Номер провадження: 22-ц/813/4728/24
Головуючий у першій інстанції Коваленко О.Б
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Кострицького В.В.,

суддів: Карташова О.Ю., Коновалової В.А.

за участю секретаря Пухи А.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

представник відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 на додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 березня 2024 року, ухвалене у складі судді Коваленко О.Б., у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

29.01.2024 року рішенням Київського районного суду м. Одеси позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 частково задоволено.

Представник позивача адвокат Жекало І.С. надав до суду заяву про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 50 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 березня 2024 року заяву про ухвалення додаткового рішення - задоволено.

Ухвалено додаткове рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про стягнення боргу.

Стягнуто з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 50000 грн.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначає, що визначена адвокатським об`єднанням сума гонорару є обґрунтованою, такою, що відповідає принципу пропорційності розміру задоволення позовних вимог, складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих адвокатом послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню в повному обсязі, оскільки позивач не звільняється від сплати витрат на правову допомогу.

Доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись із вказаним додатковим рішенням суду першої інстанції, адвокат Федяєва С.В звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси

Вважає додаткове рішення незаконним, оскільки при його ухваленні суд неправильно застосував норми процесуального права.

Суд першої інстанції вважає, що визначена позивачем сума гонорару є обґрунтованою, такою, що відповідає принципу пропорційності розміру задоволення позовних вимог, складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих адвокатом послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Так заявлені вимоги позивача складали 443 697,21 грн, однак суд задовільнили лише 185 240,73 грн, пропорційний розмір задоволених вимоги складає 41,7 %, тобто суд першої інстанції не мав задовольняти відшкодування правової допомоги в повному обсязі.

Суд при винесенні рішення не дотримувався принципу пропорційного розміру задоволених позовних вимог.

Щодо явки сторін.

Представник відповідача надав свої пояснення в режимі відеоконференції, інші сторони та їх представники повідомлені належним чином, про час місце та дату судового засідання, про те в судове засідання не з`явились, що не заважає розгляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

Судом апеляційної інстанції та матеріалами справи встановлено, що 29.01.2024 року рішенням Київського районного суду м. Одеси позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 частково задоволено.

Представник позивача адвокат Жекало І.С. надав до суду заяву про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 50 000 грн.

Суд задовольняючи заяву вказав, що визначена адвокатським об`єднанням сума гонорару є обґрунтованою, такою, що відповідає принципу пропорційності розміру задоволення позовних вимог, складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих адвокатом послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню в повному обсязі, оскільки позивач не звільняється від сплати витрат на правову допомогу.

В зв`язку з цим, вимоги позову про стягнення судових витрат, зокрема - витрати на правничу допомогу, підлягають задоволенню.

Проте, апеляційний суд, частково не погоджується з сумою, яка підлягає стягненню з огляду на наступне.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з пунктами 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Так, позивачами було подані докази відповідних витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме:

- додаткова угода №1 до договору про надання правничої допомоги №22/08-1 від 22.08.2022;

- квитанція до прибуткового касового ордера №22/081 від 22.08.2022 року про оплату послуг ОСОБА_1 за надання правової допомоги на підставі договору про правову допомогу №22/08-1 на суму 50 000,00 грн..

При визначенні суми відшкодування суд має враховувати критерій реальності витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна та інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. Згідно з правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року справа № 757/47925/15-ц, від 20 червня 2018 року справа № 127/1284/14-ц, від 27 червня 2018 року справа №554/9348/15-ц, від 25 липня 2018 року справа № 522/4198/17-ц, від 13 березня 2019 року справа № 283/2065/14-ц, від 20 березня 2019 року справа № 753/23491/16-ц, від 23 січня 2019 року справа № 552/2145/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі № 635/5462/17, від 31 січня 2019 року справа № 204/6539/16-ц, , якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

В додатковій постанові Верховного суду №910/16803/19 від 19 липня 2021 року, а саме в п. 1.36, п. 1.40 зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру та пропорційності, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Розподіляючи витрати, понесені ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково задовольнив у повному обсязі вимогу про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50000 грн.

Виходячи з критерію розумної необхідності таких витрат та пропорційності, судова колегія приходить до висновку про задоволення в частині понесених витрат, а саме в сумі 20 850 грн., у відповідності до відсотку задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що пред`явлені позовні вимоги в цій частині суд першої інстанції задовольнив необґрунтовано та в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 березня 2024 року змінити, зменшивши стягнення на правову допомогу з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 до 20 850 гривень .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 17 липня 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді О.Ю. Карташов

В.А. Коновалова