Справа № 183/3669/24
№ 2/183/2439/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 червня 2024 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Дубовенко І.Г.,
за участю секретаря судового засідання Коваленко Л.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності, суд -
Позивач звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову позивач посилався на те, що він, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 10 березня 1995 року згідно з Законом «Про приватизацію державного житлового фонду» отримали свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Свідоцтво про приватизацію видане за підписом керівника органу приватизації на підставі розпорядження (наказу) від 02 березня 1995 рок № 7348. Вказана квартира зареєстрована Фондом комунального майна в м. Сєвєродонецьк на праві спільної сумісної власності про що здійснений запис в реєстрову книгу за №7475 з відміткою про реєстрацію Сєвєродонецьким міським бюро технічної інвентаризації № 331 від 25 квітня 1996 року. 28 січня 2014 року позивач отримав свідоцтва про право на спадщину законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на частину вищевказаної квартири, а також після смерті батька - ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1/6 вищевказаної квартири. Вказані свідоцтва видані державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелицею Ю.М.. Також ці відомості були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У зв`язку із повномасштабним вторгненням 24 лютого 2022 року РФ на територію України, м.Сєвєродонецьк Луганської області - є тимчасово окупованим, що змусило позивача виїхати на територію України, що підконтрольна українській владі, є внутрішньо-переміщеною особою. Як стало відомо позивачу, його квартира була пошкоджена. Звернувшись до реєстратора з заявою щодо реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав - рішенням № 71052614 від 09.01.2024 року йому було відмовлено у проведенні реєстраційних дій, через те, що подані документи не дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, оскільки не підтверджено реєстрацію права власності у зв`язку з відсутністю паперових носіїв та перебування приміщення БТІ на окупованій території. Через відсутність зареєстрованого права власності на майно позивача - останній позбавлений можливості навіть заявити свої права на отримання компенсації від пошкодження такого майна. Іншого способу захисту права власності позивача, ніж як звернення із даним позовом, на даний момент не існує, тому просить суд позов задовольнити у повному обсязі.
Відповідач відзив на позов не подав.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2024 року провадження у справі відкрите, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче провадження.
21 травня 2024 року ухвалою суду закрите підготовче провадження та справу призначено до розгляду.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечують проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені судом.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши підстави позову, докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.
З копії свідоцтва про право власності на житло від 10 березня 1995 року вбачається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 отримали свідоцтво про право спільної (сумісної) власності на квартиру АДРЕСА_1 . Свідоцтво про приватизацію видане згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» за підписом керівника органу приватизації на підставі розпорядження (наказу) від 02 березня 1995 рок № 7348. Вказана квартира зареєстрована Фондом комунального майна в м. Сєвєродонецьк на праві спільної сумісної власності про що здійснений запис в реєстрову книгу за №7475 з відміткою про реєстрацію Сєвєродонецьким міським бюро технічної інвентаризації № 331 від 25 квітня 1996 року (а.с.28-29).
Згідно свідоцтва про право на спадщину законом виданого 28 січня 2014 року державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелицею Ю.М., ОСОБА_1 отримав спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на частину на квартиру АДРЕСА_1 . (а.с. 30)
Згідно свідоцтва про право на спадщину законом виданого 28 січня 2014 року державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелицею Ю.М., ОСОБА_1 отримав спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/6 частину на квартиру АДРЕСА_1 . (а.с. 33)
19 лютого 2024 року Сєвєродонецькою міською військовою адміністрацією Сєвєродонецького району Луганської області ОСОБА_1 щодо надання інформації про право власності на об`єкти нерухомого майна, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровані до 1 січня 2013 року повідомлено, що вся матеріально-технічна база КП Сєвєродонецьке БТІ станом на 24.02.2022 року була розташована у м.Сєвєродонецьк Луганської області. Інформація щодо об`єктів нерухомого майна зберігалась в архіві підприємства на паперових носіях (переведення архівних даних в електронний формат законодавство не вимагало). Оскільки приміщення підприємства зазнало значних руйнувань, а територія Сєвєродонецької територіальної громади на сьогоднішній день є окупованою, підприємство не може виконувати свої функції, в тому числі надавати інформацію про об`єкти нерухомого майна, яка була наявна в архівних справах (а.с. 23).
Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Смішко А.М. за № 71052614 від 09.01.2024 року ОСОБА_1 було відмовлено у проведенні реєстраційних дій, через те, що відповідачем не підтверджено реєстрацію права власності у зв`язку з відсутністю паперових носіїв та перебування приміщення БТІ на окупованій території (а.с. 21).

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено вимогами ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 5 ЦК України - визначено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Так, статтею 86 ЦК України (1963 року) визначено, що право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. Власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна. Усі форми власності є рівноправними. Відносини власності регулюються Законом України «Про власність» цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про власність» (в редакції 09.04.1994 року), передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 18.02.2015 у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 07.10.2015 у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, утому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , право власності зареєстроване у встановленому законом порядку станом на 1995 рік. В той же час на сьогоднішній день за відсутності відповідних підтверджень зареєстрованого права власності відповідним БТІ - позивач позбавлений можливості, як зареєструвати своє право власності у встановленому законом порядку на сьогодні так здійснити інші дії, стосовно майна, що йому належить, а тому позовні вимоги позивача - підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 258-259, 263-268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з моменту отримання ним копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 , адреса електронної пошти: відсутня).

Відповідач: Сєвєродонецька міська військова адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області (, адреса місцезнаходження: бул. Дружби народів, будинок 32, м. Сєвєродонецьк, Луганської області, 93400, адреса електронної пошти: ).

Рішення суду складено і підписано 20 червня 2024 року.

Суддя І.Г.Дубовенко