Справа № 466/946/24
Провадження № 2/466/1062/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2024 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Климочко Павляк С.М.,

справа №466/946/24,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «Сенс-банк» правонаступника Акціонерного товариства «Альфа- Банк Україна» про захист прав споживача та визнання частини кредитного договору недійсним

В С Т А Н О В И В:

29.01.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Акціонерного Товариства «Сенс-банк» правонаступника Акціонерного товариства «Альфа-Банк Україна», , юридична адреса: м.Київ, вул.В.Великого, 100 та просить суд:

- визнати недійсним комісію за розрахунком-касове обслуговування основної картки, що встановлена АТ «Сенс-банк» (колишня назва - «Альфа-Банк») по кредитній картці World Debit Mastercard за № НОМЕР_2 по поточному рахунку (рахунок IBAN № НОМЕР_3 );

- зобов`язати АТ «Сенс-банк» здійснити перерахунок платежів здійснених Дубською 3.Е. по кредитній картці World Debit Mastercard за № НОМЕР_2 за поточним рахунком (рахунок IBAN № НОМЕР_3 ), з часу кредитування такого рахунку, зарахувавши вже сплачені мною кошти, що були спрямовані мною на погашення плати за розрахунком-касове обслуговування основної картки - у рахунок погашення основного боргу по кредитній лінії.

Позов обґрунтовує тим, що 06 жовтня 2017 року між ОСОБА_1 та АТ «Сенс-банк» було укладено кредитний договір № 630754837. Тож АТ «Сенс-банк» було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_3 електронним платіжним засобом у гривні та випущена міжнародна платіжна картка МС Debit Word для кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії по кредитній картці. Окремий кредитний договір, як єдиний документ для кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії по кредитній картці World Debit Mastercard між позивачем та відповідачем не укладався. Їй було видано на руки кредитну картку World Debit Mastercard за № НОМЕР_2 з терміном дії по 07/25 року з встановлення ліміту на час її видачі у розмірі 20 000 грн. 00 коп. Під час видачі кредитної картки банк надав на підписання позивачу оферту на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 06.0.2017 року (№ 630754837), що була повністю сформована та роздрукована відповідачем на його фірмовому бланку. На руки позивачу було видано лише Акцепт пропозиції на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, що була складена без дати та на ній містився факсимільний підпис та печатка банку, а також паспорт споживчого кредиту.

При видачі кредитної картки (встановлення кредитного ліміту) будь-які інші документи банком не складались та на руки ОСОБА_1 не видавались. Також вона не ознайомлювалася та не підписувала жодних інших документів чи додатків по отриманій кредитній картці. Зазначає, що з Розділу II «Умови обслуговування Кредитної картки» вбачається, що Акцепту пропозиції на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, що підписана банком, клієнту відкрито поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні. Для клієнта випущена міжнародна платіжна картка строком дії 3 роки з моменту випуску. Згідно Розділу III Кредитного договору «Умови надання Кредитної лінії», ліміт Кредитної лінії встановлено у розмірі 200 000 грн. Процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчинені торгових операцій та /або операцій зі зняття коштів готівкою становить 24 % річних. Тип процентної ставки - фіксована. Сума кредиту, що може бути доступна клієнту в будь-який час протягом строку дії кредитної лінії та Угоди у межах ліміту кредитної лінії, вказаного в цьому Акцепті пропозиції на укладення Угоди повідомляється банком клієнту у порядку, визначеному Згідно Розділу IV Кредитного договору «Умови сплати платежів, визначених Угодою/Договором», банк щомісячно в останній день розрахункового періоду здійснюватиме договірне списання грошових коштів з рахунку в розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу згідно з умовами Договору.

Згідно п. 5 цього Кредитного договору на позичальника покладався обов`язки вносити в кожний розрахунковий період (місяць) мінімальний платіж у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитом, та не може бути меншим за 50 грн. Інших платежів і комісій умовами цього Кредитного договору передбачено не було. ОСОБА_1 не зверталася до Банку з індивідуальним проханням про надання додаткових послуг, крім надання кредиту.

Вважає, що така умова договору є несправедливою та такою, що суперечить принципу добросовісності, вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, тому позивач була змушена звернутись з даним позовом до суду.

Ухвалою від 31.01.2024 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрите спрощене позовне провадження.

В останнє судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечує з мотивів викладених в позові. Вчергове 22.07.2024 року подав письмове клопотання про відкладення розгляду справи. Т.я. це поторна неявка в судове засідання представника, суд вважає за необхідне продовжувати розгляд справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 жовтня 2017 року між ОСОБА_1 та АТ «Сенс-банк» було укладено кредитний договір № 630754837. Тож АТ «Сенс-банк» було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_3 електронним платіжним засобом у гривні та випущена міжнародна платіжна картка МС Debit Word для кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії по кредитній картці.

Окремий кредитний договір, як єдиний документ для кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії по кредитній картці World Debit Mastercard між позивачем та відповідачем не укладався. Їй було видано на руки кредитну картку World Debit Mastercard за № НОМЕР_2 з терміном дії по 07/25 року з встановлення ліміту на час її видачі у розмірі 20 000 грн. 00 коп. Під час видачі кредитної картки банк надав на підписання позивачу оферту на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 06.0.2017 року (№ 630754837), що була повністю сформована та роздрукована відповідачем на його фірмовому бланку. На руки позивачу було видано лише Акцепт пропозиції на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, що була складена без дати та на ній містився факсимільний підпис та печатка банку, а також паспорт споживчого кредиту.

При видачі кредитної картки (встановлення кредитного ліміту) будь-які інші документи банком не складались та на руки ОСОБА_1 не видавались. Також вона не ознайомлювалася та не підписувала жодних інших документів чи додатків по отриманій кредитній картці.

З Розділу II «Умови обслуговування Кредитної картки» вбачається, що Акцепту пропозиції на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, що підписана банком, клієнту відкрито поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні. Для клієнта випущена міжнародна платіжна картка строком дії 3 роки з моменту випуску. Згідно Розділу III Кредитного договору «Умови надання Кредитної лінії», ліміт Кредитної лінії встановлено у розмірі 200 000 грн. Процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчинені торгових операцій та /або операцій зі зняття коштів готівкою становить 24 % річних. Тип процентної ставки - фіксована. Сума кредиту, що може бути доступна клієнту в будь-який час протягом строку дії кредитної лінії та Угоди у межах ліміту кредитної лінії, вказаного в цьому Акцепті пропозиції на укладення Угоди повідомляється банком клієнту у порядку, визначеному Згідно Розділу IV Кредитного договору «Умови сплати платежів, визначених Угодою/Договором», банк щомісячно в останній день розрахункового періоду здійснюватиме договірне списання грошових коштів з рахунку в розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу згідно з умовами Договору.

Згідно п. 5 цього Кредитного договору на позичальника покладався обов`язки вносити в кожний розрахунковий період (місяць) мінімальний платіж у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитом, та не може бути меншим за 50 грн. Інших платежів і комісій умовами цього Кредитного договору передбачено не було. ОСОБА_1 не зверталася до Банку з індивідуальним проханням про надання додаткових послуг, крім надання кредиту.

Окрім цього, з початком війни її чоловік втратив роботу. Лише вона одна працювала офіційно на ПАТ «Проектно-Конструкторський інститут Конвеєрабудівництва» - та забезпечувала усю сім`ю. На той час вона мала двох дітей, один з яких дитина напівсирота. Також повністю утримувала та доглядала свою матір в якої виявили рак жовчного міхура 4 стадії з інтоксикацією печінки. Потім вона завагітніла, та дана вагітність через вік далася їй дуже не просто та протікала складно. Відповідно до наказу від 01.05.2023 року ПАТ «Проектно-Конструкторський інститут Конвеєрабудівництва» їй надали відпустку по догляду за дитиною до трьох років. Так вона втратила стабільний дохід. Але вона оформила малозабезпеченість та деякі види соціальних виплат як багатодітна мати. Тоді коли її скрутне матеріальне становище стало погіршуватися почав виникати борг оскільки вона не мала фінансової можливості сплачувати відсотки в такій кількості. Тож вона почала звертатися до Банку зі зверненнями щодо надання їй кредитних канікул, реструктуризації боргу, чи відтермінування сплати. Але почавши рахувати та розбиратися чому такі великі щомісячні платежі та дивлячись виписки по рахунку їй стало відомо що окрім сплати процентів за користування кредитними коштами, та в супереч кредитному договору банк окремо кожного місяця на постійні основі нараховував та стягував з неї ще додаткову плату за розрахунково- касове обслуговування основної картки.

В останнє вона зверталась та просила банк надати детальний розрахунок заборгованості, але у відповіді Банку була банальна відписка, що їй вже було надано вичерпну відповідь щодо даного питання. Вважає також, що банк порушив її права як споживача та відмовив у наданні їй інформації щодо кредиту (сукупну вартість, відсотки за користування, тощо....)

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно дост. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Закріплена зазначеною статтею ЦК України презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили; у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Відповідно до ч. 1ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч.ч.1, 3ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Особливості регулювання відносин про надання споживчого кредиту встановлені Законом України «Про захист прав споживачів», який поширюється на спірні правовідносини, зважаючи на те, що згідно умов укладеного між сторонами 06.10.2017 року договору банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі.

За положеннями ч.5 ст.11, ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Згідно із ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 визначено, що положення п.п. 22, 23 ст.1, ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів"у взаємозв`язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають, як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини першої ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України саме на момент вчинення правочину.

Згідно паспорту споживчого кредиту від 06.10.2017 року та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, що є додатком №1 до Угоди про надання кредиту № 630754837 від 06.10.2017 року (а.с., 11), визначені платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладення договору (обслуговування картки в рамках розрахункових операцій (щомісячно від суми заборгованості на кінець розрахункового періоду) в розмірі 3,5%.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом,іншимиактами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другоюстатті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору №630754837 від 06.10.2017 року, то положення щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за розрахунково-касове обслуговування є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.

Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 вересня 2022 року в справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року в справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), від 16 листопада 2022 року у справі №755/9486/21 (провадження № 61-5581св22), які підтримала Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2023 року в справі №204/224/21 (провадження № 61-4202сво22).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що банком встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, умови угоди про надання кредиту № 630754837 від 06.10.2017 року, в частині встановлення щомісячної плати за розрахунково-касове обслуговування вв розмірі 3,5 %, без переліку таких послуг та погодження їх з споживачем, є нікчемними в силу закону, а отже, не підлягають визнанню недійсними судом.

Оскільки, вирішуючи спір про визнання правочину недійсним встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, щодо нікчемності правочину, тому, вказуючи про нікчемність правочину, одночасно підлягають застосуванню наслідки недійсності нікчемного правочину, визначені устатті 216 ЦК України.

З огляду на нікчемність умов угоди про надання кредиту № 630754837 від 06.10.2017 року, в частині встановлення щомісячної плати за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 3/5 %, та, враховуючи вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок заборгованості за вказаною угодою, зарахувавши сплачену позичальником комісію в рахунок погашення суми основного боргу за кредитом, підлягають застосуванню правові наслідки виконання нікчемного правочину шляхом зобов`язання банку здійснити перерахунок заборгованості за угодою про надання кредиту та зарахування вже сплачених позивачем комісійних винагород банку за обслуговування кредиту в рахунок погашення суми основного боргу за кредитом, що забезпечить захист інтересів позивача.

Доводи банку про те, що позивачу перед укладенням кредитного договору була надана для ознайомлення в письмовій формі вся інформація щодо умов надання кредиту, кредитний договір був укладений на погоджених сторонами умовах, саме позивачка звернулася до банку з пропозицією укласти кредитний договір на певних умовах, не спростовують правомірності вимог позивача, оскільки вирішуючи цей спір судом встановлено нікчемність правочину в силу закону в частині встановлення обов`язкової для укладення договору оплати за РКО.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в частині зобов`язання АТ «Сенс-банк» здійснити перерахунок платежів здійснених ОСОБА_2 по кредитній картці World Debit Mastercard за № НОМЕР_2 за поточним рахунком (рахунок IBAN № НОМЕР_3 ), з часу кредитування такого рахунку, зарахувавши вже сплачені нею кошти, що були спрямовані на погашення плати за розрахунково-касове обслуговування основної картки - у рахунок погашення основного боргу по кредитній лінії.

Відповідно до с. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір 1211,20 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст. 2,4,5,10,12,76,77,78,79,80,81,82,83,133,141,209,210,211,223,247,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «Сенс-банк» правонаступника Акціонерного товариства «Альфа-БанкУкраїна» про захист прав споживача та визнання частини кредитного договору недійсним - задовольнити частково.

Зобов`язати АТ «Сенс-банк» здійснити перерахунок платежів здійснених ОСОБА_2 по кредитній картці World Debit Mastercard за № НОМЕР_2 за поточним рахунком (рахунок IBAN № НОМЕР_3 ), з часу кредитування такого рахунку, зарахувавши вже сплачені нею кошти, що були спрямовані на погашення плати за розрахунком-касове обслуговування основної картки - у рахунок погашення основного боргу по кредитній лінії.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211, 20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.).

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: Акціонерне Товариство «Сенс-банк» правонаступник Акціонерного товариства «Альфа-Банк Україна», , юридична адреса: м.Київ, вул.В.Великого, 100.

Повний текст судового рішення виготовлений 22.07.2024.

Суддя П. С. Невойт