а н о в и в :

До Острозького районного суду Рівненської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання двох дітей : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 6 000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Позов обґрунтовано тим, що вона з26.05.2002 року перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у шлюбі, який було розірвано рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 15.06.2016 року у справі №567/128/16-ц.

Вказує, що від даного шлюбу з відповідачем вони мають двох спільних дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у свідоцтві про народження яких вона вказана їх матір`ю, а відповідач - батьком. У встановленому законом порядку відповідач своє батьківство не оспорював та на даний час не оспорює.

Зазначає, що вона з дітьми зареєстрована разом з відповідачем за адресою : АДРЕСА_1 , проте фактично вона разом з дітьми проживає за іншою адресою: АДРЕСА_2 .

Вказує, що з часу розірвання шлюбу відповідач матеріальну участь в утриманні їх спільних дітей бере нерегулярно та в недостатньому обсязі, діти знаходяться на її повному матеріальному утриманні, однак самостійно вона не може надати для них належне утримання, достатнє для їхнього віку та розвитку, оскільки на даний час весь її дохід складається із державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та компенсації за надання соціальних послуг громадянам похилого віку з когнітивними порушеннями. Інших джерел доходу вона не має, працевлаштуватися на даний час вона позбавлена можливості, оскільки здійснює постійний догляд за своїм батьком - ОСОБА_5 , який довічно є особою з інвалідністю І групи та потребує постійного стороннього догляду.

Вказує, що власного нерухомого, рухомого майна не має, грошові заощадження у неї відсутні. Стан здоров`я у неї та їхніх спільних з відповідачем дітей добрий.

Зазначає, що з часу розірвання шлюбу з відповідачем, останній матеріальну участь в утриманні їх спільних дітей бере нерегулярно та в недостатньому обсязі, зокрема, востаннє в листопаді 2023 року відповідач після тривалих вмовлянь та прохань надав на утримання дітей кошти в сумі близько 2000 грн.

Покликається на те, що відповідач самоусунувся від матеріального утримання дітей, хоча має можливість брати участь в їхньому утриманні, оскільки за віком та станом здоров`я є працездатним, та має можливість працювати, отримувати дохід, виїжджає за межі України для виконання зварювальних робіт, від чого отримує дохід, який використовує для задоволення власних потреб. Власного рухомого майна та грошових заощаджень відповідач немає, стан здоров`я у нього добрий, інші особи на його утриманні не знаходяться.

Зазначає, що домовленість з відповідачем щодо утримання їхніх спільних дітей відсутня, та відповідач свій обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття належним чином не виконує. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, в добровільному порядку кошти на утримання дітей не надає, що й спонукало її звернутися до суду з відповідним позовом.

Посилаючись на те, що відповідач є фізично здоровим та на утриманні інших неповнолітніх чи непрацездатних осіб немає, позивачка просить визначити розмір аліментів на утримання двох малолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 6 000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи від дня пред`явлення позову, що буде відповідати їх віку та щоденним потребам.

Ухвалою суду від 02.07.2024 р. скасовано заочне рішення від 07.05.2024 р. у даній справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Кордиш А.А. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Вказує, що відповідач не утримує належним чином своїх неповнолітніх дітей та востаннє орієнтовно в листопаді-грудні 2023 р. надав позивачці грошові кошти на їх утримання в розмірі 50 євро (еквівалент близько 2000 грн.), що є недостатнім для їх належного утримання. Посилається на те, що позивачка самостійно несе витрати на утримання дітей, зокрема на харчування, одяг, взуття, засоби гігієни, придбання шкільного приладдя та додаткової навчальної літератури, послуги інтернету, оскільки навчання здійснюється в змішаній формі, тощо, та розмір таких витрат щомісячно на двох дітей становить приблизно 10 500 грн. Вважає, що відповідач здатний забезпечити базові потреби дітей у заявленому позивачкою розмірі, оскільки з грудня 2021 р. по даний час він знаходиться за кордоном, а відтак матеріально забезпечений.

Представник відповідача - адвокат Януль В.С. в судовому засіданні позов визнав частково та вказує, що відповідач вважає за можливе сплачувати аліменти на утримання їх спільних з позивачкою двох неповнолітніх дітей в розмірі 3 600 грн. щомісячно. Посилається на те, що відповідач з 2021 року проживає за кордоном, перебував у Республіка Польша та на даний час проживає в Німеччині у цивільному шлюбі з ОСОБА_6 , відповідач не працевлаштований та його дохід складається з тимчасових заробітків,він здійснює догляд за своїм малолітнім сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебуває на його утриманні. Зазначив, що відповідач є здоровим та будь-яких обмежень за станом здоров`я немає, власного рухомого та нерухомого майна і транспортних засобів не має, та йому не відомо чи отримує відповідач соціальну допомогу перебуваючи за кордоном.

Суд, розглянувши справу відповідно до ст.ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та надані сторонами докази, з`ясувавши всі обставини справи у їх сукупності приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст.4 ЦПК України та ст.184 СК України право звернення до суду про стягнення аліментів має той із батьків, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Позивачка, звертаючись до суду, на власний розсуд обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинна переконливими, належними та допустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених нею вимог.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі та згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 15 червня 2016 року, що набрало законної сили 30 червня 2016 року, у цивільній справі № 567/128/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 26 травня 2002 року у виконкомі Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області, актовий запис № 10, було розірвано (а.с.10).

Під час спільного подружнього життя у позивачки та відповідача народилися діти: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 24.12.2003 року, та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 23.07.2014 року (а.с.11, 12).

Згідно витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 166/07.14-12 від 13.02.2024 року, позивачка ОСОБА_1 разом зі своїми неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою : АДРЕСА_1 , де також зареєстрований відповідач (а.с.13).

Згідно акту перевірки житлових умов заявника № 121/07.14-07 від 14.02.2024 р. позивачка разом з дітьми фактично проживає у житловому будинку за іншою адресою: АДРЕСА_2 , та здійснює догляд за батьком ОСОБА_5 , якому встановлено І групу інвалідності (а.с.14).

Відповідно до довідки управління праці та соціального захисту населення виконкому Острозької міської ради №308 від 07.02.2024 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Острозької міської ради та отримує соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям, розмір якої за період з серпня 2023 року по січень 2024 року складає 25 609,41 грн. (а.с.15).

Відповідно до довідки управління праці та соціального захисту населення виконкому Острозької міської ради №309 від 07.02.2024 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Острозької міської ради та отримує компенсацію за надання соціальних послуг громадянам похилого віку з когнітивними порушеннями, розмір якої за період з серпня 2023 року по січень 2024 року складає 595,06 грн. (а.с.16).

Згідно свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_3 від 21.05.1985 р. її батьком є ОСОБА_5 , який довічно є особою з інвалідністю І групи та потребує постійного стороннього догляду, про що свідчить довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 505916 від 10.09.2019 р. (а.с.17-18).

З повідомлення Державної прикордонної служби України №19-18850/18/24-Вих від 18.03.2024 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 неодноразово здійснював перетин кордону України в напрямку Республіка Польща та у зворотному напрямку, востаннє він 07.12.2021р. виїхав за межі території України та назад не повертався (а.с.29).

Зазначена обставина також підтверджується відмітками у паспорті відповідача для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 виданого 27.10.2017 р. (а.с.73-74).

Відповідно до свідоцтва про народження виданого 12.10.2022, з перекладом з чеської мови, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зазначений батьком малолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в м.Острава-Поруба Чеської Республіки (а.с.76-81).

З матеріалів справи та доводів позивачки судом встановлено, що малолітні діти проживають разом з позивачкою в АДРЕСА_2 , та перебувають на її утриманні та повному матеріальному забезпеченні, відповідач належної участі в утриманні дітей не приймає, та наведені обставини відповідачем не спростовані.

Отже, з доводів позивачки та досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що позивачка та відповідач разом не проживають, їхні діти проживають з позивачкою та між батьками дітей не було досягнуто домовленості щодо порядку, способу, форми та розміру участі відповідача в утриманні дітей.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини (надалі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.180 СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках.

У відповідності до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до Закону України №2475-VIII від 03.07.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» внесені зміни до ст.182 СК України, та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини та розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, зокрема, для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2024 року у розмірі 3196 грн.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , будучи батьком двох неповнолітніх дітей, належним чином участі в їх утриманні не приймає, доводів які б спростовували зазначені обставини суду не навів та відповідні докази відсутні і в матеріалах справи, що свідчить про неналежну участь відповідача у їх матеріальному забезпеченні. При цьому суд виходить з того, що відповідач не надав доказів, які б спростовували доводи позивачки, якими вона обґрунтовує заявлені позовні вимоги, та які б водночас підтверджували, що він належним чином приймає участь в утриманні своїх дітей, а відтак існують фактичні та правові підстави для стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання дітей.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5, 6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів на утримання дітей суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і встановлюється законом про бюджет кожного року.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними і чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 23.12.2019р. у справі №344/10971/16-ц, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дітям рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, встановленого прожиткового мінімуму, та враховуючи зростаючі потреби дітей, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утриманнянеповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 4500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.02.2024р. та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов`язку батька забезпечити умови життя та розвитку його неповнолітніх дітей, а також визначеному законодавцем способу, який обрала позивачка.

Доказів, які б спростовували встановлені судом обставини відповідач не надав, а тому суд приходить до переконання про те, що відповідач може сплачувати аліменти у вищевказаному розмірі.

В той же час, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дітей, суд виходить з того, що відповідач за віком та станом здоров`я є працездатним. Одночасно суд враховує, що відповідач має на утриманні ще одну малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей, суд згідно ст.141 СК України виходить з принципу рівності батьків, відповідно до якого позивачка як мати дітей також зобов`язана в рівній мірі з відповідачем брати участь в їх утриманні, а відтак суд приходить до висновку, що заявлений позивачкою до стягнення з відповідача розмір аліментів підлягає зменшенню.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 4 500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.

Позов про стягнення аліментів був поданий 16.02.2024 року, а відтак за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, відтак відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому з ОСОБА_2 слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.180-184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст.10, 57, 60, 88, 212 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 ) аліменти на утримання двох дітей : доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 16 лютого 2024 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь держави 1211,20 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.07.2024 року.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.