Провадження № 2-о/686/554/24
УХВАЛА

18 липня 2024 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Дем`янов Ю.М., ознайомившись з матеріалами справи № 686/19674/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

ОСОБА_1 16.07.2024 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просить суд встановити факт перебування на його утриманні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 зазначає, що 25.04.2002 уклав шлюб із ОСОБА_3 ОСОБА_4 . Від попереднього шлюбу ОСОБА_5 мала сина ОСОБА_2 .

Як зазначає заявник, рідний батько ОСОБА_2 ОСОБА_6 після розлучення із ОСОБА_5 не брав участі у вихованні свого сина, не сплачував аліменти на його утримання, не здійснював його виховання і не проявляв жодного інтересу стосовно розвитку дитини. Всі указані батьківські обов`язки, зі слів заявника, виконував саме він - ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 02.05.2024 загинув під час виконання бойового завдання на околицях населеного пункту Райгородок Донецької області.

Як вбачається зі змісту заяви та не заперечується самим заявником, встановлення факту утримання та виховання ОСОБА_2 необхідне для отримання пільг та набуття прав членів сім`ї загиблого військовослужбовця.

Перевіривши заяву та документи додані до неї приходжу до висновку про відмову у відкритті провадження з наступних підстав.

Відповідно до частини 1статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч.7ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частина 4 статті 294 ЦПК України передбачає, що справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

У вказаному випадку заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, подано ОСОБА_1 , який перебуває у зареєстрованому шлюбі із матір`ю загиблого ОСОБА_2 ОСОБА_5 .

Разом з тим, рідний батько ОСОБА_2 ОСОБА_6 не позбавлений батьківських прав відносно свого сина, не визнаний судом безвісно відсутнім чи померлим. При цьому, будь-яких доказів на доведення факту неприймання участі ОСОБА_6 у житті сина до заяви не надано.

Відповідно до положень ст.41 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Провівши комплексний аналіз вищенаведених норм із врахуванням викладених у заяві обставин та підстав звернення до суду з метою встановлення факту, що має юридичне значення, приходжу до висновку, що із поданої ОСОБА_1 заяви вбачається спір про право, оскільки не враховані інтереси рідного батька загиблого ОСОБА_2 ОСОБА_7 .

За результатами встановлення указаного факту питання щодо можливості отримання та розміру грошової допомоги, що підлягає до виплати згідно зі положеннями Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» може бути спірним, утому числі щодо кола осіб, які згідно із Законом мають право на таку виплату.

Прийняте рішення щодо встановлення указаного факту безпосередньо впливає не лише на права та має значення для охорони прав та інтересів заявника або створення умов для здійснення ним особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, а також має наслідком вплив на права та інтереси рідного батька загиблого, а саме ОСОБА_6 .

Відповідно до сталої судової практики Верховного суду, що викладена, у тому числі, у Постанові ВС від 19.10.2020 по справі № 161/3933/18 (№ в ЄДРСР 92385526): усудовому порядку підлягають встановленню юридичні факти, які мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Факти, що підлягають встановленню судом, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи матиме він правові наслідки.

Згідно із частиною четвертою статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи залишає заяву без розгляду.

За змістом наведеної норми слідує, що у випадку якщо встановлення юридичного факту пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, цивільним процесуальним законодавством передбачено розгляд вимоги про встановлення факту у порядку позовного, а не окремого провадження одночасно з вирішенням спору про право.

Отже, зі змісту заяви про встановлення факту та доданих на його підтвердження доказів, вбачається спір про право.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 41 СК України, ст. ст. 19, 260, 293, 294, 315-319 ЦПК України -

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у справі №686/19674/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцятиднів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Юрій ДЕМ`ЯНОВ