Справа № 195/1197/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" липня 2024 р. смт.Томаківка Дніпропетровської області

Суддя Томаківського районного суду Дніпропетровської області Кондус Л.А., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до Південно-східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги в особі працівника центру Стець М.М. про визнання дій відповідача неправомірними, та стягнення матеріальної та моральної шкоди-

ВСТАНОВИВ:

18.07.2024 року до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов в порядку цивільного судочинства ОСОБА_1 до Південно-східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги в особі працівника центру Стець М.М. про визнання дій відповідача неправомірними, та стягнення матеріальної та моральної шкоди в якому позивач заявляє такі позовні вимоги:

Визнати дії відповідача щодо захисту її немайнових прав, а саме не складання у строк касаційної скарги для подання її у визнаний законом строк до Касаційного цивільного суду та цим умисного не захисту її прав та законних інтетресів - неправомірними.

Стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у сумі 1 263 185 грн., та моральну шкоду у сумі 4 000 000 грн.

Ознайомившись з матеріалами справи, приходжу до наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір у розумінні п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст.4 КАС України).

Ключовим для розуміння поняття "суб`єкт владних повноважень" та формування адміністративними судами практики став лист Верховного Суду України від 26 грудня 2005 року № 3.2.-2005 "Щодо застосування господарськими судами України положень процесуального законодавства стосовно розмежування компетенції між спеціалізованими адміністративними і господарськими судами", в якому Верховний Суд України зазначив, що необхідною та єдиною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення цим суб`єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб`єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Суть спірних правовідносин в даному позові, виходячи із обгрунтування позовних вимог, полягає в незгоді позивача з рішенням відповідача про припинення надання йому безоплатної вторинної правової допомогою з посиланням на ст. 30 Закону України «Про безоплатну правову допомогу».

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що виникнення спірних правовідносин обумовлено оскарженням рішенням відповідача при вирішенні питання, яке в силу законодавчих приписів належить до його виключної компетенції, а тому законність таких дій (бездіяльності) органу державної влади, підлягає перевірці адміністративним судом.

Таким чином враховуючи вищевикладене, вимоги діючого законодавства та предмет позову, суддя приходить до висновку, що спірні правовідносини мають ознаки публічно-правових, позовна заява за предметно-територіальною юрисдикцією підсудна окружному адміністративному суду та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Слід відзначити, що позови про оскарження дій, рішення чи бездіяльності Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги неодноразово вирішувались судами адміністративної юрисдикції за правилами адміністративного судочинства, про що свідчить постанова Верховного Суду від 24.01.2020 в справі №816/1462/17.

Згідно ч.1 ст. 188 ЦПК України визначено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Так ч. 3 ст. 30 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» визначено, що рішення Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 20 цього Закону, може бути оскаржене разом з поданням відповідною особою позовної заяви про захист або відновлення її прав у спорі (справі), для вирішення якого така допомога запитувалася, до суду, в який подана така позовна заява.

Така скарга розглядається судом протягом п`яти днів з дня її надходження до суду. У разі необхідності така скарга може бути розглянута в судовому засіданні з викликом позивача та/або представника Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд в ухвалі про відкриття провадження у справі визнає оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги:

1) призначити позивачу адвоката, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі за контрактом, у порядку, визначеному цим Законом;

2) відшкодувати позивачу (за його заявою з наданням відповідних підтверджуючих документів) понесені ним витрати на правову допомогу, пов`язану з підготовкою та поданням позовної заяви, в розмірі, що не може перевищувати відповідний розмір оплати діяльності суб`єктів надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Отже така скарга (а не позов), може бути вирішена при відкритті провадження в справі та пов`язана з прийняттям Центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги рішення про відмову особі в наданні безоплатної вторинної правової допомоги.

Враховуючи наведене та керуючись, ст. ст. 186,272 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Південно-східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги в особі працівника центру Стець М.М. про визнання дій відповідача неправомірними, та стягнення матеріальної та моральної шкоди- відмовити.

Роз`яснити позивачу право звернення з даним позовом за предметно-територіальною юрисдикцією до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачу.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення особі відповідної ухвали суду.

Суддя: Л. А. Кондус