С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
___________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/2215/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

І. Вступна частина

01 травня 2024 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Левіцької Н.О.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів.

ІІ. Описова частина

У вересні 2023 року Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогами про стягнення безпідставно набутих коштів в розмірі 50000 гривень, а також інфляційних втрат за час безпідставного користування нею вказаними коштами в сумі 4024,35 гривень, а також 1467,12 гривень - 3% річних за цей же період.

Свої вимоги Позивач мотивує тим, що з метою участі в інвестиційному проекті, який мав би принести суттєвий прибуток, за рекомендацію інших осіб, він погодився перерахувати на банківський рахунок ОСОБА_2 суму в розмірі 50000 гривень з подальшим оформленням договірних відносин в письмовому порядку.

16 вересня 2022 року Позивач, як він зазначає, перерахував вказану суму Відповідачці, хоча жодного договору на той час не було. В подальшому договір також не був укладений, спілкування з приводу інвестиційної діяльності припинилось, а вимоги про повернення коштів залишені Відповідачкою без уваги.

Враховуючи відмову Відповідачки добровільно повернути кошти, Позивач, посилаючись на безпідставність набуття нею коштів, просить їх стягнути в примусовому порядку, а також інфляційні втрати та 3% річних за період користування нею його коштами.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином. За згоди сторони Позивача суд визнав за можливе розглядати справу у відсутність ОСОБА_2 із постановленням заочного рішення на підставі наявних матеріалів.

ІІІ. Мотивувальна частина

Заслухавши пояснення Позивача та його представника, дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 16 вересня 2022 року ОСОБА_1 було перераховано на банківський рахунок ОСОБА_2 суму в розмірі 50000 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією. (а.с. 8)

З пояснень Позивача встановлено, що вказаний платіж був здійснений на виконання умов інвестиційного договору, який мав би бути укладений між сторонами в подальшому, проте так і не був укладений.

Таким чином, грошові кошти в розмірі 50000 гривень були отримані ОСОБА_2 без належної правової підстави. Відповідачкою цих обставин не спростовано.

Згідно зі ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Ці положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Ці положення застосовуються також до вимог про:

1)повернення виконаного за недійсним правочином;

2)витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3)повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4)відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

За фактичними обставинами справи Відповідачка не вчиняла, а Позивач не приймав виконання будь-яких робіт (послуг), не отримував жодного майна та інших додаткових благ для себе або третіх осіб, що давало б підстави оцінювати спірні правовідносини як договірні за відсутності письмового договору.

Таким чином, вимоги про стягнення з ОСОБА_2 суми безпідставно отриманих нею коштів в розмірі 50000 гривень є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Стаття 625 Цивільного кодексу України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює окремі види зобов`язань (п. 26 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 758/1303/15-ц ).

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 по справі №910/10156/17, від 16.05.2018 по справі № 686/21962/15-ц, суд касаційної інстанції застосував до спірних правовідносин положення статті 625 ЦК і навів правовий висновок про те, що у наведеній нормі визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт), тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

У постанові від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що термін "користування чужими грошовими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх (пункт 6.20).

Таким чином, у справі №910/1238/17 Великою Палатою Верховного Суду чітко розмежовано поняття "проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами" та "проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами", причому останні проценти кваліфіковано саме в якості плати боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, врегульованої частиною другою статті 625 ЦК України.

За змістом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно набутих або збережених грошових коштів, нараховуються 3% річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, оскільки боржником порушено позадоговірне (деліктне) грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України.

Таким чином, починаючи з 16.09.2022 у Позивача виникло право нарахувати 3% річних та інфляційні втрати на суму отриманих Відповідачкою коштів, оскільки кошти не були йому повернуті.

Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за період з 16.09.2022 по 11.09.2023 (межі позовних вимог), наданий Позивачем, судом перевірено та є вірним. Так, з Відповідачки підлягають стягненню:

-1467,12 гривень - 3% річних за користування чужими грошовими коштами;

-4024,35 гривень - інфляційні втрати.

Вимоги про стягнення вказаних сум суд вважає обгрунтованими, а тому вони також підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з ОСОБА_2 та користь Позивача підлягає судовий збір в розмірі 1073,60 гривень.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору №05-09-23/02 про надання правової (правничої) допомоги від 05.09.2023, укладеного з адвокатом Здоровцем С.В., згідно з пунктом 3.1 якого правнича допомога у спорі з ОСОБА_2 оцінена в 18000 гривень. Крім того, Позивачем надано копію платіжної інструкції від 07.09.2023 у підтвердження фактичної оплати наданих адвокатом послуг.

Відповідачем не подано заперечень з приводу витрат Позивача на правничу допомогу, у зв`язку з чим суд не має підстав для їх зменшення.

IV. Резолютивна частина

Керуючись статтями 1212 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму безпідставно набутих коштів в розмірі 50000 гривень, а також інфляційні втрати в розмірі 4024,35 гривень та 3% річних в розмірі 1467,12 гривень, а всього - 55491,47 гривень.

2.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з розглядом справи, в загальному розмірі в розмірі 1973,60 гривень.

3.Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

4.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ,РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя: