Справа № 939/1298/24
РІШЕННЯ

Іменем України

23 липня 2024 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді - Герасименко М.М.,

за участі секретаря Рассказової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 19 жовтня 2002 року. Від шлюбу мають двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сімейне життя не склалося через несумісність характерів і різні погляди на подружні відносини. Хоча вони й проживають на даний час в одній квартирі, проте як чужі люди, на ґрунті чого між ними виникають постійні конфлікти, свідками яких стають діти, що вкрай негативно впливає на їх емоційний стан. Спору щодо місця проживання дітей між ними немає. Питання стосовно утримання дітей буде вирішуватися окремо. З огляду на вказані обставини просила шлюб із ОСОБА_2 розірвати.

29 травня 2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання.

24 червня 2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому висловлено незгоду із обставинами вказаними в позовній заяві. Вказує, що непорозуміння між ним і дружиною виникли на ґрунті фінансових питань. Дружина почала наполягати, щоб він (відповідач) влаштувався на ще одну роботу, оскільки їй не вистачає коштів, однак він відмовився, оскільки має проблеми зі здоров`ям і йому потрібно мати час на проходження лікування. Однак дружина ці обставини до уваги не прийняла та почала постійно дорікати, що чоловік повинен забезпечувати сім`ю, а не лікуватися і витрачати гроші на ліки. Дружина взагалі перестала з ним (відповідачем) спілкуватися, оскільки з її слів він став її дратувати. Просив відмовити в задоволенні позову в зв`язку з його необґрунтованістю.

За ухвалою суду від 25 червня 2024 року було ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони з 19 жовтня 2002 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Федорівською сільською радою Малинського району, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 8).

Від шлюбу мають двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 9, 10).

Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Пунктом 9 статті 7 Сімейного Кодексу України передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності, відповідно до моральних засад суспільства

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Як зазначено у статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

За змістом ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як убачається з пояснень сторін, сімейне життя у них не склалося, вони не підтримують сімейних відносин і не ведуть спільне господарство, бажання до примирення відсутнє.

За таких обставин, суд вважає, що сім`я сторін фактично розпалась і шлюб між ними існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім`ї суперечить інтересам позивача, в зв`язку з чим, шлюб між ними повинен бути розірваний.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати в розмірі 1 211 гривень 20 копійок.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_2 , зареєстрований 19 жовтня 2002 року Федорівською сільською радою Малинського району (актовий запис № 6), розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 24 липня 2024 року.

СуддяМ.Герасименко