ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1157/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/7896/23 Категорія: 304080000 Булгакова Г.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Карпенко О.В., Василенко Л.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 травня 2024 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» ( далі ПрАТ «СК «Арсенал Страхування») до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Група Компаній «Автострада» про стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в :

У серпні 2023 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування»звернулося до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.09.2020 між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТОВ «СП «Автострада» було укладено договір страхування наземного транспорту № 446/20-Т/Ц5, згідно з яким ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Renault Logan» д.н.з. НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

18.05.2021 у м. Черкаси по вул. Смілянська сталася дорожньо-траспортна пригода за участю автомобіля «Renault Logan» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Дана ДТП сталася в результаті порушення водієм автомобіля «Nissan Qashqai», д/н. НОМЕР_3 ОСОБА_1 Правил дорожнього руху.

Згідно з Висновком № 61 від 04.06.2021, наданим ФОП ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Renault Logan» д.н.з. НОМЕР_1 склала 174 387,39 грн.

Проте, відповідно до Рахунку № від 26.05.2021, наданого ТОВ «Автогор», вартість відновлювального ремонту даного автомобіля склала 171 535,70 грн.

Відповідно до умов договору страхування позивач відшкодував витрати на ремонт автомобіля на рахунок ТОВ «Автогор» в сумі 171 535,70 грн.

Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки автомобіля «Nissan Qashqai», д/н. НОМЕР_4 була застрахована в ТДВ «СГ «Оберіг» (Поліс № ЕР-201110854), позивач мав право зворотної вимоги до зазначеного товариства.

Полісом № ЕР-201110854 передбачено ліміт відповідальності 130 000,00 грн., франшизу в розмірі 0,00 грн.

ТДВ «СГ «Оберіг» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 130 000,00 грн.

Отже, невідшкодованою залишається частина збитку в розмірі 41 535,70 грн. яка підлягає стягненню з відповідачки. 04.01.2022 позивач надіслав на адресу відповідача претензію про відшкодування збитку, однак, дану претензію остання залишила без уваги.

На підставі викладеного ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» просило суд стягнути з ОСОБА_1 , в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування 41 535,70 грн., а також 2 684,00 грн. судового збору.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 травня 2024 року відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в матеріалах справи знаходиться розширена довідка ДТП та копія протоколу про адміністративне правопорушення ААБ № 108651, відповідно до змісту яких водій забезпеченого транспортного засобу Renault Logan, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 не пройшов медичний огляд на стан сп`яніння, чим порушив п. 25.1.6 Договору добровільного страхування.

В матеріалах справи відсутній акт огляду, підписаний ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТОВ «СП «Автострада» з обох сторін, який би підтвердив відновлення пошкодженого транспортного засобу.

Відповідно до 28.4.8 Договору, страховик відмовляє у виплаті страхового відшкодування, якщо страхувальник у разі виникнення подій за ризиками, що передбачені п. 22.2.2.-22.2.3 Договору, не пред`явив страховику ТЗ або його залишки.

Таким чином, потерпіла особа (водій ТЗ), автомобіль якого було застраховано згідно з договором добровільного страхування № 446/20-Т/Ц5 від 03.09.2020 «ALL RISKS», не виконала його умови. В свою чергу, позивач як сторона цього ж договору проігнорувала такі обставини, та прийшла до добровільного рішення сплатити страхове відшкодування. При цьому обидві сторони договору знехтували основоположними принципом за якого договір є обов`язковим для виконання. Позивач мусив відмовити в виплаті страхового відшкодування, з підстав визначених умовами договору страхування.

Крім того, судом зазначено, що обов`язковою вимогою до висновку експерта є вказівка на те, що останній обізнаний про відповідальність та висновок підготовлений для подання до суду.

Судовий експерт-автотоварознавець ОСОБА_3 у висновку автотоварознавчого дослідження № 61 від 04.06.2021 не поставив підпис про обізнаність про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку. Крім того, висновок також не містить приміток, що він підготовлений для подання до суду.

Отже, висновок № 61 від 04.06.2021 не може використовуватись судом, як допустимий доказ.

Також судом зазначено про те, що порівнявши рахунок № від 26.05.2021 та акт виконаних робіт № АВ-К-04929 від 31.08.2021 було встановлено, що вони суперечать один одному. Так, загальна вартість ремонту як в рахунку, так і в акті виконаних робіт співпадає та дорівнює 171 535,70 грн. Однак, роботи які були необхідні для відновлення автомобіля за рахунком становлять 42 352,00 грн. без ПДВ, вартість нормо/години роботи складала 300,00 грн. В той час як за актом виконаних робіт ті самі відновлювальні роботи вартували дорожче, а саме 61 399,80 грн. з ПДВ, вартість нормо/години роботи складала 333,33 грн. Вартість запчастин в свою чергу зменшилась, в рахунку вона складала 119 050,37 грн., а в акті виконаних робіт 110 135,90 грн.

Крім того, позивачем не надано установчих документів ТОВ «Автогор», які б підтверджували, що останні є платниками ПДВ, у зв`язку з чим, суд не має змогу встановити чи правомірно було сплачено страховиком розмір ПДВ, оскільки за відсутності проведення відновлювальних робіт на СТО платника ПДВ, податкові зобов`язання не виникають, а відтак ні страховик, ні винна особа розмір ПДВ сплачувати не зобов`язані.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятим із неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що в частині застосування п. 25.1.6. та п.28.4.18, пунктів Договору страхування №446/20-Т/Ц5 від 03.09.2020 року, то вказані пункти застосовуються у разі, коли у водія присутні ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. В даному випадку, працівниками патрульної поліції не було встановлено ознак сп`яніння у ОСОБА_2 , у разі встановлення протилежного, працівниками патрульної поліції було б складено на нього протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. В інших випадках огляд є необов`язковим.

Стосовно посилання суду, що відповідно до 28.4.8. договору, страховик відмовляє у виплаті страхового відшкодування, якщо страхувальник у разі виникнення подій за ризиками, що передбачені п. 22.2.2.-22.2.3 договору, не пред`явив страховику ТЗ або його залишки, то позивач вказує, що відповідно до п. 28.4.8 договору, пошкоджене ТЗ було оглянуто після ДТП, про що був складений протокол огляду транспортного засобу, який міститься у Висновку №61 від 04.06.2021.

Стосовно посилання суду про відсутність у Висновку №61 від 04.06.2021 року наданого судовим експертом-автотоварознавцем ОСОБА_3 посилання про обізнаність про кримінальну відповідальність, зазначають, що даний висновок було надано суду на підставі ст. 106 ЦПК України.

Щодо встановлених судом суперечностей у рахунку та акті виконаних робіт, то ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» зазначає, що рахунок № від 26.05.2021 ТОВ «Автогор» на суму 171535,70 грн., наданий без зазначення ПДВ та знижок, у той же час Акт виконаних робіт №АВ-К-04929 від 31.08.2021 року на суму 171535,70 грн., наданий з зазначенням ПДВ та зі знижками на послуги у розмірі 10%, на матеріали 5%.

Зазначено, що будь-яке СТО, завжди закуповує запчастини/матеріали з ПДВ і не вказавши їх у вартості відновлювального ремонту, призведе до понесення збитків СТО.

В даному спорі виплата страхового відшкодування по договору майнового страхування була сплачена на рахунок СТО, тобто є факт оплати на проведення ремонту пошкодженого ТЗ.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Блізнєцов Є.А. вказує, що ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснило відшкодування всупереч умовам власно підписаного договору, тому в задоволенні позовних вимог повинно бути відмовлено в повному обсязі. Вказані правовідносини повинні розглядатися в межах іншого судового провадження учасниками якого повинні бути страховик (ПрАТ «СК «Арсенал Страхування») та страхувальник (ТОВ «СП «Автострада»).

Крім того, на думку сторони відповідача, витрати страховика не складають 171 535,70 грн., оскільки пошкоджені запчастини мають певний грошовий вираз та повинні бути вирахувані із загального матеріального збитку, задля дотримання принципу відшкодування реального збитку. Таким чином, зазначені позивачем витрати не доведені.

Зазначає, що у висновку № 61 від 04 червня 2021 року, складеного судовим експертом Березовським А.А. відсутнє зазначення про обізнаність останнього за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду.

Крім того, даний висновок експерта неможливо приймати як належний, допустимий та достовірний доказ, оскільки експертом було порушено приписи Національного стандарту №1, зокрема розраховано матеріальний збиток не на дату дорожньо-транспортної пригоди (18 травня 2021 року).

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та судом першої інстанції встановлено, що 03.09.2020 між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» (страхових) та ТОВ «СП «Автострада» (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «ALL RISKS» № 446/20-Т/Ц5, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль Renault Logan, 2020 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

18.05.2021 о 13 год. 30 хв. в м. Черкаси, по вул. Смілянська, 86 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Nissan Qashqai, д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 , автомобіля Renault Logan, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Renault Laguna, д.н.з. НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_4 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.06.2021, яка набрала законної сили 30.06.2021, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Частинами 4, 6 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не потребує доведенню.

При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір (частки) відшкодування (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц).

Згідно з Висновком автотоварознавчого дослідження № 61, складеного 04.06.2021 судовим експертом - автотоварознавцем Березовським А.А. на замовлення ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Renault Logan, р.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження останнього під час ДТП, що мала місце 18.05.2021 складає 174 387,39 грн.

Відповідно до рахунку № від 26.05.2021, наданого ТОВ «Автогор», вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault Logan, д.н.з. НОМЕР_1 , склала 171 535,70 грн.

14.06.2021 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» складено страховий акт № 006.01036921-1, згідно якого визначено суму страхового відшкодування в розмірі 171 535,70 грн., яку 15.06.2021 перераховано на рахунок ТОВ «Автогор».

Судом також встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільна-правова відповідальність ОСОБА_1 , як водія автомобіля Nissan Qashqai, д.н.з. НОМЕР_4 , була застрахована у ТДВ «СГ «Оберіг» відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201110854. Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 260 000,00 грн., страхова сума за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000,00 грн., розмір франшизи 0,00 грн.

18.06.2021 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулося до ТДВ «СГ «Оберіг» із претензією про виплату в порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» страхового відшкодування у розмірі 171 535,70 грн.

27.10.2021 ТДВ «СГ «Оберіг» перераховано на корить ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» страхове відшкодування у розмірі 130 000,00 грн.

Отже, різниця між фактичним розміром шкоди, яка була виплачена ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на відновлювальний ремонт транспортного засобу (171 535,70 грн.) та сумою страхового відшкодування, виплаченого ТДВ «СГ «Оберіг» (130 000,00 грн.) становить 41 535,70 грн.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частин другої, п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з положеннями пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

При цьому згідно з положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 993 ЦК України, статтею 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17, від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц та від 19 липня 2021 року у справі № 206/3219/15-ц (провадження № 61-19062св20).

Подібні за змістом висновки, зокрема щодо застосування положень частини другої статті 1192 ЦК України, викладено у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 265/5388/20 (провадження № 61-14462св21), від 18 травня 2022 року у справі № 761/11792/16-ц (провадження № 61-42292св18), від 20 червня 2022 року у справі № 156/1162/20 (провадження № 61-19св22).

Щодо висновків суду в частині визнання події страховим випадком та виплати позивачем ОСОБА_2 страхового відшкодування.

Суд першої інстанції посилаючись на помилковість дій страховика щодо виплати страхового відшкодування вказав на ту обставину, що ОСОБА_2 не пройшов медичний огляд на стан сп`яніння, чим порушив п. 25.1.6 Договору добровільного страхування.

Відповідно до довідки ДТП та копії протоколу про адміністративне правопорушення ААБ № 108651, водій забезпеченого транспортного засобу Renault Logan, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 не пройшов медичний огляд на стан сп`яніння.

Такими діями ОСОБА_2 на переконання суду першої інстанції порушив п. 25.1.6 Договору добровільного страхування, а тому страховик повинен був відмовити йому у страховій виплаті.

Відповідно до п. 25.1.6 Договору, в разі настання передбаченої п. 22.2 Договору події, страхувальник зобов`язаний при дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) пройти огляд на стан сп`яніння в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Згідно з п. 28.4.18 Договору, страховик відмовляє у виплаті страхового відшкодування, якщо страхувальник (водій застрахованого ТЗ) не виконав обов`язок пройти медичний огляд на стан сп`яніння в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Підстави та порядок направлення на проведення огляду регламентовано Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735).

Колегія суддів звертає увагу, що чинним законодавством передбачено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

При цьому, слід зауважити, що обов`язковим є проведення огляду водіїв транспортних засобів - учасників дорожньо-транспортної пригоди тільки у разі якщо наявні постраждалі особи.

При скоєнні даного ДТП у його учасників були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, постраждалих осіб також не було, а тому їх медичний огляд на ознаки алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння працівниками поліції не проводився.

Тобто відсутні підстави вважати порушеними умови договору страхування.

Щодо посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі №757/39725/19-ц, в якій зокрема, міститься висновок щодо виконання умов договору страхування та наслідки такого невиконання, то колегія суддів звертає увагу на наступне.

Верховний Суд висловлює правові висновки у справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи, і такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ і фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 154/3029/14-ц, провадження № 14-43цс22).

На предмет подібності належить оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими (пункт 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19).

Надаючи оцінку правовідносинам у справі, яка переглядається, та справі, на яку посилався суд першої інстанції, на предмет їх подібності, колегія суддів зауважує, що в справі № 757/39725/19-ц спір виник між страховиком та страхувальником з приводу відмови у визнанні ДТП страховим випадком, оскільки страхувальника притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене частиною першою статті 130 КУпАП.

Предметом спору у даній справі є суброгаційні вимоги страховика потерпілої особи до винуватця ДТП у частині невідшкодованих збитків його страховою компанією.

Спір не стосується договірних правовідносин та встановлення належного/неналежного виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту №446/20-Т/ц5 від 03 вересня 2020 року «ALL RISKS», а тому суд першої інстанції безпідставно вдався до аналізу змісту зазначеного договору та надання оцінки діям його сторін.

У постанові від 22 лютого 2022 року у справі 201/16373/16-ц, провадження № 14-27цс21, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17).

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).

Положення статей 76, 102 - 113 ЦПК України визначають висновки експертів як один із засобів встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Щодо висновків суду першої інстанції, що у висновку автотоварознавчого дослідження від 04 червня 2021 року № 61 не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, що висновок підготовлено для подання до суду, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з абзацом чотирнадцятим пункту 4.14 розділу ІV Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня1998 року № 53/5(далі - Інструкція № 53/5), у вступній частині висновку експерта зазначаються: попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України або за відмову від надання висновку за статтею 385 Кримінального кодексу України.

З 15 грудня 2017 року набрали чинності зміни до ЦПК України, зокрема, в частині викладення статті 106 цього Кодексу у редакції, яка визначає можливість складання експертного висновку за зверненням учасника справи.

На час складання висновку автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріальних збитків стаття 106 ЦПК України визначала обов`язкове застереження про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у висновку №61 автотоварознавчого дослідження від 04 червня 2021 року відсутнє попередження експерта про кримінальну відповідальність, яке виконане на замовлення учасника справи, а тому вказаний висновок є неналежним доказом.

Однак, слід зауважити, що фактичною підставою для виплати позивачем страхового відшкодування став страховий акт, складений ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» за наслідками дослідження фактичних обставин ДТП, у результаті чого вказану ДТП визнано страховим випадком.

Колегія суддів наголошує, що предметом спору у цій справі є не стягнення матеріального збитку, визначеного відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, який завдано особі, а саме відшкодування шкоди у вигляді понесених витрат на відновлення транспортного засобу, які були перераховані ТОВ «Автогор», тобто реальних збитків, які відповідно до вимог частини другої статті 1192 ЦК України підлягають відшкодуванню у повному обсязі.

Законодавець розмежовує поняття «вартість відновлювального ремонту» та «матеріальний збиток, завданий унаслідок ДТП».

Відповідальність винуватця ДТП за завдану шкоду обмежується реальним розміром збитків та у випадку відновлення транспортного засобу можуть відповідати вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу.

У відповідності, як до рахунку № від 26.05.2021 року, так і до акту виконаних робіт №АВ-К-04929 від 31.08.2021 матеріальний збиток унаслідок ДТП склав 171535,70 грн.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що розбіжності на які вказав суд першої інстанції, відсутні, оскільки у Акті виконаних робіт зазначено вартість робіт та матеріалів з ПДВ 20% та знижками на матеріали та послуги, а у рахунку зазначено ціну без ПДВ та знижок.

Щодо врахування у розмірі понесених збитків податку на додану вартість.

Відповідно до статті 36.2 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).

Тобто, вартість ремонту автомобіля із врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати.

У разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, потерпілий має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії, якщо понесення витрат із сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами.

Відтак, в силу приписів частини 2 статті 14 ЦК України страховик не може бути примушений до виплати ПДВ у складі суми страхового відшкодування за винятком випадку, коли сума ПДВ нарахована та сплачена на користь виконавця послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, який (виконавець), в свою чергу, має бути платником ПДВ.

Наведене випливає також з приписів частини 2 статті 1192 ЦК України, згідно якого розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 161/2017/16-ц.

Отже, вартість ремонту автомобіля із врахуванням ПДВ виплачується у разі наявності факту оплати його проведення та за умови, що виконавець послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу є платником ПДВ.

Суд у своєму рішенні послався на ту обставину, що відсутні належні підтвердження того, що ТОВ «Автогор» є платником ПДВ.

Колегія суддів вважає такі висновки суду безпідставними з огляду на наявність акту виконаних робіт, в якому нараховано ПДВ 20%, як на матеріали, так і на послуги, які оплачені страховиком, що підтверджується платіжним дорученням №32537462 від 15.06.2021, що у свою чергу підтверджує факт того, що ТОВ «Автогор» є платником даного податку.

Спростувань даних обставин у матеріалах справи немає.

Таким чином, встановивши обов`язок ОСОБА_1 компенсувати ПАТ «СК «Арсенал Страхування» шкоду, завдану нею у ДТП застрахованому транспортному засобу, розмір якої перевищує ліміт відповідальності відповідача за договором страхування цивільно-правової відповідальності, колегія суддів доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача різниці між дійсною вартістю відновлювального ремонту застрахованого автомобіля та сумою страхового відшкодування, виплаченою страховиком відповідача.

За таких обставин, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи і вимогам закону, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 376 ЦПК України.

Згідно з частинами 1, 2, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» задовольнити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Група Компаній «Автострада» про стягнення страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 41535,70 грн. та судовий збір у розмірі 6710,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді