Справа №: 148/1059/24
Провадження № 2/148/461/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Дамчука О.О.,

за участю секретаря Носулько К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному порядку з викликом сторін в м. Тульчині цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В С Т А Н О В И В:

Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що 14.08.2023 року між ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" та відповідачем за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР", в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір на умовах акцептування оферти № 14.08.2023-100003004. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит, у розмірі 6000,00 грн; строк кредитування - 70 днів, дата повернення 22.10.2023; відсотки за користування кредитом нараховуються за процентною ставкою у розмірі 1,3% за один день користування, є фіксованими та незмінними, та такими що не можуть бути змінені в односторонньому порядку, нараховуються на залишок кредиту; одноразова комісія у розмірі 15% від суми кредиту та дорівнює 900 грн. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, шляхом перерахування на банківський рахунок споживача (відповідача), відповідно до умов кредитного договору, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 14.08.2023. Відповідач же всупереч умовам кредитного договору порушив його умови і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі суму кредитних коштів, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором, навіть після спливу строку кредитування. Враховуючи те, що відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, а тому станом на 22.10.2023 року має заборгованість в розмірі 12359,85 грн, що складається з: 6000,00 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 5459,85 грн - заборгованість за процентами, 900 грн - комісія. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 12359,85 грн за кредитним договором № 14.08.2023-100000675 від 14.08.2023 року та судові витрати в розмірі 2422,40 грн.

У судове засідання представник позивача за довіреністю Балюх Є.О. (а.с.6) не з`явився, в прохальній частині позовної заяви, міститься прохання про проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення розгляду за відсутності представника позивача (а.с.5).

27.05.2024 відповідач ОСОБА_1 подав до канцелярії суду відзив, у якому просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, з огляду на те, що він не укладав угоду на отримання кредиту та гроші не отримував(а.с.31). Зазначивши, що 14.08.2023 коли йому стало відомо, що на його ім`я укладено кредитний договір він звернувся з відповідними заявами до Тульчинського РВП та до позивача та повідомив про факт шахрайських дій. Позивачем дане повідомлення не було прийнято до уваги, а в Тульчинському РВП 15.08.2023 було зареєстровано кримінальне провадження № 0000322 за ознаками злочину, прередбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Затверджує, що нікому не надавав жодних повноважень на укладення від його імені кредитних договорів та отримання грошових коштів з ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР".

08.07.2024 від представника позивача адвоката Мовчана В.В., який діє на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АВ № 113440 (а.с.40), до канцелярії суду надійшла заява в якій останній просить відмовити у задоволенні позову, оскільки стороною відповідача надано беззаперечні докази того, що відповідач не укладав кредитної угоди з позивачем та розгляд справи здійснити за відсутності сторони відповідача (а.с.66).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі, зіставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на наведене вище, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд при розгляді справ застосовує, як джерело права,Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до положення пунктів 1, 2, 4 частини 1статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими обставинами вони підтверджуються (п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).

Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядились своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Ухвалою суду від 13.06.24 витребувано від відділення поліції №1 Криворізького районного управління поліції ГУНП у Дніпропетровській області, інформацію щодо кримінального провадження №0000322, а саме: копії відповідних процесуальних рішень про результати проведеного розслідування.

На виконання зазначеної вище ухвали суду від відділення поліції №1 Криворізького районного управління поліції ГУНП у Дніпропетровській області надійшло повідомлення, що досудове розслідування триває.

Судом встановлено, що 14.08.2023 позивачу за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було запропоновано оферту щодо укладення кредитного договору, яку позивач акцептував та виконав шляхом перерахування коштів на зазначений позичальником електронний платіжний засіб (а.с.9 зворот-22).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Викладене дає підстави для висновку, що між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір.

Однак, відповідач стверджує, що жодного боргу перед банком не має, оскільки мають місце шахрайські дії, вчинені третьою особою.

Відповідно до копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.08.2023, до ЄРДР за №0000322 внесено відомості про те, що 15.08.2023 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області надійшла заява від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , про те, що 14.08.ю2023 близько 19:00 години невстановлені особи, з використанням електронно-обчислювальної техніки, незаконно отримали його персональні данні та шахрайським шляхом з його банківської картки № НОМЕР_1 , зняли грошові кошти в сумі 1218,00 грн та на його ім`я в фінансовій установі «Швидкогроші» отримали кредит на суму 6000,00 грн, чим завдали йому матеріального збитку.

Отже правоохоронними органами здійснюється досудове розслідування з приводу шахрайських дій пов`язаних із заволодінням грошовими коштами ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР". Правова кваліфікація ч. 4 ст. 190 КК України. ОСОБА_1 у кримінальному провадженні визнано потерпілим (а.с.59).

Згідно листа ВП № 1 Криворізького районного управління поліції від 18.06.27 № 45.1/2-5639 на даний час досудове розслідування триває (а.с.57)

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано доказів, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті або незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції за допомогою його карткового рахунку.

Відповідачем заперечується виникнення заборгованості у зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором, в обґрунтування зазначає, що на використовування його особистих даних, невідомим особам в м. Кривий Ріг. 14.08.2023 він особистої згоди не давав, у зв`язку з чим невідомі особи викрали його дані та отримали доступ до його «фінансового» телефонного номеру, шляхом чого було скоєно злочин за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Представника позивача повідомив про шахрайські дії, вчинені третіми особами (а.с.35). Також представником відповідача до матеріалів справи долучено талон повідомлення, із якого вбачається, що 14.08.2023 до чергової частини Буряком було надано письмову заяву про факт вчинення кримінального правопорушення, що виключає можливість перебування ОСОБА_1 14.08.2024 (під час укладення угоди) у м. Кривий-Ріг Дніпропетровської області.

Про таку злочинну діяльність інших осіб, відповідачем заявлялось як до установи Банку так і до правоохоронних органів , здійснюється досудове розслідування.

Відповідно до правового висновку викладеного Верховним Судом України у постанові від 13.05.2015 р. у справі N 6-71цс15, лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності.

Європейський Суд з прав людини у п. 43 рішення від 14.02.2008 р. у справі "Кобець проти України", п. 53 рішення від 20.09.2012 р. у справі "Федорченко та Лозенко проти України" зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм "поза розумним сумнівом". Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою. Тобто, розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей.

Позивачем не доведено "поза розумнім сумнівом" посилань, що укладення угоди на отримання кредиту, відбулось у зв`язку з діями чи бездіяльністю відповідача, як на це зазначає позивач, враховуючи і те, що такі посилання спростовується сукупністю вищенаведених доказів.

Таким чином, позивачем не доведено користування відповідачем грошовими коштами переведеними позивачем на електронний платіжний засіб № 5375-41ХХ-ХХХХ-1518 (оскільки доказів того, що платіжний засіб з таким номером перебуває у власності відповідача матеріали справи не містять,) заволодіння якими було невстановленими особами, а отже і підстави стягнення з відповідача вказаних коштів, відсутні.

Також із доданого до матеріалів справи витягу з електронного кабінету (а.с.19) вбачається, що відповідачем не було здійснено підтвердження укладення кредитного договору, тобто відсутній підпис одноразовим ідентифікатором.

Статтею 76 ЦПК передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Обставини, які підлягають доказуванню позивачем повинні свідчити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності таких обставин, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних коштів.

Дана правова позиція, викладена ВС у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц (касаційне провадження № 61-3239св18), у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 691/699/16-ц ( провадження № 61-16504св18).

Аналогічну правову позицію викладено ВС в складі колегії суддів Другої судової палати КЦС у постанові від 17 липня 2019 року у справі №571/841/16-ц та від 16 грудня 2019 року у справі №161/9812/16-ц, провадження №61-18653св18

Відповідач вказує на те, що безпосередньо після вчинення невстановленою особою шахрайських дій, він телефонував представнику позивача та повідомив про вчинення шахрайства у відношенні укладення кредитного договору, а в подальшому звертався із письмовою заявою.

Суд погоджується із доводами відповідача, про те, що він належним чином повідомив банк про обставини, що настали, а також звернувся із письмовою заявою до правоохоронних органів, а отже ризик збитків від здійснення цих банківських операцій, на думку суду, несе банк.

Дослідивши розрахунок наданий позивачем, вбачається, що заборгованість, визначена банком в розмірі 12359,85 грн, розрахована з урахуванням сум, якими шахрайським шляхом заволоділа не встановлена досудовим розслідуванням особа.

При цьому, доказів на підтвердження існування іншої заборгованості за власними зобов`язаннями відповідача, що не пов`язані з оспорюваною сумою, банком не надано, а отже суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, тому у позові слід відмовити.

Оскільки вимоги позивача не підлягають задоволенню, судові витрати у вигляді розміру судового збору сплаченого позивачем стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 207, 525-527, 530, 599, 610-612, 615, 625-626, 628-629, 639, 642, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 43-44, 81, 141, 223, 247, 258-265, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволені вимог ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О.Дамчук