Справа № 386/681/24
Провадження № 2-з/386/6/24
УХВАЛА

Іменем України

19 липня 2024 року

Голованівський районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Червоненка Д.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву представника позивача адвоката Терновенка Романа Миколайовича, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики ,

встановив:

В провадженні Голованівського районного суду Кіровоградської області перебуває цивільна справа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу за договором позики в розмірі 3000,00 доларів США та 3% річних від простроченої суми в розмірі 251,5 доларів США , а всього 3251,5 доларів США , що підлягає сплаті в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу.

18.07.2024 року представник позивача подав заяву про забезпечення позову, у якій зазначив, що позивач дав в борг відповідачці 3000 доларів США із зобов`язанням повернути вказану суму до 01 грудня 2021 року, про що останньою була надана письмова розписка. Вказує, що відповідач до теперішнього часу борг не повернула. У зв`язку із тим, що відповідач у добровільному порядку не бажає повертати кошти, є підстави вважати, що у разі задоволення позову звернення може бути звернено на майно відповідача, а тому існують ризики того, що відповідач відчужить все належне майно на користь третіх осіб, на яке може бути звернено стягнення в примусовому порядку до винесення рішення в даній справі, що ускладнить виконання рішення суду, або унеможливить його виконання.

Зазначає, що позивачу відомо про наявність у відповідачки нерухомого майна на яке можливе звернення стягнення, а тому просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно, яке належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та заборонити іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дослідивши подану заяву та матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення суду, прийнятого за результатами розгляду справи, в разі задоволення позову.

Згідно рішення ЄСПЛ від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України", засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні ЄСПЛ від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх спору.

Також під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Згідно з частиною першою статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Конкретний захід забезпечення позову повинен бути співмірним з позовними вимогами, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

З матеріалів справи вбачається, що 22.03.2021 року ОСОБА_2 взяла в борг у ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 3000 доларів США, які зобов`язалась повернути до 01.12.2021 року. На підтвердження отримання коштів відповідач власноручно написала боргову розписку від 22.03.2021 року. Однак, станом на день подання позовної заяви, взяте на себе зобов`язання ОСОБА_2 не виконала та отримані у позику кошти в обумовлений термін не повернула, що і змусило позивача звернутись до суду.

Наведене свідчить про те, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза і можливість відчуження відповідачкою на користь третіх осіб належного їй майна, що може ускладнити або зробити неможливим виконання можливого рішення у справі про стягнення боргу.

Представник позивача просить накласти арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо майна ОСОБА_2 ..

Суд, в межах заявлених позовних вимог у цивільній справі, доводів і вимог заяви про забезпечення позову, вважає, що заяву слід задовольнити частково, шляхом накладення арешту на все майно ОСОБА_2 в межах заявленої до стягнення суми позовних вимог у розмірі 3251,5 доларів США.

Зазначений вид забезпечення позову буде співмірними із заявленими позовними вимогами і не призведе до порушення законних прав та інтересів позивача, відповідача, а також інших осіб, а також забезпечить позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь.

За таких обставин заявапідлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 149-153, 157 ЦПК України, суд,

постановив:

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на все майно, яке належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка зареєстрована та проживає за адресою:АДРЕСА_1 , в межах заявленої до стягнення суми позовних вимог у розмірі 3251,5 доларів США.

В решті вимог заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали для відома направити позивачу, для виконання відповідачу ОСОБА_2 та Голованівському відділу державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Д. В. Червоненко