Справа № 167/686/24
Номер провадження 2/167/295/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2024 року м. Рожище

Суддя Рожищенського районного суду Волинської області Сіліч І. І., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи без самостійних вимог на стороні позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 , Рожищенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, орган опіки та піклування виконавчого комітету Рожищенської міської ради Волинської області про встановлення факту батьківства

в с т а н о в и в:

17 липня 2024 року позивач ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи без самостійних вимог на стороні позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 , Рожищенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, орган опіки та піклування виконавчого комітету Рожищенської міської ради Волинської області про встановлення факту батьківства. Просить суд встановити батьківство ОСОБА_6 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 стосовно сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Водночас, відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом.

Таким чином, цивільно-процесуальним законом передбачений порядок захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів та при зверненні до суду вказаний порядок має перевірятися судом.

Згідно ст. 187 ЦПК України, суд відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ЦПК України.

При вирішенні питання про відкриття провадження та призначення справи до судового розгляду, задля виконання завдань цивільного судочинства суд має керуватися, з-поміж іншого принципом процесуальної економії, який передбачає, зокрема, пришвидшення розгляду справи (вирішення спору) та зменшення судових витрат.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Водночас, до ч. 1 ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

В абз. 2 п. 15 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів,що мають юридичне значення» вказано, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

Згідно абз. 3-5 п. 7 Пленуму ВСУ від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК.

Суд зазначає, що предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, про що, неодноразово наголошувалося у постановах Верховного Суду.

Закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини.

Отже, зі змісту наведених норм сімейного та цивільно-процесуального законодавства, правих позицій убачається, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду за результатами розгляду заяви, поданої у порядку окремого провадження. Встановлення батьківства у позовному провадженні можливе лише тоді, коли імовірний батько дитини живий.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі №373/2257/18 (провадження №61-15136св20), №361/2653/15-ц (провадження №61-2239св21) від 15 квітня 2021 року.

Таким чином, суд доходить висновку, що позивач має право на звернення до суду, однак, оскільки позивач просить встановити факт батьківства за особою, яка на сьогоднішній день померла, та зазначає, що з приводу цього питання спору між нею та відповідачем немає, то позивачу, відповідно, слід звернутися до суду в окремому провадженні з цією вимогою, так як законодавцем прямо визначено такий порядок її розгляду та така вимога не може розглядатися у позовному провадженні.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч. 4 ст. 315 ЦПК України).

Оскільки положеннями ЦПК України не врегульовано процесуального порядку дій суду у випадку встановлення, що подана позивачем позовна заява за правилами позовного провадження підлягає розгляду у порядку окремого провадження, виходячи із загальних принципів судочинства, в тому числі верховенства права та процесуальної економії, суд вважає за можливе застосування аналогії закону та при вирішенні питання про відкриття провадження по цій справі керуватися нормами ст. 12, 186, 315 ЦПК України.

З урахуванням зазначеного вище, оскільки підстави для відкриття провадження у цивільній справі за даним позовом відсутні, суд доходить висновку про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи без самостійних вимог на стороні позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 , Рожищенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, орган опіки та піклування виконавчого комітету Рожищенської міської ради Волинської області про встановлення факту батьківства.

При цьому позивачу слід роз`яснити про можливість звернення до суду з вимогами про встановлення факту батьківства в порядку окремого провадження.

Керуючись ст. 4, 5, 10, 12, 19, 175, 186, 260, 261, 315, 353 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи без самостійних вимог на стороні позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 , Рожищенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, орган опіки та піклування виконавчого комітету Рожищенської міської ради Волинської області про встановлення факту батьківства.

Роз`яснити позивачу, що вказані вимоги розглядається в порядку окремого провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного судового рішення 22 липня 2024 року.

Суддя І. І. Сіліч