Справа № 495/513/22
№ провадження 2/495/209/2024
З А О Ч Н Е р і ш е н н я
09 липня 2024 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород Дністровський міськрайоний суд Одеської області у складі
головуючої одноособово судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря Ульвіс К.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки земельної ділянки,
Стислий виклад позиції позивача
На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом було зареєстровано право власності на земельну ділянку, а саме: за ОСОБА_1 1/2 частка, за ОСОБА_2 1/2 частка.
Таким чином, сторони є співвласниками земельної ділянки на підставі спільної часткової власності.
Між сторонами відсутня спільна домовленість щодо спільного володіння спірним майном та щодо його поділу в натурі, що і стало підставою звернення позивача із цим позовом до суду. Відповідач будь-яких дій, направлених на вирішення спірної ситуації не вчиняє.
Задля вирішення технічної можливості щодо можливості поділу та можливих варіантів виділу спірної земельної ділянками, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 23.10.2023 року було призначено судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої були поставлені наступні запитання:
Проведення експертизи було доручено експерту ОСОБА_3 .
Відповідно до судової будівельно-технічної експертизи, висновок № 10/10 судової земельно-технічної експертизи від 28 грудня 2023 року за матеріалами цивільної справи № 495/513/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності запропоновано наступне:
У зв`язку з тим, що площа земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка складає 12,8261 га, не ділиться по 1/2 частини з утворенням чотиризначних чисел після коми, поділ земельної ділянки у відповідності з ідеальними частками співвласників по 1/2 частині неможливий.
Позивач вважає, доцільним буде виділити їй в натурі земельну ділянку згідно І варіанта поділу земельної ділянки, площею 6,4131 га, тому і звернулася з позовом до суду.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
31 січня 2022 року Ухвалою суду вказана позовна заява прийнята до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження.
23 жовтня 2023 року Ухвалою суду по справі була призначена судово технічна експертиза, на час проведення експертизи провадження у справі було зупинено.
15 січня 2024 року Ухвалою суду провадження у справі було поновлено з продовженням судового розгляду справи по сутті.
Представник позивача в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомив.
За згоди представника позивача, про що свідчить заява представника, суд ухвалою від 09 липня 2024 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає ст. ст. 280 -281 ЦПК України.
Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши надані докази, суд приходить до наступного.
На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом було зареєстровано право власності на земельну ділянку, а саме: за ОСОБА_1 1/2 частка, за ОСОБА_2 1/2 частка.
Таким чином, сторони є співвласниками земельної ділянки на підставі спільної часткової власності.
Так, 03 січня 2024 року на адресу суду надійшов висновок експерта № 10/10 від 28 грудня 2023 року судової земельно технічної експертизи, згідно якого у зв`язку з тим, що площа земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка складає 12,8261 га, не ділиться по 1/2 частині з утворенням чотиризначних чисел після коми, поділ земельної ділянки у відповідності з ідеальними частками співвласників по частині неможливий.
На розсуд суду пропонуються два варіанти поділу земельної ділянки площею 12,8261 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .
В своїх уточнених позовних вимогах позивач просить виділити їй в натурі земельну ділянку згідно першого варіанту поділу земельної ділянки, площею 6,4131 га.
При цьому зазначив, що буде досягнута мета позову щодо виділення часток та користування ділянкою та відхилення від часток по 1/2 частки є незначним.
Нормативне обґрунтування, оцінка аргументів сторін, висновки суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.
Разом з тим, відповідно до частини першої статті 318 ЦК України, кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно (зокрема до права користування земельною ділянкою).
Відтак право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними, однак у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України).
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.
Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч.1 ст. 356 ЦК України , є спільною частковою власністю.
Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється.
Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 09.06.2021 р. у справі № 161/1083/20 (з посиланням на постанови ВСУ від 02.07.2014 р., справа № 6-68цс12 та від 24.02.2016 р., справа № 6-2784цс15; постанову Великої Палати ВС від 18.12.2018 р., справа № 908/1754/17)., Верховний Суд прийшов до висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинене, але за умови, що завдана внаслідок такого припинення шкода не буде істотною.
Це визначальна обставина в даній категорії справ.
Право власності особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників може бути припинено за наявності хоча б однієї з обставин, перелічених в п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України: якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, або річ є неподільною, або спільне володіння і користування майном є неможливим.
При цьому норма, закріплена в п. 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї).
Згідно вимог чинного законодавства, у разі виділу частки з майна, що є у спільній частковій власності, щодо особи, майно якої виділено в натурі, спільна власність припиняється, така особа набуває право власності на виділене майно, й у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
За таких обставин, враховуючи наявність технічної можливості виділу належної позивачу частки земельної ділянки, з урахуванням запропонованого судовим експертом варіанту та відсутністю доказів порушення прав відповідача при цьому, суд приходить до висновку, що позовні вимогиОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки земельної ділянки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат
Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За умовами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на обґрунтованість позовних вимог позивача, підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з оплатою судово будівельно технічної експертизи у розмірі 10 000 грн та витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 992, 40 грн.
Керуючись ст.ст. 319, 356, 358, 364, 365 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 206, 263, 264, 265, 280-281, 354 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки земельної ділянки задовольнити.
Межі земельної ділянки № НОМЕР_3 площею 6,4131 га проходять наступним чином: від точки 1 до точки 2 довжиною 362, 79 м; від точки 2 до точки 3 довжиною 491, 07 м; від точки 3 до точки 4 довжиною 75,15 м; від точки 4 до точки 7 довжиною 853, 52 м; від точки 7 до точки 1 довжиною 75,16 м.
Межі земельної ділянки № НОМЕР_4 площею 6,4130 га проходять наступним чином: від точки 4 до точки 5 довжиною 75,18 м; від точки 5 до точки 6 довжиною 853, 17 м; від точки 6 до точки 7 довжиною 75,19 м; від точки 7 до точки 4 довжиною 853, 52 м.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з оплатою судово будівельно технічної експертизи у розмірі 10 000 грн та витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 992, 40 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_5 , ІПН: НОМЕР_6 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_7 , РНОКПП: НОМЕР_8 , що проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складений 19 липня 2024 року.

Суддя: