Справа № 136/1031/24
провадження № 2/136/228/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2024 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Липовець, у загальному позовному провадженні, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності по спадкуванню за заповітом на частку нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач), через представника, звернулася до суду з позовом до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (далі відповідач), в якому просила:

- визнати за позивачем, ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на частку житлового будинку «А» (загальною площею 62,0 кв.м., житловою площею 14,7 кв.м.); веранди «а»; сараю «Б»; гаража «б»; погребу «п/б»; сараю «б1»; сараю «Г»; сараю «г»; убиральні «г1»; сараю «Ж»; огорожі «№2»; хвіртки «№3»; воріт «№4»; криниці «№5», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , по спадкуванню за заповітом після смерті її батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_2 , а після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка та вищезгаданий житловий будинок, які ще за життя батько заповів позивачу. Позивач спадщину батька прийняла та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Однак оформити спадщину на житловий будинок не вдалося, оскільки нотаріусом було відмовлено з тих підстав, що будинок належав до спільної групи колгоспників і в ньому проживали батько, мати, позивач та її сестра, тому встановити, розмір частки у праві власності кожного із співвласників не можна. Натомість позивач претендує на частку житлового будинку.

Ухвалою суду від 29.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у загальному позовному провадженні з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано спадкову справу.

Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, однак представник у письмовій заяві позов визнав та просив про розгляд без нього.

У судове засідання позивач не з`явилась, а у своїй заяві просила суд про розгляд справи за її відсутності, позов просила задовольнити.

Суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, за наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи фіксацію судового засідання.

Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

Згідно свідоцтва про народження позивача її батьками були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а після укладення шлюбу позивач змінила прізвище на « ОСОБА_4 ». Згідно свідоцтва про право власності на домоволодіння № НОМЕР_1 від 06.02.1989, за адресою: АДРЕСА_1 , житловий будинок належав колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_2 . У матеріалах справи міститься технічний паспорт вказаного будинку з такими характеристиками: житловий будинок «А» (загальною площею 62,0 кв.м., житловою площею 14,7 кв.м.); веранда «а»; сарай «Б»; гараж «б»; погреб «п/б»; сарай «б1»; сарай «Г»; сарай «г»; убиральня «г1»; сарай «Ж»; огорожа «№2»; хвіртка «№3»; ворота «№4»; криниця «№5». 21.11.2017 ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений секретарем Щасливецької сільської ради ОСОБА_5 , і за таким заповітом позивачу було заповідане все майно батька. ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивача ОСОБА_2 помер, а після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на вищевказаний житловий будинок. Згідно довідки Липовецької міської ради №09-17-01/160 від 08.04.2024 житловий будинок по АДРЕСА_1 , відноситься до спільної групи колгоспників, а станом на 15.04.1991 склад господарства налічував голову сім`ї ОСОБА_2 , а також членами колгоспного двору були ще й його дружина ОСОБА_6 та двоє їх дочок позивач і ОСОБА_7 . Позивач прийняла спадщину батька шляхом подання нотаріусу протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини заяви про її прийняття, а матір та сестра в цей же строк написали заяви про відмови від своїх часток у спадщині ОСОБА_2 на користь позивача. Однак, оформити спадщину на житловий будинок позивачу не вдалося через неможливість встановити, розмір частки у праві власності кожного із співвласників.

Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті.

В силу вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

В силу припису ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, і які не оспорює відповідач, а в сукупності на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи.

Суд встановив, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька позивача ОСОБА_2 , його спадщину, в силу ч. 1 ст. 1269 ЦК України та ч. 1 ст. 1270 ЦК України прийняла лише позивач, вчасно подавши до нотаріуса заяву про прийняття спадщини батька, який за життя заповів їй все своє майно, і на яке в силу ст. 1223 ЦК України позивач має на право. Матір та сестра позивача, після смерті ОСОБА_2 вчасно написали заяви до нотаріуса про відмови від своїх часток у його спадщині на користь позивача. Однак, оформити спадщину на житловий будинок позивачу не вдалося, оскільки нотаріусом було відмовлено їй з тих підстав, що будинок належав до спільної групи колгоспників і в ньому проживали батько, мати, позивач та її сестра, тому встановити, розмір частки у праві власності кожного із співвласників не можна

Разом з тим, відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з п. п. "а" п. 6 постанови ВСУ право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні.

Суд встановив, що згідно свідоцтва про право власності на домоволодіння АДРЕСА_2 , житловий будинок належав колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_2 . Згідно довідки Липовецької міської ради №09-17-01/160 від 08.04.2024 житловий будинок по АДРЕСА_1 , відноситься до спільної групи колгоспників, а станом на 15.04.1991 склад господарства налічував голову сім`ї ОСОБА_2 , а також членами колгоспного двору були ще й його дружина ОСОБА_6 та двоє їх дочок позивач і ОСОБА_7 , які не втратила права на свою частку.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

У силу приписів ч.ч. 1-2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Суд дійшов висновку, що частка позивача у праві спільної сумісної власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , становила 1/4 його частину.

Суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що нею обраний.

Разом з тим, відповідач визнав пред`явлені до нього позовні вимоги під час судового розгляду, а суд зауважує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що позовна вимога: визнати за позивачем, право власності на частку житлового будинку «А» (загальною площею 62,0 кв.м., житловою площею 14,7 кв.м.); веранди «а»; сараю «Б»; гаража «б»; погребу «п/б»; сараю «б1»; сараю «Г»; сараю «г»; убиральні «г1»; сараю «Ж»; огорожі «№2»; хвіртки «№3»; воріт «№4»; криниці «№5», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , по спадкуванню за заповітом після смерті її батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 200, 259, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (місце знаходження: вул. Героїв Майдану, буд. 4, м. Липовець, Вінницький р-н, Вінницька обл., ) про визнання права власності по спадкуванню за заповітом на частку нерухомого майна задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на частку житлового будинку «А» (загальною площею 62,0 кв.м., житловою площею 14,7 кв.м.); веранди «а»; сараю «Б»; гаража «б»; погребу «п/б»; сараю «б1»; сараю «Г»; сараю «г»; убиральні «г1»; сараю «Ж»; огорожі «№2»; хвіртки «№3»; воріт «№4»; криниці «№5», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , по спадкуванню за заповітом після смерті її батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано учасниками справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду, а зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено в день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення повного рішення суду.

Суддя Дмитро КРИВЕНКО