Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа №945/2302/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024року Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Войнарівського М.М., за участю секретаря судового засідання Кінек Г.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за заявою Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну сторони стягувача на її правонаступника у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого напису № 12448 вчиненого 15.05.2020року приватним нотаріусом Колейчик В.В.

В обґрунтування заяви ТОВ «Дебт Форс» зазначено про те, що станом на дату подачі заяви до суду відкрито виконавче провадження № 62346102 з виконання виконавчого напису № 12448, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В.,про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 39416,35грн.

15.02.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» укладено Договір № 15-02/23 про відступлення (купівлю-продажу) прав вимог, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс», а ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором № 500946330.

08.05.2023 між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» було укладено Договір № 08-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги за кредитним договором № 500946330.

З огляду на викладене, заявник просить замінити вибулого стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» на його правонаступника ТОВ «Дебт Форс» у вищезазначеному виконавчому провадженні.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області 06.10.2023року заяву ТОВ «Дебт Форс» прийнято до розгляду, призначене судове засідання.

Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження учасники справи до суду не заявилися, причини неявки суду не повідомили.

З огляду на викладене, суд, керуючись приписами ч. 2 ст. 247, ч. 3 ст. 442 ЦПК України, постановив заяву ТОВ «Дебт Форс» розглядати за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Нормами ЦПК України встановлена можливість заміни стягувача або у виконавчому провадженні, або у виконавчому листі.

Виконавчий напис нотаріуса є різновидом виконавчого документа у розумінні статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», який є відмінним від виконавчого листа за формою, змістом, а також суб`єктом та процедурою видання, отже положення статті 442 ЦПК України не можуть бути застосовані за аналогією у випадку заміни сторони у виконавчому написі нотаріуса, виконавче провадження за яким ще не відкрито.

Постановою від 12.10.2022 по справі №183/4196/21 Велика Палата Верховного Суду встановила, що оскільки тільки в ЦПК України врегульовано правило заміни сторони виконавчого провадження, порушеного через необхідність виконання рішення «несудового» органу, можна зробити такий висновок:заява про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Поряд з цим, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка передбачена п.19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 №3425-XII.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів.

Відповідно до вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Отже, з аналізу вищевикладеного вбачається, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права кредитора на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що стягнення за виконавчим написом провадиться у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено примусове виконання рішення на підставі, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Після відкриття виконавчого провадження кредитор набуває статусу стягувача у виконавчому провадженні.

На виконанні у приватного виконавця Клименко Р.В. перебував виконавчий напис № 12448 вчинений 15.05.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 39416,35 грн.

Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва від 25.10.2023року виконавче провадження № 62346102 закінчено.

15.02.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» був укладений Договір № 15-02/23 про відступлення (купівлю-продажу) прав вимог, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс» (новий кредитор), а ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло право вимоги заборгованості до боржників, перелік яких визначено у додатках до договору.

Згідно реєстру боржників до договору №08-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 08.02.2023року (витяг з додатку №3 від 30.10.2023року), ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 500946330 в загальному розмірі 38449,43грн.

08.05.2023 між ТОВ «Кампсіс Фінанс» (первісний кредитор) та ТОВ «Дебт Форс» (новий кредитор) було укладено Договір № 08-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості до боржників, перелік яких визначено у додатках до договору.

Згідно витягу з додатку № 3 до вищезазначеного договору, ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 500946330 в загальному розмірі 38449,43грн.

Таким чином, відбулась заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема ТОВ «Дебт Форс» є новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржником, а також новим стягувачем.

З дослідженої судом Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що 15.06.2020року відносно боржника ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження за № 62346102, за якими стягувачем є ТОВ «Вердикт Капітал».

Станом на час розгляду судом даної заяви виконавче провадження № 62346102 закінчено у зв`язку зі смертю боржника.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №5 ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, зважаючи на наступне.

Згідно з ч. 1ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

На підставі ч. 5ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, зокрема у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому ч.5 ст. 15 цього Закону.

Стаття 39 ЗаконуУкраїни «Про виконавче провадження» регулює питання закінчення виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац другий частини першої статті 40 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження»). Стаття 41 цього Закону регулює питання відновлення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст.442 ЦПК України та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із вказаних норм, зокрема, п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.442ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

З наведених в заяві представником заявника доводів судом встановлено, що виконавче провадження, яке відкрите у відношенні боржника - ОСОБА_1 № НОМЕР_1 - завершено.

Стосовно виконавчого провадження заявником не надано будь-яких доказів, з яких вбачається, що дане виконавче провадження станом на час розгляду даної заяви відновлене.

Зважаючи на зазначене, суд відмовляє у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження та виходить з того, що зазначене виконавче провадження закінчено у зв`язку зі смертю боржника.

Під час звернення заявника до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, заявник не поставив перед судом питання щодо відновлення виконавчого провадження (оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження).

За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи-правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні-це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зважаючи на зазначене вище, не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було завершене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення. Разом з тим і заміна стягувача у виконавчому документі як сторони справи має мати дійсну процесуальну мету, а підстави такої заміни належним чином аргументовані. Саме тільки матеріальне правонаступництво без процесуальної мети не є достатнім аргументом, оскільки не відповідає вимогам частини першо їстатті 2 ЦПК України.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви та заміни сторони виконавчого провадження шляхом заміни стягувача його правонаступником.

На підставі викладеного, керуючись ст. 55, 442, 512, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну сторони стягувача на її правонаступника у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором- відмовити.

Відповідно до ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Згідно з ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.М.Войнарівський