справа № 489/1618/24 провадження №2/489/1091/24
РІШЕННЯ

Іменем України

22 липня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Коростієнко Н.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту не проживання з спадкодавцем на момент відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

встановив:

У березні 2024 року позивач ОСОБА_3 , через представника адвоката Баранова В.Л., звернулась до суду з позовом в якому просить:

-встановити факт не проживання відповідача ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 на момент відкриття спадщини;

-визнати за позивачем ОСОБА_3 право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 5/8 частко у праві спільної часткової власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Як на підставу позовних вимог вказано, що квартира АДРЕСА_1 була в листопаді 1993 року приватизована членами сім`ї позивача, які стали її співвласниками в рівних частинах по кожний. На той час позивач проходив службу, проживав за межами міста і області і в приватизації квартири участі не приймав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_4 . Його частку у праві спільної часткової власності успадкували в рівних долях по 1/8 позивач і його мати ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивача ОСОБА_6 та її частку (1/4) у праві власності на квартиру успадкувала її дочка та матір позивача ОСОБА_5 .

На той час частки у праві спільної часткової власності на квартиру склали: ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 1/8; ОСОБА_5 5/8.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача ОСОБА_5 , спадкоємцями якої є її діти, сторони у справі.

Проте відповідач, яка зареєстрована в квартирі з 1995 року виїхала і проживає у Республіці Того разом із своїм чоловіком та дітьми.

Після смерті матері позивач звернувся до нотаріуса із заявою по прийняття спадщини і про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 5/8 частко в праві спільної часткової власності на спірну квартиру. Проте нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальної дії, вказавши в постанові від 05.12.2023 про фактичне прийняття спадщини відповідачем, так як вона зареєстрована в квартирі на момент відкриття спадщини, та не надано документів, що підтверджують право власності спадкодавця ОСОБА_5 на 5/8 часток в праві спільної часткової власності на квартиру.

Після звернення до Державного нотаріального архіву Миколаївської області позивач отримав дублікати відповідних свідоцтв про право матері ОСОБА_5 на спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_4 та її матері ОСОБА_6 .

Залишається невирішеним питання щодо права сестри позивача ОСОБА_2 на спадкування за законом після смерті матері.

ОСОБА_2 не заперечує проти спадкування позивачем частки квартири, але оформити належним чином свою відмову від спадщини на користь позивача не може з причин відсутності у Республіці Того посольства або консульства України.

Посилаючись на наведені обставини та неможливість в досудовому порядку оформити спадкові права на спадкове майно, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва суду від 11.03.2024 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Цією ухвалою витребувано у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Швейнової Н.С. спадкову справу, заведену після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У судове засідання, призначене на 17.07.2024, сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Представник позивача та позивач надали до суду заяву від 17.07.2024 про розгляд справи за їх відсутності та просили позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у заяві від 31.05.2024 повідомила про обізнаність розгляду судом цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до неї з приводу спадкування нерухомого майна після смерті їх матері. Вказала, що не має можливості особисто прибути до суду і приймати участь в судових засіданнях. Одночасно підтвердила фактичні обставини, викладені в позовній заяві та зазначила про їх визнання та просить позов задовольнити.

Враховуючи, що в поданих заявах сторони просили розгляд справи здійснити за їх відсутності та відповідач визнала позов повністю, суд вважає за можливим розглянути справи на підставі наявних в ній доказів та підставі частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалити рішення у підготовчому провадженні.

Згідно статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За положеннями частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Так як текст рішення складено 22.07.2024, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 17.07.2024, датою ухвалення рішення є саме 22.07.2024.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного.

Із матеріалів справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , місце смерті м.Миколаїв, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 16.01.2023.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30.11.1993, виданого Миколаївською службою приватизації державного житлового фонду, квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належала ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивач ОСОБА_4 , після смерті якого його частку успадкували в рівних долях по 1/8 позивач ОСОБА_3 та дружина померлого ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_3 . Другою миколаївською державною нотаріальною конторою 20.12.2001, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1653, та Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_5 . Другою миколаївською державною нотаріальною конторою 17.12.2001, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1637.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивача ОСОБА_6 та її частку (1/4) у праві власності на квартиру успадкувала її дочка та матір позивача ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого Другою миколаївською державною нотаріальною конторою 29.09.2008, зареєстрованого реєстрі за № 1-1453.

Таким чином, на момент видачі вказаних свідоцтв, враховуючи рівність часток співвласників на момент набуття права власності квартиру, частки у праві спільної часткової власності на квартиру склали: ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 1/8; ОСОБА_5 5/8.

Із дослідженої судом спадкової справи № 12/2023, заведеної приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Швейновою Н.С. до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , встановлено, що спадкова справа була заведена за заявою позивача ОСОБА_3 від 28.02.2023, який є спадкоємцем першої черги за законом, оскільки є сином померлої, що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 14.02.2023.

Іншим спадкоємцем першої черги за законом є відповідач ОСОБА_2 , яка зареєстрована в АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади міста Миколаєва «Про зареєстрованих осіб в житловому приміщенні» № 5.10- від 28.02.2023.

Заповіт померлою за життя не складався.

У грудні 2023 року позивач звернулася до приватного за оформленням спадщини після смерті матері на 5/8 частко в праві спільної часткової власності на квартиру, але постановою 05.12.2023 № 169/02-31 у вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом йому було відмовлено, так як на момент відкриття спадщини в квартирі була зареєстрована дочка померлої ОСОБА_7 , яка вважається такою що прийняла спадщину, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку, а також нотаріусу не надано документів, що підтверджують право власності ОСОБА_5 на 5/8 частко в праві спільної сумісної власності на квартиру.

Із поданої до суду заяви відповідача ОСОБА_2 вбачається, що вона зареєстрована за адресою спірної квартири, але фактично проживає у республіці Того, у зв`язку із чим позовні вимоги визнала та просить їх задовольнити.

Перетин відповідачем ОСОБА_2 на виїзд Державного кордону України на виїзд підтверджується відміткою в закордонному паспорті відповідача ЕА267161, згідно якої вона перетнула кордон 06.11.2007, тобто до відкриття спадщини після смерті матері.

Правове обґрунтування та мотиви суду

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи,

яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

На підставі частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам надано роз`яснення, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Даною статтею унормовано, що у випадку, коли особа постійно не проживає із спадкодавцем, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є подана нотаріусу заява.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

У постановах Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 471/601/17 (провадження № 61-38452ск18), від 10.04.2020 у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19) зроблено висновок про те, що державна реєстрація позивача у спірному житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті матері за адресою реєстрації.

Такого висновку дотримується Верховний Суд і в постанові від 19.05.2021 у справі № 937/10434/19-ц (провадження № 61-3620 св 21).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 з спадкодавцем постійно не проживала, так як з 06.11.2007 виїхала за межі України.

Крім того наведені обставини відповідач підтвердила у своїй заяві від 31.05.2024, що відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України виключає необхідність в додатковому доведенні наведених обставин, які не має в суду обґрунтованого сумніву щодо їх достовірності або добровільності їх визнання.

Тому враховуючи наведене та оцінивши наявні у справі докази суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача про встановлення факту непроживання відповідача з спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

В іншій вимогі позивач просить визнати за ним право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 5/8 часток у праві спільної часткової власності на квартиру після смерті матері.

Судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем який в установленому порядку та строк прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 , але в оформленні нотаріусом відмовлено, зокрема, з підстави ненадання позивачем документів на спадкове майно.

Згідно матеріалів справи спірна квартира була набута у спільну власність спадкодавцем, разом з іншими трьома членами сім`ї в порядку приватизації без визначення часток. В подальшому двоє співвласників померли та їх частки в порядку спадкування набули позивач та мати сторін ОСОБА_5 . При цьому, частки власників у праві спільної власності не визначалися.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За частинами першою, другою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З аналізу наведених норм слідує, що захист порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, має бути ефективним.

Відповідності до пункту 4.15 пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Отже, видача свідоцтва про право на спадщину належить до повноважень нотаріуса за наявності для того законних підстав. До повноважень суду належить захист порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи у ефективний спосіб, який не суперечить закону.

Заявлена позивачем вимога про визнання права на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом з урахуванням обставин справи зводиться фактично до визнання за позивачем, як єдиного спадкоємця, права власності на спадкове майно, оформлення якої в досудовому порядку неможливе через відсутність правовстановлюючих документів на частку спадкодавця.

За такого враховуючи, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права та інтересу не є ефективним та не забезпечить відновлення його права, суд вважає за можливе позов у вказаній частині задовольнити частково та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування після смерті матері на 5/8 частки в нерухомому майні. При цьому суд враховує, що задоволення позову у наведений судом спосіб, з урахуванням обставин справи, не є виходом за межі позовних вимог та виключає необхідність у відмові в позові.

Так як позивач вимог про стягнення з відповідача судових витрат не заявляв то суд з урахуванням диспозитивності цивільного судочинства та меж судового розгляду розподіл таких витрат не здійснює.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Встановити факт не проживання ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 на момент відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 5/5 частки в праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 22.07.2024.

Суддя І.В.Коваленко