Справа № 185/6875/24
Провадження № 2-о/185/292/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 липня 2024 року суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Головін В.О., за участю секретаря судового засідання Преображенської К.О.розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 заінтересована особа відділ №15 у місті Павлограді Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання на території України

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, заінтересована особа особа відділ №15 у місті Павлограді Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.

Обґрунтовуючи свої вимоги заявник зазначив, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Хутора №2 Павлоградського району Дніпропетровської області. Йому необхідно встановити факт постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 (день проголошення незалежності України), для оформлення громадянства України за територіальним походженням.

В судовому засіданні представник заявника, вимоги, викладені у заяві підтримали. Пояснила, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . 12.11.1969 року Павлоградським РВК Дніпропетровській області призваний на військову службу, яку проходив до по 24.11.1971. 25.09.1981 Павлоградським МВВС в Дніпропетровській області ОСОБА_1 був документований паспортом СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_1 на ім`я мовою оригіналу: « ОСОБА_1 ». Згідно із домової книги з адреси: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 був зареєстрований у цьому будинку з 30.10.1981 по 17.01.2019. Заявник постійно мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Після отримання Україною Незалежності заявник паспорт громадянина України не отримував. Заявник звернувшись до заінтересованої особи із заявою для документування паспортом громадянина України, однак 12.06.2024 відділом №15 у місті Павлограді ГУ ДМС в Дніпропетровській області відмовлено у видачі паспорта громадянина України у зв`язку із тим, що не підтверджено факт постійного проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 року, рекомендовано звернутися до суду.

Представник заінтересованої особи вважає, що слід задовольнити позов, оскільки в судовому засіданні підтверджено факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року, як показами свідків, так і письмовими доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

В судовому засіданні встановлено наступне. З 09.12.1950 року по теперішній час заявник зареєстрований та проживає за адресою буд. АДРЕСА_1 . Таким чином, ОСОБА_1 , станом на 24.08.1991 року постійно проживав на території України.

Вказаний факт підтверджено такими доказами.

Відповідно свідоцтва про народження 09.12.1950 у селищі Хутора № 2 Павлоградського району Дніпропетровської області народився ОСОБА_1 .

Згідно військового квитка 12.11.1969 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 призваний на військову службу, яку проходив до по 24.11.1971.

Відповідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 від 01.07.2024 року заявник у 2010 року був був знятий з військового обліку за досягненням граничного віку перебування в запасі.

25.09.1981 Павлоградським МВВС в Дніпропетровській області ОСОБА_1 був документований паспортом СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_1 на ім`я мовою оригіналу: « ОСОБА_1 ».

Згідно із домової книги з адреси: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 був зареєстрований у цьому будинку з 30.10.1981 по 17.01.2019.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що вона дружина брата заявника. На початку 1980 років вона разом з чоловіком мешкала в будинку заявника на протязі чотирьох років, після чого переїхали в інше помешкання. Заявник залишився мешкати в цьому будинку і по сьогоднішній день мешкає там. ОСОБА_1 до 2019 року був зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 , але проживав у буд. АДРЕСА_2 . У 2016 році заявник отримав травму та став прикутим до ліжка. Ії син з 2017 року проживає разом з заявником. Доглядає його. Приблизно о 2017 році у нього викрали паспорт громадянина СРСР. Встановити йому факт потрібно щоб отримати паспорт громадянина України для звернення до лікарні для встановлення інвалідності

Свідок ОСОБА_3 пояснила, що живе на сусідній вулиці з заявником 1977 року. Знає його і його сімю. Вона є квартальної і саме вона видавала акт про проживання заявника. Підтвердила факт того, що з 1977 року по сьогоднішній день заявник постійно мешкає буд. АДРЕСА_2 , за межі України не виїзждав.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що є племінником заявника. Зі слів батьків з народження він проживав в буд. АДРЕСА_2 , потім переїхали в інше місце. Пам`ятає що їздили в гості до дадька. Який залишився там проживати. У 2016 році заявник отримав травму та став прикутим до ліжка. У 2017 році він переїхав до дядька та став мешкати з ним, доглядати його.

Вказане приводить суд до висновку про те, що ОСОБА_1 на 24 серпня 1991 року постійно проживав на території України.

Встановлення факту проживання на території Україні заявнику необхідно для отримання паспорта громадянина України.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факті , що мають юридичне значення.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 315, 319 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В

Заяву ОСОБА_1 , про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Рішення суду набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи , якщо апеляційну справу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, відповідно та в порядку і строки , визначені ст. 354 ЦПК України.

Суддя: В. О. Головін