Провадження № 2/643/793/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2024 м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Осадчого О. В.,

за участю секретаря судового засідання - Андрєєва Я.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Московського районного суду м.Харкова з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 125294 грн, завдану внаслідок залиття квартири, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , на праві приватної власності належить квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Комісією КП «Жилкомсервіс» 31.05.2023 складено акт залиття. При комісійному обстеженні встановлено, що побутове залиття квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 відбулось внаслідок пориву гнучкого шланга на змішувач на кухні мешканців кв. АДРЕСА_2 внутрішньо-квартирними комунікаціями. Власником квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , є ОСОБА_2 . Таким чином, відповідач, як власник квартири з якої відбулось залиття, у силу закону несе обов`язок відшкодувати шкоду завдану позивачу, оскільки власність зобов`язує.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20.11.2023 цивільну справу №643/12095/23 за позовною заявою ОСОБА_3 прийнято до провадження; розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання; учасникам справи встановлено строки для подання заяв по суті.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24.01.2024 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі №643/12095/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири.

19 березня 2024 року представник відповідача адвокат Гур`єв А.А., через систему «Електронний суд», подав відзив на позовну заяву у якому провив відмовити у задоволенні позову, а також клопотання про призначення повторної будівельно - технічної експертизи щодо встановлення розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1

В обґрунтування відзиву та клопотання про призначення повторної будівельно-технічної експертизи представник вказав, що відповідач вважає розмір встановленої шкоди завищеним та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи. Також стороною відповідача ставиться під сумнів неупередженість та послідовність висновків експерта, оскільки його було залучено не за ухвалою суду, а за вибором сторони позивача.

02 квітня 2024 року представник позивача адвокат Селезень С.В. звернулась до суду з заявою у якій просила залишити відзив на позовну заяву без розгляду з огляду на те, що відзив подано поза межами встановленого строку.

Окрім цього, 03 квітня 2024 року представник позивача адвокат Селезень С.В. подала заперечення у яких просила відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення повторної будівельно - технічної експертизи з огляду на необґрунтованість відповідного клопотання, також просила призначити справу до судового розгляду.

03 квітня 2024 року від представника відповідача - адвоката Гур`єв А.А. надійшла заява про призначення справи до судового розгляду та проведення підготовчого судового засідання за відсутності сторони відповідача.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03.04.2024 відзив на позовну заяву залишено без розгляду, відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення повторної будівельно - технічної експертизи, а також призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання позивач не з`явилась, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала, а також, на підтвердження витрат на проведення експертизи, надала платіжну інструкцію.

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явились, причини неявки до суду не повідомили, хоча про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи те, що відповідач та її представник, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, у судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили, сторона позивача просить розглядати справу без їх участі, тому суд вважає за можливе, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 12 ЦПК України, та у відповідності з ч.1 ст. 81 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є власником квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Власником квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , є ОСОБА_2 .

Комісією Комунального підприємства "Жилкомсервіс" 31.05.2023 складено акт залиття зі змісту якого вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_4 - 1973 року побудови, 9-ти поверховий, 6-й під?їзний, панельний, покрівля м?яка, є тех.подполье, загальна площа - 14870,05 м2. Обладнаний внутрішньобудинковими системами центрального опалення, холодного водопостачання, водовідведення, електропостачання.

При комісійному обстеженні встановлено наступне: у кв. АДРЕСА_5 , що розташована у під?їзді № 1 на 4 - му поверсі при обстежені були виявлені сліди залиття всі стелі (побілка) S-39м2 у кімнатах і у коридорі S-7м2; стіни у кімнатах (стеля) S-30м2. На час обстеження кв. АДРЕСА_5 теча була відсутня. Висновок комісії: побутове залиття кв. АДРЕСА_5 відбулося внаслідок пориву гнучкого шланга на змішувач на кухні мешканців кв. АДРЕСА_6 внутрішньо-квартирними комунікаціями.

Для встановлення розміру матеріального збитку, що був завданий власнику квартири за адресою: АДРЕСА_7 за замовленням позивача була проведена будівельно-технічна експертиза судовим експертом ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса.

Наявний у матеріалах справи висновок експерта №20050 від 28.07.2023 за результатами проведення будівельно - технічного дослідження, виготовлений судовим експертом Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України на замовлення позивача, при цьому експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст. 384, 385 КК України.

Судовим експертом у висновку експерта за №20050 від 28.07.2023 зазначено про те, під час натурного обстеження встановлено, що вбудовані шафи «6» та «7» були демонтовані внаслідок чого площа житлової кімнати «5» складає 11,8 кв.м. (4,3х2,75). У квартирі АДРЕСА_8 маються наступні ушкодження, що характерні при залитті водою: розбухання міжкімнатних дверей між приміщеннями коридору «1» та житлової кімнати «8» та між приміщеннями житлових кімнат «8» та «9»; відставання шпалер, вздуття, потьоки на стінах в коридорі «1» та житлових кімнатах «5», «8», «9»; вздуття шпалер, потьоки та плями на стелі у приміщеннях коридору «1»,кухні «4», житлових кімнат «5», «8» та «9»; здуття покриття з лінолеуму у приміщеннях коридору «1», житлових кімнатах «5», «8», «9».

Відповідно до висновку судового експерта ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса №20050 від 28.07.2023 року, розмір матеріального збитку, що був завданий власнику квартири за адресою: АДРЕСА_7 , внаслідок залиття складає 125 294 грн (сто двадцять п`ять тисяч двісті дев`яносто чотири).

Відповідно до ч.3 ст.102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (ч.1 ст.106 ЦПК України).

Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, суд виходить із його ефективності (стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Даний висновок зроблено КЦС ВС у постанові від 13.11.2019 року у рамках розгляду цивільної справи 757/31418/15-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

За статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно приписів ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Згідно зі ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

У пункті 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованих в Мін`юсті 25 серпня 2005 року за № 927/11207, зазначено, що у разі залиття, аварії квартири складається відповідний акт, форма якого затверджена додатком № 4. Відповідно до даного додатку акт повинен містити дані про події, які відбулись, наслідки таких подій, причину залиття, винну особу, яка здійснила неправомірні дії, та підписи осіб, у присутності яких такий акт складено.

Тобто наданий позивачем акт за формою та змістом відповідає встановленій формі, не суперечить іншим доказам у справі, а наведені в ньому дані відповідачем не спростовані. З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання про доведеність того факту, що залиття квартири за адресою: АДРЕСА_1 , сталося 30.05.2023 року з вини власника квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , а саме ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Судом приймаються зазначені вище докази на підтвердження розміру заподіяної шкоди внаслідок залиття квартири в розмірі 125 294 грн (сто двадцять п`ять тисяч двісті дев`яносто чотири грн.).

Згідно приписів ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що сукупністю всіх зібраних доказів позивачем доведено наявність та розмір завданої їй шкоди в розмірі 125 294 грн (сто двадцять п`ять тисяч двісті дев`яносто чотири) у результаті залиття належної їй на праві власності квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

А тому, суд доходить висновку, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимогст. 141 ЦПК України.

Згідно з частиною 1статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до платіжної інструкції №0.0..1 від 09.11.2023 при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1252,95 гривень. Також позивачем понесені витрати за проведення будівельно - технічного дослідження у розмірі 8603,28 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №0.0..1 від 09.11.2023 гривень.

Доказів понесення інших судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, суду не надано.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1252,95 гривень, а також витрати за проведення будівельно - технічного дослідження у розмірі 8603,28 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 спричинену матеріальну шкоду у розмірі 125 294 (сто двадцять п`ять тисяч двісті дев`яносто чотири) грн., 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1252,95 гривень, а також а також витрати за проведення будівельно - технічного дослідження у розмірі 8603,28 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп - НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя: О.В. Осадчий