Справа № 465/5661/24
У х в а л а

"19" липня 2024 р. суддя Франківського районного суду м. Львова Баран О.І., дослідивши матеріали позовної заяви за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ), до ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ),

ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ),

про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

15 липня 2014 року до Франківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шокало В.С., про витребування із чужого незаконного володіння та визнання права власності на об`єкти нерухомості:

- квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 91,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01;

- гараж №СLXXI, розташований за адресою: АДРЕСА_5 і, загальною площею 47,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Вказані позовні вимоги є вимогами майнового характеру, тому підлягають грошовій оцінці. Однак, вказана ціна позову не ґрунтується на доказах, які б підтверджували дійсну вартість майна станом на день звернення до суду з указаним позовом.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Разом з тим, виходячи зі змісту ст. 176 ЦПК України ціна позову повинна визначатися, виходячи із дійсної вартості зазначеного майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 20.08.2020 у справі № 910/13737/19, судовий збір за подання до суду позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначаються з урахуванням вартості спірного майна, як у спорі майнового характеру.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995, вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

Документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна (ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»), висновок про вартість майна є його невід`ємною частиною.

Проте, аналіз позовної заяви та доданих до неї матеріалів не дозволяє встановити ціну позову щодо вимог майнового характеру, оскільки неможливо встановити вартість спірного майна, витребувати яке з чужого незаконного володіння просить позивач.

Позивач в позові вказав ціну позову 7 600 600 грн. (із вказаної суми сплатив судовий збір в сумі 15 140,00 грн.), але будь-яких доказів на підтвердження ринкової вартості майна на день подання позовної заяви (зокрема звіту про оцінку майна, висновку експерта) не було надано, а також не наведено обставин і не зазначено доказів щодо неможливості визначення його дійсної вартості на час звернення до суду з позовом та, відповідно, визначення реальної ціни позову та сплати судового збору згідно із вимогами Закону України «Про судовий збір».

Отже, для правильного визначення ціни позову і суми судового збору за вимогу майнового характеру необхідно встановити ринкову вартість майна щодо якого заявлено вимогу на день подання позовної заяви до суду.

Оскільки позовна заява містить недоліки, то суддя відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України, передбачено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Разом із тим, суд роз`яснює, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 175, 185, 260, 353 ЦПК України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків у встановлені строки, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Баран О.І.