Справа № 487/2991/24
Провадження № 2/487/1781/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2024 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Брижатої А.С., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаїв цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа: Перша миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області про припинення обтяження, -

В С Т А Н О В И В:

02.04.2024 ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до АТ «Державний ощадний банк України», третя особа: Перша миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, яким просила скасувати обтяження нерухомого майна у вигляді заборони (архівний запис) з реєстраційним №3496505, що міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та стосується житлового будинку буд. АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначила, що вищенаведений житловий будинок належить їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.09.2023 та успадкуваний нею після смерті чоловіка ОСОБА_2 . З державної реєстру речових прав їй стало відомо про наявність вищенаведеної заборони, яка була зареєстрована 21.07.2006 Першою миколаївською державною нотаріальною конторою на підставі листа б/н від 24.03.1987 Миколаївського відділення Держбанку. Однак, згідно відповіді Завідувача Державного нотаріального архіву Миколаївської області від 27.09.2023, наявність даної заборони підтверджена відомостями з «Реєстру реєстрації заборон жилих будинків та арештів, накладених на будинки судовими слідчими органами» Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області за 1987 рік, однак відповідно до номенклатур справ державних нотаріальних контор такі документи відсутні. Звернення представника позивачки з адвокатським запитом до АТ «Державний ощадний банк України», як до правонаступника Держбанку, з метою одержання копії повідомлення яке послугувало підставою для накладення відповідної заборони станом на день звернення до суду з відповідним позовом залишено банком без відповіді. Вищенаведені обставини послугували підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Ухвалою судді від 08.04.2024 справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі.

19.04.2024 представник відповідача адвокат Земляной Д.В. через підсистему «Електронний суд» надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову, так як позов пред`явлено до неналежного відповідача. Посилався на те, що відповідач не чинить позивачці жодних перешкод в володінні, користуванні та розпорядженні належним їй майном. Крім того, вказує, що заборону, яку просить скасувати позивачка, накладено на підставі заяви Миколаївського відділення Держбанку від 24.03.1987. Однак, АТ «Державний ощадний банк України», яке було створено 31.12.1991 не являється правонаступником Ощадного банку СРСР та не може мати відношення до правовідносин, які мали місце 24.03.1987. Окремо зазначив про відсутність підстав для покладення на АТ «Державний ощадний банк України» судових витрат по справі.

24.05.2024 представник позивачки адвокат Влащук В.М. через підсистему «Електронний суд» надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача. В якій посилався на положення п. 1 постанови КМУ №471 від 05.04.2022 «Про виплату в 2022 році грошових заощаджень громадянам України, вкладених до січня 1992 року в установи колишнього Ощадного банку СРСР, що діяли на території України» в якому визначено, що правонаступником колишнього Ощадного банку СРСР є ВАТ «Державний ощадний банк України». Окрім того, наголосив на тому, що позивачка не заявляла клопотань про стягнення на її користь судових витрат.

Ухвалою суду від 25.06.2024 закрито підготовче судове провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Заявлені позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Представник АТ «Державний ощадний банк України» в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В задоволенні позову просив відмовити з огляду на обставини викладені ним у відзиві.

Представник третьої особи в призначене судове засідання не з`явився, про час та дату судового засіданні повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що з 25.09.2023 ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 (витяг з Державного реєстру речових прав від 25.09.2023 №347834455).

Вищенаведений житловий будинок успадковано позивачкою після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про право на спадщину №295 від 25.09.2023).

Відповідно до інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 накладено обтяження у вигляді заборони (архівний запис №6687NIKOLAEV1 та архівна дата 06.08.1997). Підставою обтяження послугував лист Миколаївського відділення Держбанку б/н від 24.03.1987. Зареєстровано дане обтяження Першою миколаївською державною нотаріальною конторою 21.07.2006 (реєстраційний номер обтяження 3496505 (архівний запис).

Згідно відповіді завідувача Державного нотаріального архіву Миколаївської області Шаталюка С.М. від 27.09.2023 №920/01-21, згідно «Реєстру реєстрації заборон жилих будинків та арештів, накладених на будинки судовими слідчими органами» Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області за 1987 рік підтверджено факт наявності заборони відчуження вищенаведеного житлового будинку, накладеної на майно ОСОБА_2 , за №4 від 24.03.1987. Підставою обтяження послугувало повідомлення Миколаївського відділення Держбанку від 24.03.1987. Окрім того, відповідно до номенклатур справ державних нотаріальних контор за 1986, 1987 роки строк зберігання документів, на підставі яких було накладено арешт, а саме «Листування з судовими установами з питань вчинення нотаріальних дій» становив 3 роки. Відповідно, такі документа на зберігання не передавалися.

Відповідно до ст. 317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 2 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном.

Суд враховує, що зняття арешту з майна позивача не порушує прав інших осіб, не суперечить вимогам діючого законодавства, Конституції України, бере до уваги, що позивач позбавлений можливості вчинити правочини щодо майна, зважає, що позивачем доведені обставини на які він посилається в позовній заяві належними та допустимими доказами.

У відповідності до положень ст.34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси накладають та знімають заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно, а також у випадках, встановлених законодавством, - рухомого майна.

Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 нотаріус знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.

Згідно ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду з захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. До способів захисту цивільних прав та інтересів відноситься припинення дії, яка порушує право.

Посилання представника відповідача на те, що АТ «Ощадбанк» є неналежним відповідачем суд сприймає критично з огляду на наступне.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 17.07.1987 року № 821 «Про вдосконалення системи банків в країні і посилання їх впливу на підвищення ефективності економіки» реорганізовано діючі та утворено нові спеціалізовані банки, які створили систему банків у такому складі: Державний банк СРСР (Держбанк СРСР), Банк зовнішньоекономічної діяльності СРСР (Зовнішекономбанк СРСР), Промислово-будівельний банк СРСР (Промбудбанк СРСР), Агропромисловий банк СРСР (Агропромбанк СРСР), Банк Житлово-комунального господарства і соціального розвитку СРСР (Житлосоцбанк СРСР), Банк трудових заощаджень і кредитування населення СРСР (Ощадний банк СРСР). Пунктом 8 зазначеної Постанови передбачено створення банками СРСР в союзних республіках відповідних республіканських банків з прямим підпорядкуванням банкам СРСР.

За приписами ч. 1 ст. 22 Закону СРСР «Про власність в СРСР» (№1305-1 від 06.03.1990) у власності союзної республіки (тобто, Української РСР) перебувають майно органів влади і управління союзної республіки, культурні та історичні цінності народів союзної республіки, кошти республіканського бюджету, республіканські банки, республіканські страхові, резервні та інші фонди, а також підприємства і народногосподарські комплекси, вищі навчальні заклади республіканського значення, об`єкти соціально-культурної сфери та інше майно, що забезпечує суверенітет, господарську самостійність республіки, її економічний і соціальний розвиток.

Згідно ст. 34 ЗУ «Про власність» (№ 697-XII від 07.02.1991) загальнодержавну (республіканську) власність складають: земля, майно, що забезпечує діяльність Верховної Ради України та утворюваних нею державних органів; майно Збройних Сил, органів державної безпеки, внутрішніх військ і Державної прикордонної служби України; оборонні об`єкти; єдина енергетична система; системи транспорту загального користування, зв`язку та інформації, що мають загальнодержавне (республіканське) значення; кошти республіканського бюджету; республіканський національний банк, інші державні республіканські банки та їх установи і створювані ними кредитні ресурси; республіканські резервні, страхові та інші фонди; майно вищих і середніх спеціальних навчальних закладів; майно державних підприємств; об`єкти соціально-культурної сфери або інше майно, що становить матеріальну основу суверенітету України і забезпечує її економічний та соціальний розвиток.

Відповідно до п. 2, 3 Постанови ВРУ від 20.03.1991р. «Про порядок введення в дію Закону України «Про банки і банківську діяльність» було оголошено власністю України Український республіканський банк Держбанку СРСР, Український республіканський банк державного комерційного промислово-будівельного банку «Укрпромбудбанк», Український республіканський банк Ощадного банку СРСР, Український республіканський банк Зовнішекономбанку СРСР з їх мережею, обчислювальними центрами, усіма активами, пасивами, а також Українське республіканське управління інкасації Держбанку СРСР з підпорядкованою йому мережею установ та організацій. Створено на базі Українського республіканського банку Держбанку СРСР Національний банк України.

Наказом Українського Республіканського банку від 02.01.1992 року за №2-К у відповідності з Статутом, зареєстрованим Національним банком України 31.12.1991 року за №4, Український Республіканський банк Ощадного банку СРСР, з підзвітною йому інфраструктурою установ та організацій, перетворено в Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України).

Із статуту Державного спеціалізованого комерційного Ощадного банку України, зареєстрованого НБУ 31 грудня 1991 року вбачається, що Державний спеціалізований комерційний Ощадбанк України (Ощадбанк України), створений відповідно до Закону України від 20 березня 1991 року «Про банки та банківську діяльність» і входить в банківську систему України.

Постановою КМУ від 21.05.1999 року за № 876 «Про деякі питання управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України» на виконання розпорядження Президента України від 20.05.1999 року №106 та з метою удосконалення структури і організації управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України, створення умов для більш ефективної реалізації державою прав власника вирішено перетворити Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України) у відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Установлено, що Банк є правонаступником прав і обов`язків Ощадбанку. 02 червня 2011 року внесено зміни до Статуту Банку, якими слово «відкрите» змінено на «публічне».

Постановою КМУ від 5 червня 2019 р. № 568 «Питання акціонерного товариства Державний ощадний банк України» затверджено статут такого банку, згідно якого цей банк є правонаступником всіх прав та обов`язків Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України, зареєстрованого Національним банком 31 грудня 1991 р. за № 4.

Окрім того, вищенаведеною постановою змінено тип публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» і викладено статут АТ «Ощадбанк» у новій редакції.

Постановою КМУ №139 від 09.02.2024 затверджено останню редакцію Статуту АТ «Державний ощадний банк України».

З огляду на вище встановлені обставини, суд приходить до висновку, що з моменту створення системи «Ощадбанків» вони відносилися до державних банків, а відповідач є правонаступником всіх прав та обов`язків Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України, який перетворено з Українського Республіканського банку Ощадного банку СРСР, в інтересах якого накладено спірну заборону.

Враховуючи, що наявна заборона на нерухоме майно та позивач не може в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,18,23,76,258,259,263-265,352,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа: Перша миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області про припинення обтяження задовольнити.

Скасувати (припинити) обтяження нерухомого майна у вигляді заборони (архівний запис) з реєстраційним №3496505) зареєстроване Першою миколаївською державною нотаріальною конторою 21.07.2006 з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», місцезнаходження: м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г, .

Третя особа: Перша Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Пушкінська, 14/6, .

Суддя С.В. Щербина