УХВАЛА

09 липня 2024 року

м. Київ

справа № 727/6137/23

провадження № 61-8111ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Хованця Андрія Ігоровича, на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 березня 2024 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 24 квітня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд» до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Проспект», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Макєєва Надія Василівна, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд» (далі - ТОВ «Гіпербуд») звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати недійсними:

договір купівлі-продажу нежитлового приміщення (торгового приміщення) № НОМЕР_1, загальною площею 58,9 кв. м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 14 квітня 2017 року ОСОБА_2 та Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Проспект» (далі - ОК «ЖБК «Проспект»);

договір купівлі-продажу нежитлового приміщення (торгового приміщення) № НОМЕР_1, загальною площею 58,9 кв. м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 27 квітня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Позов обґрунтовано тим, що спірні договори, укладені між відповідачами, порушують права позивача, у зв`язку з чим мають бути визнані недійсними, оскільки ТОВ «Гіпербуд» на підставі договору оренди землі від 04 травня 2012 року № 7800 є орендарем земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

29 серпня 2012 року Інспекцією ДАБК у Чернівецькій області позивачу було видано дозвіл на виконання будівельних робіт № ЧВ9 на будівництво на вказаній земельній ділянці будинку з вбудовано-прибудованими

торгово-офісними приміщеннями та паркінгом, де позивач в подальшому здійснив будівництво торгового центру.

ТОВ «Гіпербуд» здійснило будівництво торгового центру, побудова якого згідно звіту Приватної аудиторської фірми «Експрес-Аудит» коштувала позивачу станом на 30 вересня 2016 року - 47 663 752, 69 грн.

Після завершення будівництва позивач звернувся до Інспекції ДАБК Чернівецької міської ради із заявою про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію, однак отримав відмову через недостовірні дані щодо земельної ділянки.

У подальшому Чернівецькою міською радою в односторонньому порядку було розірвано договір оренди землі з позивачем та укладено з відповідачем ОК «ЖБК «Проспект», що зумовило судові процеси.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 06 лютого 2017 року в справі № 926/4124/16, яке набрало законної сили, рішення міської ради визнано недійсним та скасовано, а договір оренди землі від 24 жовтня 2016 року № 10303, укладений між міською радою та ОК «ЖБК «Проспект», визнано недійсним.

ОК «ЖБК «Проспект» в незаконний спосіб, використовуючи вищезазначений договір оренди землі, отримав сертифікат готовності на закінчений будівництвом об`єкт - «будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгово-офісними приміщеннями та паркінгом за адресою: АДРЕСА_2 (І черга - будівництво торгового центру)».

При цьому вищезазначений сертифікат був скасований постановою Західного апеляційного господарського суду від 26 січня 2021 року у справі №926/1574/18.

Позивач зазначає, що ОК «ЖКБ «Проспект» на підставі вище вказаних скасованих судами документів, неправомірно набув статусу замовника будівництва та оформив право власності на торговий центр, після чого продав спірні нежитлові приміщення в торговому центрі ряду юридичних та фізичних осіб.

Оскільки ТОВ «Гіпербуд» право на будівництво об`єкта нікому не передавало та про такі зміни органи ДАБК не повідомляло, а при укладені спірних договорів порушено право позивача як забудовника, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 березня 2024 року, з урахуванням додаткового рішення цього ж суду від 21 березня 2024 року, залишених без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 24 квітня 2024 року, позов задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 14 квітня 2017 року щодо відчуження нежитлового приміщення (торгового приміщення) № НОМЕР_1, загальною площею 58,9 кв. м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОК «ЖБК «Проспект», посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н. В. та зареєстрований в реєстрі за № 5856.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 27 квітня 2017 року щодо відчуження нежитлового приміщення (торгового приміщення) АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н. В. та зареєстрований в реєстрі за № 6152.

Здійснено розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, встановивши, що ТОВ «Гіпербуд» є замовником будівництва торгового центру на АДРЕСА_1 , а ОК «ЖБК «Проспект» неправомірно набув статус замовника будівництва та оформив право власності на торговий центр, у тому числі і на нежитлове приміщення, яке є предметом спірного договору, дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання недійсними договорів купівлі-продажу.

Апеляційний суд, посилаючись на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 25 липня 2019 року у справі № 727/7137/17, від 01 липня 2020 року у справі № 727/7763/17, від 19 жовтня 2023 року у справі №727/7731/22, відхилив довід апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо обраного позивачем неналежного способу захисту у спірних правовідносинах, оскільки ТОВ «Гіпербуд» на момент укладення оспорюваного договору купівлі-продажу не було власником спірного нежитлового приміщення (торгового приміщення), а тому не може звертатися до суду з позовом про витребування такого майна чи з позовом про визнання права власності на таке майно.

У червні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Хованця А. І., на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 березня 2024 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 24 квітня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 07 червня 2024 року, заявнику поновлено строку на касаційне оскарження судових рішень, касаційну скаргу залишено без руху, надано заявнику строк для усунення недоліків щодо повідомлення про наявність у адвоката електронного кабінету.

У червні 2024 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 07 червня 2024 року.

Також, у червні 2024 року до Верховного Суду надійшло клопотання, в якому ТОВ «Гіпербуд» просить касаційну скаргу ОСОБА_1 повернути заявнику у зв`язку із наявністю сталої судової практики Верховного Суду у подібних правовідносинах.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Як на підставу касаційного оскарження посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга мотивована тим, що подання позову у цій справі про визнання недійсними спірних правочинів, не може вважатися належним способом захисту права, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову

Заявник вважає, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16, від 27 січня 2020 року у справі № 761/26815/17, від 29 серпня 2023 року у справі № 910/5958/20.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходили з того, що ОК «ЖКБ «Проспект» неправомірно набув статусу замовника будівництва та оформив право власності на торгівельний комплекс, в тому числі і на приміщення, яке було предметом спірних договорів

купівлі-продажу, що, в свою чергу, порушило права ТОВ «Гіпербуд» як замовника будівництва на закінчення будівництва, в тому числі на майно, що було предметом оспорюваних правочинів й оформлення права власності на нього.

Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Судами встановлено, що 14 квітня 2017 року між ОК «ЖБК «Проспект» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу, за яким продавець передав за плату, а ОСОБА_2 прийняв у власність нежитлове приміщення (торгове приміщення) № НОМЕР_1 , загальною площею 58,9 кв. м, що розташоване по АДРЕСА_1 .

Нежитлове приміщення, що є предметом цього договору, зареєстровано за продавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14 квітня 2017 року на підставі сертифікату ДАБІ ЧВ № 09, виданого 22 лютого 2017 року, технічного паспорту, виданого ЧМКБТІ 24 лютого 2017 року, довідки № 61, виданої Науково-виробничим товариством з обмеженою відповідальністю «Архітектурно-земельне бюро» 09 березня 2017 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого КП «Бюро реєстрації нерухомості та бізнесу» 25 лютого 2017 року № 81259676.

27 квітня 2017 року, між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого ОСОБА_2 передав за плату, а ОСОБА_1 прийняв у власність спірне нежитлове приміщення.

04 травня 2012 року між Чернівецькою міською радою та ТОВ «Гіпербуд» укладено договір оренди земельної ділянки № 7800, за умовами якого, на підставі рішення 22 сесії Чернівецької міської ради VI скликання від 29 березня 2012 року № 457, Чернівецька міська рада надала, а ТОВ «Гіпербуд» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими

торгово-офісними приміщеннями, яка знаходиться у АДРЕСА_1 . Договір укладено строком на 10 років.

29 серпня 2012 року Інспекцією ДАБК у Чернівецькій області ТОВ «Гіпербуд» було видано дозвіл на виконання будівельних робіт № ЧВ9 на будівництво будинку з вбудовано-прибудованими торгово-офісними приміщеннями та паркінгом (І - черга будівництво торгового центру) за вказаною адресою.

Згідно звіту від 14 грудня 2016 року Приватної аудиторської фірми «ЕКСПРЕС-АУДИТ» «Про фактичні результати стосовно відображення в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності ТОВ «Гіпербуд» станом на 30 вересня 2016 року сума витрат ТОВ «Гіпербуд» на будівництво об`єкту «будинок з вбудовано-прибудованими торгово-офісними приміщеннями та паркінгом (І - черга будівництво торгового центру)» складає 47 663 752,69 грн.

05 січня 2017 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради було відмовлено ТОВ «Гіпербуд» у видачі сертифіката № ЧВ 17 у зв`язку з тим, що в акті готовності об`єкта до експлуатації від 14 листопада 2016 року наведено недостовірні відомості в пункті 13 про документ, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 06 лютого 2017 року № 926/4124/16 визнано недійсним договір оренди землі № 10303 від 24 жовтня 2016 року, укладений між Чернівецькою міською радою та ОК «ЖБК «Проспект». З наведеного судового рішення, яке вступило в законну силу, вбачається, що замовником будівництва, яке знаходиться по АДРЕСА_1 , є саме ТОВ «Гіпербуд».

Згідно постанови Західного апеляційного господарського суду від 26 січня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «Гіпербуд» від 16 грудня 2019 року задоволено. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 21 листопада 2019 року у справі № 926/1574/18 скасовано, ухвалено нове рішення, яким визнано незаконними дії Чернівецької міської ради щодо видачі ОК «ЖБК «Проспект» сертифікату серії ЧВ №09 від 22 лютого 2017 року. Визнано незаконним та скасовано сертифікат серії ЧВ №09, виданий Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради 22 лютого 2017 року.

Рішенням Чернівецької міської ради № 317 від 28 липня 2016 року надано ОК «ЖБК «Проспект» земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , площею 1,3000 га (кадастровий номер :11:001:0022), в оренду на три роки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07).

24 жовтня 2016 року між Чернівецькою міською радою та ОК «ЖБК «Проспект» укладено договір оренди землі № 10303, за умовами якого Чернівецька міська рада надає, а ОК «ЖБК «Проспект» приймає в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В оренду передається земельна ділянка, загальною площею 1,3000 га, кадастровий номер 7310 136300:11:001:0022. Договір був укладений строком на три роки - по 24 жовтня 2019 року.

Відповідно до рішення Господарського суду Чернівецької області у справі № 926/403/16 від 03 червня 2016 року, яке було залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 09 листопада 2016 року, вбачається, що вищезазначене рішення Чернівецької міської ради № 317 від 28 липня 2016 року визнано судом недійсним та скасовано.

20 лютого 2017 року ОК «ЖБК «Проспект» через Центр надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради подав пакет документів з метою одержання сертифіката (для об`єктів ІV категорії складності).

22 лютого 2017 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради видано ОК «ЖБК «Проспект» сертифікат серії ЧВ №09 на об`єкт «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгово-офісними приміщеннями та паркінгом» (І черга - будівництво торгового центру), нове будівництво у АДРЕСА_1 .

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 06 лютого 2017 року в справі № 926/4124/16, яке було залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04 квітня 2017 року та постановою Вищого господарського суду України від 23 серпня 2017 року, визнано недійсним та скасовано рішення Чернівецької міської ради 10 сесії VII скликання від 28 липня 2016 року № 317 «Про припинення договору оренди землі від 04 травня 2012 року № 7800, укладеного між Чернівецькою міською радою та ТОВ «Гіпербуд»; визнано недійсним договір оренди землі від 24 жовтня 2016 року № 10303, укладений між Чернівецькою міською радою та ОК «ЖБК «Проспект».

Постановою Касаційного господарського суду Верховного Суду від 07 липня 2021 року касаційне провадження за касаційною скаргою Чернівецької міської ради в частині підстав, передбачених пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, закрито. Касаційну скаргу Чернівецької міської ради задоволено частково. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 26 січня 2021 року у справі № 926/1574/18 у частині задоволення позовних вимог до Чернівецької міської ради про визнання незаконним та скасування сертифікату серії ЧВ № 9, виданого 22 лютого 2017 року, скасовано. У цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог до Чернівецької міської ради про визнання незаконним та скасування сертифікату серії ЧВ №09, виданого 22 лютого 2017 року, відмовлено. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 26 січня 2021 року щодо позовних вимог до ОК «ЖБК «Проспект» про визнання незаконним та скасування сертифікату серії ЧВ №09, виданого 22 лютого 2017 року, залишено без змін.

При цьому суд касаційної інстанції вказав, що суди попередніх інстанцій правильно встановили та виходили з того, що спірне рішення Чернівецької міської ради від 28 липня 2016 року № 317 прийняте за відсутності передбачених статтею 31 Закону України «Про оренду землі» підстав для припинення договору оренди землі від 04 травня 2012 року № 7800 та з порушенням приписів частини другої статті 20, статті 123, частини першої статті 124, статті 186 Земельного кодексу України та статті 50 Закону України «Про землеустрій», оскільки зміна цільового призначення орендованої земельної ділянки із подальшою її передачею в оренду новому користувачу відбулася за відсутності проекту землеустрою.

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недійсність правочину визначається статтями 203, 215 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, третьої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (частина перша статті 656 ЦК України).

Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (стаття 658 ЦК України).

За змістом статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 ЦПК України).

Встановивши, що оспорювані правочини укладені з порушенням вимог статей 203, 658 ЦК України, оскільки ОК «ЖКБ «Проспект» неправомірно набув статус замовника будівництва, використовуючи який, у подальшому оформив право власності на торгівельний комплекс, врахувавши обставини, встановлені судовими рішеннями у справі № 926/4124/16, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 14 квітня 2017 року та від 27 квітня 2017 року, оскільки внаслідок укладення цих правочинів порушено права ТОВ «Гіпербут», як замовника будівництва, на закінчення будівництва, здачу його в експлуатацію та оформлення права власності на новостворене майно.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту у спірних правовідносинах є необґрунтованими, оскільки оспорювати правочин може особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, але претендує на те, щоб майно перейшло у її володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка у судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на захист її прав, приведення сторін недійсного правочину до того стану, який мав місце до вчинення правочину, і який дозволить заінтересованій особі реалізувати свої права.

Аналогічний висновки у подібних правовідносинах сформульовані Верховним Судом у постановах від 25 липня 2019 року у справі № 727/7137/17, від 01 липня 2020 року у справі № 727/7763/17 та від 19 жовтня 2023 року.

Висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16, від 27 січня 2020 року у справі № 761/26815/17, від 29 серпня 2023 року у справі № 910/5958/20, на які посилається заявник у касаційній скарзі, з урахуванням встановлених у цій справі обставин, не суперечать висновкам судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі.

Таким чином, не заслуговують на увагу доводи заявника про те, що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду.

Касаційна скарга не містить посилання на інші підстави касаційного оскарження, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України.

Тому відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України є підстави для визнання касаційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Хованця А. І. необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки Верховний Суд уже викладав у своїх постановах висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до таких висновків.

Щодо клопотання ТОВ «Гіпербуд» про повернення касаційної скарги

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Водночас, підставою для повернення касаційної скарги може бути, зокрема, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку (пункт 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України).

Оскільки ОСОБА_1 вказано підстави касаційного оскарження судових рішень, а саме пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, відсутні підстави для задоволення клопотання.

Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд» про повернення касаційної скарги заявнику.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Хованця Андрія Ігоровича, на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 березня 2024 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 24 квітня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд» до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Проспект», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Макєєва Надія Василівна, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян