УХВАЛА

15 липня 2024 року

м. Київ

справа № 202/7809/23

провадження № 61-9305ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк», на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2023 року, додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська

від 30 жовтня 2023 року, постанову Дніпровського апеляційного суду

від 29 травня 2024 року та додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду

від 12 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів),

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі - АТ «Акцент-Банк») про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня

2023 року позов ОСОБА_1 задоволено. Застосовано наслідки нікчемності правочину до договору фінансового лізингу від 11 березня 2021 року

№ АРТЕ273213АЯВА, стягнуто з АТ «Акцент-Банк» на користь

ОСОБА_1 348 738,90 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська

від 30 жовтня 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з АТ «Акцент-Банк» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі

19 704,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 травня 2024 року апеляційну скаргу АТ «Акцент-Банк» залишено без задоволення. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2023 року та додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2023 року залишено без змін.

Додатковою постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 червня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 547,20 грн.

У червні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ «Акцент-Банк», на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2023 року, додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2023 року, постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 травня 2024 року та додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 червня 2024 року.

Касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки у порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Абзацом першим частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень АТ «Акцент-Банк» указує пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, проте посилаючись на вказану підставу, заявник не зазначає щодо якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права щодо якої відсутній висновок та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 904/3807/19.

Посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення на обґрунтування випадків (випадка), перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

Отже, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк», на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2023 року, додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська

від 30 жовтня 2023 року, постанову Дніпровського апеляційного суду

від 29 травня 2024 року та додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду

від 12 червня 2024 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець