Справа № 522/1725/21
Провадження № 4-с/522/67/24
У Х В А Л А

23 липня 2024 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Чорнуха Ю.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Малиновський відділ ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

На адресу Приморського районного суду міста Одеси 16.07.2024 надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Малиновський відділ ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця, у якій представник ОСОБА_1 просив визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Малиновського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про накладення штрафу від 19.07.2023 ВП 68637848.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані для розгляду судді Чорнусі Ю.В.

Вирішуючи питання про відповідність скарги вимогам Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов до висновку, що зазначена скарга підлягає поверненню без розгляду з наступних підстав.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до вимог ч. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці дійшов висновку, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави (п. 53 рішення від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі", заява № 28249/95).

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, вкладену у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 2610/27695/2012 (провадження № 14-37цс21), згідно якої скарга на постанову державного виконавця про накладення штрафу у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки така постанова не є постановою про накладення штрафу в розумінні частини другої статті 63 Закону № 1404-VIII, яка підлягає оскарженню до суду в порядку, визначеному частиною другою статті 74 цього Закону, тобто в порядку адміністративного судочинства.

Заявник звернувся до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на дії державного виконавця щодо накладення на нього штрафу в порядку контролю за виконанням судового рішення, тому така скарга має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ч.2 ст.183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Заявником вказана вимога процесуального законодавства не дотримана, а саме до матеріалів скарги не надано доказів її надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження), а саме стягувачу ОСОБА_2 , а також Малиновському відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Дана обставина позбавляє суд можливості розглянути справу у строки визначені ч.1 ст. 450 ЦПК України, оскільки не виконання скаржником вимог ч.2 ст. 183 ЦПК України позбавляє інших учасників справи бути завчасно проінформованими про суть питання, що підлягає вирішенню.

Відповідно до ч.4 ст.183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Окрім того, заявником до скарги не додано доказів того, що йому стало відомо про оскаржувану постанову 13.07.2024, що позбавляє суд можливості встановити дотримання заявником строків подання скарги, встановлених ст. 449 ЦПК України. Клопотання про поновлення пропущеного строку для подання скарги також не заявлено.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне скаргу повернути без розгляду.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 183, 447, 450 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Малиновський відділ ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця - повернути скаржнику без розгляду.

Копію ухвали разом із скаргою та доданими до неї документами невідкладно надіслати скаржнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Юлія ЧОРНУХА