Справа № 153/843/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2024 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Скаковської І.В.,

за участю секретаря судового засідання Ремізової Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в смт. Томашпіль цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович та приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не пілягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ :

В червні 2024 року ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом відповідно до якого просить визнати виконавчий напис від 05 жовтня 2020 року № 64902 вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з позивача, на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» заборгованості за кредитним договором № 010/0826/82/0074292 від 20 листопада 2012 року в сумі 11377,26 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Позовна заява мотивована тим, що 30 травня 2024 року позивачу було заблоковано його банківські картки. Як стало відомо причиною блокування банківських карток є те, що приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. на підставі заяви представника ТОВ «ФК АЛАНД» було відкрито виконавче провадження ВП № 64124100, так як приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис № 64902 від 05 жовтня 2020 року про стягнення з позивача заборгованості в сумі 11377,26 грн. на користь ТОВ «ФК «АЛАНД».

Крім того позивач вказує, що жодних правовідносин із відповідачем не мав, жодної кореспонденції від нього не отримував, а також жодних нотаріально посвідчених правочинів, на підставі яких міг бути вчинений виконавчий напис, не вчиняв.

Вважає, що виконавчий напис є протиправним, тобто таким, що винесений з порушенням чинного законодавства та не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 12 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Станом на 10 липня 2024 року відзив на позов від відповідача ТОВ «ФК«АЛАНД» до Томашпільського районного суду Вінницької області не надійшов, про відкриття та розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження по справі останній був належним чином повідомлений, заперечень на позов не подав.

Представники третьої особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та Приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О.В., про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися завчасно заперечень на позов не надали.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що 20 листопада 2012 року між позивачем та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» підписано кредитний договір № 010/0826/82/0074292, даний договір нотаріально не посвідчений.

Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. на підставі вище вказаного договору було вчинено виконавчий напис № 64902 від 05 жовтня 2020 року відповідно до якого стягнуто з позивача на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» заборгованості за кредитним договором у сумі 11377,26 грн. (а.с.9).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. 13 січня 2021 року було відкрито виконавче провадження ВП № 64124100 на підставі вказаного виконавчого напису.(а.с.10-11).

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного суду від 06.05.2020 у справі №320/7932/16-ц.

Правовий висновок Великої Палати Верховного суду викладений у постанові від 21.09.2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) містить наступні висновки: Перелік документів було змінено постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (надалі - постанова 662). Однак потім - Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 вищезазначену постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входив на час вчинення виконавчих написів - до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. При вчиненні виконавчих написів приватний нотаріус неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою суду.

Відповідачем не доведено, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, посвідчений нотаріально, тому приватний нотаріус підстав для вчинення виконавчого напису не мав.

Вчиняючи виконавчий напис № 64902 від 05 жовтня 2020 року, нотаріус неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, що на той час уже був нечинним згідно постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14.

З урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду в справі №910/10374/17 від 21.09.2021, встановлено порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, а це є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, суд приходить до висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 7, 12, 13, 81, 89, 141, 244, 263, 273 ЦПК України, суд,-Керуючись ст.ст.2,4,12,13,76-82,141,263-265,268 ЦПК України, ст. ст.16,18 ЦК України,ЗУ «Про нотаріат» від 02.09.1993р. №3425-XII, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович та приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не пілягає виконанню, задовольнити.

Визнати виконавчий напис зареєстрований за № 64902 вчинений 05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фанансова компанія «АЛАНД» заборгованості за кредитним договором № 010/0826/82/0074292 від 20 листопада 2012 року в сумі 11377,26 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. В. Скаковська

Повний текст рішення виготовлено 12 липня 2024 року.