У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.07.2024 Справа №607/8734/24 Провадження №2/607/2223/2024

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участю секретаря судового засідання Баб`як Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому просила: 1) в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя виділити у власність ОСОБА_2 наступні транспортні засоби: Citroen Berlingo, д.н.з. НОМЕР_1 , Trailor S383EL/3L, д.н.з. НОМЕР_2 , Fruehauf Crane, д.н.з. НОМЕР_3 , Stas S34-3C1, д.н.з. НОМЕР_4 , Stas НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_6 , DAF, д.н.з. НОМЕР_7 , CX-7, д.н.з. НОМЕР_8 , General Trailers TF34CZ, DAF 95 XP 380, д.н.з. НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , д.н.з. НОМЕР_11 , DAF 95 XF430, д.н.з. НОМЕР_12 , DAF 95 XF430, д.н.з. НОМЕР_13 , Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_14 , та стягнути із нього грошову компенсацію у розмірі від вартості вищеперелічених транспортних засобів, а саме: 82 112 доларів США, що еквівалентно 3 195 818 гривень за офіційним курсом валют НБУ на користь позивача; 2) в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 від вартості відчужених ним за час перебування у шлюбі транспортних засобів, а саме: 84 519 доларів США, що еквівалентно 3 344 436 гривень за офіційним курсом валют НБУ; 3) поділити спільне нерухоме майно подружжя, а саме: житловий будинок, загальною площею: 265,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 252; земельна ділянка, площею 0,2476 га за кадастровим номером: :02:001:1157, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 252; нежитлове приміщення, будівля заправочної станції, загальною площею: 20,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 252; нежитлове приміщення, загальною площею: 1007,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 ; 4) визнати за ОСОБА_1 право власності на: житлового будинку, загальною площею: 265,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 252; земельної ділянки, площею 0,2476 га, за кадастровим номером: :02:001:1157, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 252; нежитлового приміщення, будівля заправочної станції, загальною площею: 20,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 252; нежитлового приміщення, загальною площею: 1007,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 ; 5) стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору (а.с. 2-6, 35-39).

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишено без руху, надано позивачці строк протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду, для усунення недоліків (а.с. 33).

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 травня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження (а.с. 46).

Протокольною ухвалою розгляд справи відкладено на 18 липня 2024 року о 11 год 45 хв (а.с. 49-50).

18 липня 2024 року представник позивачки ОСОБА_1 , адвокат Берегуляк В. Ф. подав через канцелярію суду клопотання про передачу справи для розгляду спору по суті в межах справи № 921/222/24, в якому просив передати цивільну справу № 607/8734/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя до Господарського суду Тернопільської області для розгляду в межах справи № 921/222/24 про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_15 ).

Посилається на те, що із наявних у Державному реєстрі судових рішень інформації встановлено, що 03 червня 2024 року Господарським судом Тернопільської області у справі №921/222/24 відкрито провадження про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 . Тому, відповідно до ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Отже, у виниклому спорі на час вирішення клопотання належним судом є виключно суд господарської юрисдикції.

Представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Недокус В. І. подав клопотання за відсутності сторони відповідача, не заперечує щодо задоволення клопотання представника позивача про передачу справи для розгляду спору по суті Господарському суду Тернопільської області у справі № 921/222/24.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши зміст заявлених у справі вимог в сукупності із клопотанням сторони позивача про передачу справи № 607/8734/24 для розгляду спору по суті до суду господарської юрисдикції в межах справи № 921/222/24, суд доодить до наступних висновків.

Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15 січня 2020 рроку у справі №607/6254/15-ц дійшла до наступних висновків.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23 березня 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За статтею 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (аналогічна норма права закріплена у статті 20 Господарського кодексу України).

За змістом положень указаних норм права, суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала, що, установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог.

Відповідно до вимог статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

21 жовтня 2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства (далі КУзПБ), пунктами 2, 4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» якого визначено, що з дня введення його в дію Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» втрачає чинність і подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство.

Як вбачається з ухвали Господарського суду Тернопільської області від 29 квітня 2024 року, справа № 921/222/24, заяву ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність прийнято до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 03 червня 2024 року, відкрито провадження у справі № 921/222/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_15 , який має статус ФОП.

Введено процедуру реструктуризації боргів боржника.

Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Оприлюднено на офіційному веб-сайті оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_15 , який має статус ФОП.

Призначено керуючим реструктуризацією боржника - фізичної особи ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_15 , який має статус ФОП - арбітражного керуючого Шимечка Андрія Ярославовича, свідоцтво № 738 від 08 квітня 2013 року Міністерства юстиції України, вул. Полковника Данила Нечая 25А, оф. 3, м. Тернопіль, 46003.

Заборонено фізичній особі ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_15 , відчужувати майно.

Встановлено керуючому реструктуризацією боржника строк - до 03 липня 2024 року включно, для подачі до суду відомостей про результати розгляду вимог кредиторів (письмові нормативно-обґрунтовані пояснення по кожному з кредиторів, витяги з державних реєстрів заборон щодо майна боржника, а також, при наявності, письмові заперечення боржника щодо вимог кредиторів); письмового звіту про надіслані всім кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та їх отримання кредиторами разом з копіями повідомлень про вручення поштового відправлення та описів вкладення у поштове відправлення або інших документів, що підтверджують надсилання повідомлення кредиторам; а також доказів повідомлення кредиторів про дату проведення попереднього засідання суду.

Встановлено керуючому реструктуризацією боржника строк до 31 серпня 2024 року для підготовки та подання до суду плану реструктуризації боргів боржника.

Призначено попереднє судове засідання на 10 год. 30 хв. 31 липня 2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУзПБ, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Відповідно до ч. 3 цієї статті матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Отже, законодавець вкотре підкреслив, що розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і лише господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи. Аналогічний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №607/6254/15-ц, від 18 лютого 2020 у справі № 918/335/17, постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 921/557/15-г/10, від 06 лютого 2020 року у справі №910/1116/18, від 12 січня 2021 року у справі №334/5073/19.

У постановах від 15 травня 2019 року у справі № 289/2217/17, від 12 червня 2019 року у справі № 289/233/18, від 19 червня 2019 року у справах № 289/718/18 та № 289/2210/17 Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог.

Таким чином, зокрема, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, з дня введення в дію вказаного Кодексу має відбуватися господарським судом у межах справи про банкрутство, яку такий суд розглядає.

До того ж, вирішуючи питання про необхідність розгляду спору, стороною якого є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, суди мають виходити не тільки з того, чи підлягають такі вимоги вартісній оцінці з урахуванням положень статті 163 ГПК України, а також надати оцінку змісту заявлених вимог та порушеного права або інтересу, на захист якого такий позов подано.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що положеннями частин першої, другої статті 131 КУзПБ передбачено, що майно боржника, що підлягає реалізації у процедурі погашення боргів боржника, складає ліквідаційну масу.

До складу ліквідаційної маси включається все майно боржника, що перебуває у його власності, а також те, що буде отримано боржником у власність після визнання його банкрутом і до завершення процедури погашення боргів боржника, крім майна, визначеного частинами шостою та сьомою цієї статті та статтею 132 цього Кодексу.

Розглядаючи спір у справі №752/4361/15, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року надавала оцінку заявленим вимогам у контексті їх вартісної оцінки та впливу на формування ліквідаційної маси банкрута за наслідками вирішення цих вимог, а відтак і необхідності розгляду спору в межах справи про банкрутство відповідно до Закону про банкрутство.

Підстав для відступу від висновку, сформульованого у вказаній справі, Велика Палата не вбачала, оскільки у справі, що розглядається, спірні правовідносини врегульовані КУзПБ, якими встановлено ширші критерії, за якими вирішується питання про необхідність розгляду справи у межах справи про банкрутство.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що якщо наслідком задоволення вимоги, заявленої у справі, стороною якої є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника, таку справу слід розглядати у межах справи про банкрутство на підставі статті 7 КУзПБ, а спір є майновим у розумінні положень цього Кодексу.

Предметом розгляду у даній справі №607/8734/24 є вимоги ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, зокрема: 1) в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя виділити у власність ОСОБА_2 наступні транспортні засоби: Citroen Berlingo, д.н.з. НОМЕР_1 , Trailor S383EL/3L, д.н.з. НОМЕР_2 , Fruehauf Crane, д.н.з. НОМЕР_3 , Stas S34-3C1, д.н.з. НОМЕР_4 , Stas НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_6 , DAF, д.н.з. НОМЕР_7 , CX-7, д.н.з. НОМЕР_8 , General Trailers TF34CZ, DAF 95 XP 380, д.н.з. НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , д.н.з. НОМЕР_11 , DAF 95 XF430, д.н.з. НОМЕР_12 , DAF 95 XF430, д.н.з. НОМЕР_13 , Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_14 , та стягнути із нього грошову компенсацію у розмірі від вартості вищеперелічених транспортних засобів, а саме: 82 112 доларів США, що еквівалентно 3 195 818 гривень за офіційним курсом валют НБУ на користь позивача; 2) в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 від вартості відчужених ним за час перебування у шлюбі транспортних засобів, а саме: 84 519 доларів США, що еквівалентно 3 344 436 гривень за офіційним курсом валют НБУ; 3) поділити спільне нерухоме майно подружжя, а саме: житловий будинок, загальною площею: 265,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 252; земельна ділянка, площею 0,2476 га за кадастровим номером: :02:001:1157, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 252; нежитлове приміщення, будівля заправочної станції, загальною площею: 20,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 252; нежитлове приміщення, загальною площею: 1007,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 ; 4) визнати за ОСОБА_1 право власності на: житлового будинку, загальною площею: 265,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 252; земельної ділянки, площею 0,2476 га, за кадастровим номером: :02:001:1157, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 252; нежитлового приміщення, будівля заправочної станції, загальною площею: 20,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 252; нежитлового приміщення, загальною площею: 1007,1 кв.м., за адресою:

АДРЕСА_2 , за встановлених обставин, спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про поділ майна подружжя є майновим і наслідком його задоволення може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника, а тому справа № 607/8734/24 підлягає передачі до суду господарської юрисдикції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Характер спірних правовідносин сторін свідчать про те, що у позивачки існує спір з відповідачем з приводу визнання права власності на частини нерухомого майна, а також стягнення грошової компенсації вартості рухомого майна, яке ОСОБА_1 вважає своєю власністю.

З огляду на викладене, суд першої інстанції доходить до обґрунтованого висновку про те, що слід задовольнити клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Берегуляка В. Ф. про передачу справи для розгляду спору по суті у справі № 607/8734/24 про поділ майна подружжя до суду господарської юрисдикції, оскільки ці вимоги повинні розглядатися у межах справи про неплатоспроможність № 921/222/24, відповідно до статті 7 КУзПБ.

У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 19, 31, 258261, 352355Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В АЛ И В :

Клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Берегуляка Володимира Федоровича про передачу справи для розгляду спору по суті в межах справи № 921/222/24 задовольнити.

Матеріали цивільної справи № 607/8734/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя передати до Господарського суду Тернопільської області, в провадженні якого перебуває справа № 921/222/24 за заявою боржника ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_15 , який має статус ФОП, про неплатоспроможність в порядку Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства, для розгляду спору по суті в межах справи № 921/222/24.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Головуючий суддя Герчаківська О.Я.