Справа № 346/1248/24
Провадження № 2/346/929/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі : судді Васильковського В.В.,

за участю секретаря Максим`юк М.А.,

представника позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї в порядку позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про розподіл майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позицій сторін.

11.03.2024 року представник позивача, адвокат Бакай Л.О., звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що у провадженні Коломийського міськрайонного суду перебуває на розгляді цивільна справа № 346/6816/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Перебуваючи у шлюбі вони мали на меті купівлю квартири, адже власного житла у їх сім?ї не було. В зв?язку з цим були змушені проживати з батьками дружини. В період з 2021-2023 р.р. він працює за кордоном, а саме в Польщі. Дружина неодноразово приїздила до нього, в такі моменти він давав їй зароблені та відкладені ним кошти, суми були різними. Також, він неодноразово переводив кошти на її ім?я та на ім?я її матері - ОСОБА_4 (виписка переказів додається). На момент подачі позову про розірвання шлюбу, його зусиллями їм вдалося зібрати 16 000 (шістнадцять тисяч) євро. Вказані кошти були спільним майном подружжя. Варто зазначити, що ОСОБА_3 не заперечує наявності цих коштів у неї на зберіганні. Ним неодноразово вживались заходи для того, щоб ці кошти в позасудовому порядку були поділені між ними, однак дружина відмовляється розділити ці кошти порівно. Тому просить поділити спільне майно, а саме: грошові когти у сумі 16 000 (шістнадцять тисяч) євро, що еквівалентно 330 108 (триста тридцять тисяч сто вісім) гривень, виділивши ОСОБА_2 , половину із цієї суми 165 054 (сто шістдесят п`ять тисяч п`ятдесят чотири) гривень.

17.04.2024 року, від представника відповідача поступили письмові пояснення, в яких посилається на те, що у березні 2024 року ОСОБА_2 ОСОБА_5 подано позовну заяву про розподіл майна подружжя, ціна позову 333 346, 40 грн. Позовні вимоги вмотивовані тим фактом, що начебто за період 2021-2023 року Позивач, перебуваючи за межами країни передав на зберігання та на утримання малолітньої дитини грошові кошти у розмірі 16 000 євро. Доказова база сформована на основі : незрозумілих скриншотів переписки з невідомого ресурсу, між невідомими абонентами; Випискою з рахунку Позивача за період 16 03.2022 - 12.11.2023 року, згідно якої за 20 місяців перераховано на користь Відповідачки : 09.09.2022р. 100 EURO /по курсу НБУ на день переказу 3 664 грн. ; 1.10.2022р. 1000 PLN /по курсу НБУ на день переказу 7 433 грн./; 19.11.2022р. 700 PLN / по курсу НБУ на день переказу 5 404 грн./; 26.03.2023р. 100 PLN / по курсу НБУ на день переказу 768 грн./; 1.05.2023р. 200 PLN / по курсу НБУ на день переказу 1 638 грн. ; 29.05.2023р. 200 PLN / по курсу НБУ на день переказу 1 659 грн./; 24.07.2023р. 200 PLN / по курсу НБУ на день переказу 1 705 грн./; 10.08.2023р. 300 PLN / по курсу НБУ на день переказу 2 543 грн. ; 24.08.2023р. 200 PLN / по курсу НБУ на день переказу 1 683 грн./; 10.09.2023р. 500 PLN / по курсу НБУ на день переказу 4 010 грн./; Загальна сума отримана Відповідачкою від Позивача коштів становить : 30 507 грн. згідно виписки за 20 календарних місяців.( 1 525 грн. на місяць). Ознайомившись із позовною заявою, Відповідачка вважає її необгрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення з огляду на наступне : Невідома переписка в жодному випадку не може бути підтверджена цілісністю майна, яка підлягає поділу; 11.04.2024 року Коломийським міськрайонним судом задоволені позовні вимоги по справі №346/6816/23 по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (рішення не набрало законної сили), отже, поділ майна подружжя розглядається судом до набрання законної сили рішення про розірвання шлюбу; Враховуючи виписку по транзакціях проведеними між Позивачем та Відповідачем прослідковується сума у розмірі 30 507 грн. Від вищезазначеного шлюбу та за час спільного проживання у Позивача та Відповідача є діти, а саме: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 29 вересня 2022р. серії НОМЕР_1 . В даному випадку спільна дитина проживає з Відповідачкою. Враховуючи той факт, що дитині не виповнилося 3-ох років Відповідачка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною і немає змоги самостійно працювати, отримувати дохід, фактично перебуває в статусі - особи, що втратила працездатність. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В період з 01.01.2024 - 31.12.2024 року прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатні становить 2 361 грн, прожитковий мінімум на дітей, які не досягли 6-сти річного віку становить 2 563 грн. Отже, як можна зробити висновок сукупний мінімальний прожитковий мінімум для Відповідачки та її дитини становить 4 924 грн. на місяць. Позивачем виділялись кошти на утримання сім?ї за період, який вказаний в позовні заяві по 1525 грн. місячно, будь-які додаткові кошти в межах позовної заяви підтверджені. На основі вищевикладеного, просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

ІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 13.03.2024 року у справі відкрито загальне позовне провадження по даній справі.

ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 19.11.2016 року між сторонами зареєстровано шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », про що складено відповідний актовий запис № 9, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2 від 19.11.2016 року (а.с. 9).

Відповідно до копії свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 від 29.09.2022 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_6 , про що складено відповідний актовий запис № 713 (а.с. 10).

Відповідно до копії виписки від 23.11.2023 року, ОСОБА_9 здійснював грошові перекази ОСОБА_3 протягом 2022-2023 років (а.с. 11-16).

ІV. Норми права, якими регулюються правовідносини сторін та відповідна судова практика.

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Зі змісту п. п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

V.Оцінка суду

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При розгляді цивільної справи, суд, керується положеннями статей 77-79 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування, не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи позицію позивача, суд доходить висновку, що основним доводом позовної заяви позивач зазначає, вони з позивачкою спільно набули майно - 16000 євро, яке слід поділити.

Оцінивши докази, суд вважає, що позивач не довів порушення його прав, оскільки не надав належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які посилався в позові, а саме, що сторони набули під час спільного проживання майно, а саме - грошові кошти в розмірі 16000 євро.

Суд вважає, що переводи позивача на ім`я відповідачки сум на загальну суму 3500 польських злотих та 100 євро не можуть бути доказом того, що ці кошти є спільним майном подружжя.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог позивачем не надано.

А тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 142, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського Апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: с-ще Битків, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, 78430.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: Васильковський В. В.