Справа № 629/2877/24
Номер провадження 2/629/867/24
16.07.2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Цендри Н.В., за участю секретаря Андрієнко С.А., представника позивача адвоката Павленка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства « Комерційний банк «Акордбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд, -
Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.
10.06.2024 року відповідачкою ОСОБА_1 надано відзив на позовну заяву, в якому просить позовні вимоги ПАТ «КБ «Акордбанк» залишити без задоволення, посилаючись на те, що прострочення заборгованості по кредитному договору сталося поза її волею, оскільки після початку повномасштабної агресії рф проти України та часткової руйнації квартири, де вона мешкає, була вимушена залишити роботу та евакуюватись з країни, в зв`язку з чим має форс мажорну обставину, відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року. Також, банк приховав реальну річну процентну ставку, яка з її розрахунків становить 70,84%.
Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 червня 2024 року відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_1 про розгляд цивільної справи за правилами загального позовного провадження.
17.06.2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, ОСОБА_1 повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Так, на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання Звертає увагу, що ОСОБА_1 невдовзі після початку повномасштабного вторгнення евакуювалася як біженка до Польщі, а згодом до Німеччини. Тобто можна припустити, що ОСОБА_1 мала змогу працювати, отримувала допомогу, отримувала пенсію, а отже мала змогу здійснювати хоча б часткове погашення заборгованості. Крім того, Відповідач зазначає про обов`язкову реструктуризацію, яку мав би здійснити ПуАТ «КБ «Акордбанк», однак при цьому ОСОБА_1 не зверталася до банку для оформлення реструктуризації. Відповідач не надала докази того, що в неї виникли непереборні, об`єктивні обставини, відповідно до яких вона не могла виконувати зобов`язання за кредитним договором. Щодо п.18 Перехідних положень Цивільного кодексу України, представник зазначає, що банк не нараховував жодних штрафних санкцій за невиконання умов кредитного договору.
12.07.2024 року відповідач ОСОБА_1 надала заперечення, в яких просила не визнавати пояснень і аргументів сторони позивача Пат «КБ «Акордбанк», наведених у відповіді у відзиві, посилаючись на те, що передбачити збройну агресію рф проти України вона не могла, та відповідно до листа ТПП від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, одними з форс-мажорних обставин є загроза війни, збройний конфлікт, військові дії, оголошена та неоголошена війна. На підтвердження бойових дій видавалися закони та підзаконні акти, що є законодавчо доведеною наявність непереборної сили. Також позивач некоректно посилався на постанови Верховного Суду, оскільки вони ухвалювались у мирний час, та обставини непереборної сили були не пов`язані зі збройним конфліктом.
Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, та вважав їх обґрунтованими.
Суд, дослідивши надані докази, доводи сторін, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
На виконання умов кредитного договору № СІК-190122/043-00 від 02.06.2021, позивач свої зобов`язання по видачі відповідної суми кредиту виконав повністю, кошти надав, що підтверджується меморіальними ордерами №4639852 від 19.01.2022, №69736268 від 19.01.2022.
Відповідно до Додатку №1 до заяви-пропозиції № СІК-020621/086-24 від 19.01.2022 р. (графік платежів розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки) позичальник зобов`язалася сплачувати щомісячно по 1771,93 грн., що складається з погашення суми кредиту, процентів за користування кредитом, у тому числі, платежі за додаткові та супутні послуги (розрахункове-касове обслуговування).
АТ «КБ «Акордбанк» вказує, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує.
Позивачем надано суду докази надсилання досудової вимоги позичальнику, який прострочила внесення платежів за договором, про дострокове повернення всієї суми кредиту, сплати процентів та інших обов`язкових платежів.
Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.
Відповідно до ч. 2ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «Акордбанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ч. 1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім заборгованості за тілом кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема, прострочену суму заборгованості по кредиту, прострочену суму заборгованості за відсотками, прострочену суму заборгованості за комісією, строкову суму заборгованості по процентам.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги заборгованості за відсотками, в тому числі її розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором № СІК-020621/086-24 від 19.01.2022 року, посилається на Витяг «Правилами банківського обслуговування фізичних осіб в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Акордбанк»», як невід`ємні частини спірного договору.
Витяг з «Правил банківського обслуговування фізичних осіб в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Акордбанк»», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови.
У відповідності до положень частини другої статті 1054 Цивільного кодексу України та згідно частини першої статті 1048 Цивільного Кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Обов`язок позичальника повернути позику встановлений статтею 1049 Цивільного кодекс України згідно якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору, що визначено частинами першою, другою статті 1056-1 Цивільного кодексу України.
Стосовно доводів відповідача про те, що у зв`язку з військовою агресією рф в неї пошкоджена квартира, яка тепер не придатна для проживання, у зв`язку з чим відповідач вимушена винаймати житло, то суд вважає їх надуманими, з тих підстав, що доказів пошкодження квартири, до суду надано не було. Довідки Голови правління «ОСББ «4-38», на яку посилається відповідач, у своїх запереченнях, до суду також надано не було. Крім того, під час встановлення особи відповідача в судовому засіданні, ОСОБА_1 повідомила, що мешкає за адресою АДРЕСА_1 . Також з відзиву на позовну заяву, заперечень, а також заяв та клопотань поданих до суду ОСОБА_1 вбачається, що вона зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана адреса проживання та реєстрації Клієнта ОСОБА_1 зазначена і в заяві-пропозиції від 19.01.2022.
Щодо стягнення суми заборгованості за комісією в розмірі 9173,93 грн., суд зазначає наступне.
У відповідності до приписів частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.
Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
В силу статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
У кредитному договорі № СІК-020621/086-24 від 19.01.2022 року встановлена процентна ставка у розмірі 16,99% щомісячна комісія у розмірі 0,99% та одноразова комісія 5,00% з яким відповідач ознайомилася та погодилася з зазначеними умовами кредитування, про що засвідчив підписом в кредитному договорі.
Разом з тим, згідно з абзацами 2, 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.
Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.
Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16.

Крім того, в п. 31.29 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року справа № 496/3134/19 зазначено, що з урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Позивачем до суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 вимагала у Банку надання інформації про стан кредиту частіше одного разу на місяць, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення простроченої заборгованості за комісією в розмірі 9173,93 грн. не підлягають задоволенню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 17624,56 грн. простроченої суми заборгованості по кредиту, 10186,17 грн. простроченої суми заборгованості по процентам, 26647,08 грн. строкової суми заборгованості по кредиту.

Що стосується доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В своєму відзиві відповідач посилалася на лист Торгово-Промислової палати України, в якому засвідчені форс-мажорні обставини - військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою запровадження воєнного стану, та яким підтверджено, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору.

Суд не приймає до уваги дану обставину, з наступних підстав.

У постанові Верховного Суду від 15.06.2023 у справі №910/8580/22 (що прийнята після подання касаційної скарги у даній справі) зазначено, що лист ТПП від 28.02.2022 є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин.

52. У постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі №912/750/22 викладено висновок про те, що лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не можна вважати сертифікатом у розумінні ст.14-1 Закону "Про торговопромислові палати в Україні", а також такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (відповідача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини.

53. Отже, лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є доказом настання форс-мажорних обставин для всіх без виключення суб`єктів господарювання України з початком військової агресії російської федерації. Кожен суб`єкт господарювання, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин. Постанова ВС від 13.09.2023 у справі № 910/7679/22.

За своєю сутністю цивільно-правова відповідальність означає виникнення у особи обов`язку майнового характеру, якого не було до вчинення правопорушення. У статті 617 ЦК України містяться підстави звільнення (випадок, непереборна сила) саме від відповідальності за порушення зобов`язання, а не за виконання договірного зобов`язання. Тому стаття 617 ЦК України не може бути застосована як підстава, що виключає виконання договірного зобов`язання (див. постанову Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 листопада 2018 року в справі № 757/58385/16-ц (провадження № 61-17601свп18)).

Касаційний суд зауважує, що на рівні норм ЦК України законодавець не внормував застосування конструкції форс-мажору в цивільних відносинах. Традиційно в цивільних відносинах форс-мажор є договірною підставою звільнення від цивільно-правової відповідальності. Проте це не перешкоджає учасникам цивільного обороту врегулювати свої відносини з врахуванням принципу свободи договору. Очевидно, що за допомогою такого універсального регулятора приватних відносин як договір його сторони можуть регулювати, зокрема: застосування конструкції форс-мажору в своїх відносинах (на які випадки поширюється форс-мажор, які правові наслідки існування форс-мажору (наприклад, право на зміну чи розірвання договору); чим підтверджується форс-мажор; чи впливає існування форс-мажору на виконання цивільно-правового зобов`язання, яке виникло на підставі такого договору; як позначається існування форс-мажору на строках виконання цивільно-правового зобов`язання, яке виникло на підставі договору (див. постанову Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2024 року у справі № 686/16312/22 (провадження № 61-11710св23)).

Доказом наявності боргу позичальника перед банком є первинні документи та виписки з особових рахунків клієнта банку, які підтверджують існування певних банківських операцій, нарахування позичальнику боргу по основній сумі кредиту і процентам.

Враховуючи, що позивачем до суду надані виписки з особових рахунків відповідача а зміни, внесені до п. 18 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України не передбачають скасування відсотків за користування кредитними коштами, таке нарахування є правомірним з боку кредитора та підтверджене розрахунком заборгованості, банком не заявлено вимог про стягнення штрафів (після запровадження воєнного стану) та пені, враховуючи, що ст. 617 ЦК України, передбачені підстави звільнення (випадок, непереборна сила) саме від відповідальності за порушення зобов`язання, а не за виконання договірного зобов`язання, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «КБ «Акордбанк» заявлено цілком обґрунтовано, а тому підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України та абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 2591,45 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 77, 81, 89, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «Акордбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «Акордбанк» суму заборгованості станом на 23.01.2024 р. за Кредитним договором №СІК-190122/043-00 від 19.01.2022 р. у розмірі 54457 (п`ятдесят чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім) грн. 81 коп., що складається з: простроченої суми заборгованості по кредиту в сумі 17624,56 грн., простроченої суми заборгованості по процентам в розмірі 10186,17 грн., строкової суми заборгованості по кредиту в розмірі 26647,08 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «Акордбанк» судовий збір у розмірі 2591,45 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 18.07.2024 року.

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Акордбанк», місцезнаходження: м. Київ, вул.Стеценка, буд.6,

Відповідач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Наталія ЦЕНДРА