ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3314/24 Справа № 204/2387/23 Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 30 листопада 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Акціонерне товариство Сенс Банк про стягнення попередньої оплати за товар, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищевказаним позовом посилаючись на те, що 10 грудня 2021 року між нею та АТ «Альфа-банк», після зміни найменування є АТ «СЕНС БАНК» укладено кредитний договір № , за умовами якого одержала споживчий кредит у розмірі 37852,50 грн., для придбання твердопаливного котла у ФОП ОСОБА_1 . В той же день, на особистий рахунок ФОП ОСОБА_1 банком було перераховано грошові кошти для купівлі-твердопаливного котла у розмірі 36050,00 грн.

Вказує, що до теперішнього часу умови усного договору купівлі-продажу твердопаливного котла між нею та відповідачем не виконані, сплачені грошові кошти не повернуто, у зв`язку з цим, відкрито кримінальне провадження № 0000381 за ознаками ч. 1 ст. 190 КК України.

Оскільки відповідач у добровільному порядку не виконав умови договору купівлі-продажу твердопаливного котла та не повернув сплачені грошові кошти, вимушена звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів про стягнення з відповідача попередньої оплати за товар у розмірі 36050,00 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 30 листопада 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 36050,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю підстав для задоволення позову, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів виконання укладеного договору купівлі-продажу та поставив позивачу товар, як і не надав суду доказів повернення сплачених грошових коштів у розмірі 36050,00 грн. у рахунок оплати за придбаний товар.

Не погодившись з рішення суду ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду, справу направити на новий розгляд до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що було ухвалено внаслідок неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи. Зазначає, що судом першої інстанції розглянуто справу з порушення територіальної підсудності справи, оскільки він є внутрішньо переміщеною особою та проживає у м.Івано-Франківську, а тому позов повинен бути пред`явлено саме до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно із частиною 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Судом встановлено, що 10 грудня 2021 року між ОСОБА_2 та АТ «Альфа-Банк», після зміни найменування є АТ «СЕНС БАНК» укладено кредитний договір №402214470, за умовами якого отримала на споживчі цілі 37852,50 грн. з кінцевим терміном повернення 13 березня 2023 року, взявши на себе зобов`язання щомісячного повернення часток кредиту.

13 березня 2023 року шляхом перерахунку на особистий рахунок ФОП ОСОБА_1 , банком було перераховано грошові кошти у розмірі 36050,50 грн., для купівлі твердопаливного котла, що підтверджується випискою АТ «СЕНС БАНК».

Згідно п.3 Кредитного договору, кредит надається позичальнику для оплати/часткової оплати товарів згідно з переліком, що вказаний у специфікації № 402214470 від 10 грудня 2021 року у загальній сумі 36050,00 грн., шляхом переказу на рахунок ФОП ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «ПриватБанк», код ЄДРПОУ .

Згідно довідки АТ «Альфа-банк» від 15 вересня 2022 року ОСОБА_2 не має заборгованості за кредитним договором №402214470 від 10 грудня 2021 року. Отже, ОСОБА_2 належним чином виконано зобов`язання, оплативши товар за договором купівлі-продажу, відтак позивач вправі була очікувати належного виконання відповідачем своїх зобов`язань з виготовлення і передачі твердопаливного котла.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань, ОСОБА_2 звернулася до правоохоронних органів із заявою про злочин на підставі чого відкрито кримінальне провадження № 0000381 за ознаками ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Стаття 526 Цивільного кодексу України регламентує, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ст. ст. 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

З викладеного убачається, що між сторонами виникли договірні зобов`язання з приводу купівлі-продажу товару.

Чинним законодавством не встановлено обов`язку для сторін щодо укладання договору купівлі-продажу товару в письмовій формі, лише для договорів купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна.

Відповідно до ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 918/631/19 вказала, що виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17).

Судом першої інстанції встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору купівлі-продажу твердопаливного котла, доказів передачі відповідачем товару у власність позивача або повернення сплачених коштів за товар, відповідачем суду не надано. Відповідач суду першої інстанції не надав належних та допустимих доказів того, що він на виконання укладеного між сторонами договору купівлі-продажу поставив позивачу товар, як і не надав суду доказів повернення позивачу сплачених грошові коштів у розмірі 36050,00 грн. у рахунок оплати за придбаний товар.

Проаналізувавши зміст рішення суду першої інстанції з точки зору застосування норм права, які стали підставою для позову по суті, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалене рішення відповідно до встановлених ним обставин на підставі наданих доказів, які мають індивідуальний характер. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання обґрунтованості висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить із того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується колегія суддів про те, що відповідачем порушено істотні умови договору купівлі-продажу твердопаливного котла та не повернуто сплачених грошових коштів за товар, що у свою чергу, є підставою для стягнення з відповідача грошових коштів за сплачений товар.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції порушено територіальну підсудність справи у розумінні положень ч.1 ст.27 ЦПК України, оскільки будучи внутрішньо переміщеною особою фактично проживає у м.Івано-Франківську, а тому справа повинна розглядатися саме у Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до ч.5 ст.28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Колегія суддів звертає увагу, що розпорядженням Голови Верховного Суду №1/0/9/22 від 06 березня 2022 року змінено підсудність судових справ з Волноваського районного суду Донецької області до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, у даній справі позов пред`явлено за належною територіальною підсудністю справи, оскільки місце реєстрації позивача та місцем виконання договору купівлі-продажу твердопалевного котла є Волноваський район Донецької області, територіальна підсудність суду, який би мав розглядати дану справу, змінена на Красногвардійський районний суду м.Дніпропетровська.

Доводи відповідача про те, що справа підлягала передачі за підсудністю до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, необґрунтовані.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив вимоги позову, є необґрунтованими, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для скаржника, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 ст. 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду в оскарженій частині слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені відповідачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 30 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Суддя: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна