ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 675/1721/22

Провадження № 22-ц/4820/1455/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Заворотна А. В.,

з участю прокурора ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Плужненської сільської ради на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 08 березня 2023 року (суддя Столковський В. І., повне судове рішення складено 20 березня 2023 року) у справі за позовом Плужненської сільської ради до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Вест» про визнання недійсними рішення та актів приймання-передачі.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У жовтні 2022 року Плужненська сільська рада звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що ОСОБА_2 прийняла рішення № 1 про створення юридичної особи ТОВ «Поділля Вест». Відповідно до цього рішення статутний капітал товариства складав 2846715,50 грн, а його формування здійснювалось за рахунок нерухомого майна у вигляді 15 земельних ділянок, а саме: площею 38,0 га кадастровий номер :06:007:0214; площею 44,0 га кадастровий номер :06:007:0177; площею 52,0 га кадастровий номер :06:007:0176; площею 10,0 га кадастровий номер :06:018:0878; площею 16,0 га кадастровий номер :06:018:0879; площею 4,0 га кадастровий номер :06:018:0877; площею 18,0 га кадастровий номер :06:018:0870; площею 16,0 га кадастровий номер :06:018:0875; площею 18,0 га кадастровий номер :06:018:0874; площею 20,0 га кадастровий номер :06:007:0200; площею 16.0 га кадастровий номер :06:018:0876; площею 22,0 га кадастровий номер :06:007:0215; площею 14,0 га кадастровий номер :06:014:0593, призначених для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Плужненської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області (раніше М`якотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області), та земельних ділянок площею 2,0 га кадастровий номер :06:001:0011; площею 2,0 га, кадастровий номер :06:001:0012, призначених для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Яворовецької сільської ради Красилівського району Хмельницької області.

На підставі вказаного рішення 02.05.2019 між ОСОБА_2 і ТОВ «Поділля Вест» складено 15 актів приймання-передачі земельних ділянок, які засвідчені приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Мороз О. А.

Вказані земельні ділянки утворились у результаті вчинення ОСОБА_2 дій із об`єднання ряду земельних ділянок, придбаних попередньо у громадян, які вибули з власності держави з порушенням вимог закону. Такі земельні ділянки на підставі рішень Ізяславського районного суду Хмельницької області у справах № 675/1065/19, № 675/1066/19, № 675/1067/19, № 675/1068/19, № 675/1069/19, № 675/1129/19, № 675/1130/19, № 675/1192/19, № 675/1193/19, № 675/1194/19, № 675/1200/19 витребувані у ОСОБА_2 на користь держави в особі територіальної громади Плужненської сільської ради.

На спірні земельні ділянки ухвалами судів у відповідних цивільних і кримінальній справах були накладені арешти, а також заборонено органам, що здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно та земельним кадастровим реєстраторам здійснення будь-яких реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Державному земельному кадастрі. Ці земельні ділянки мали правовий режим обмежений в цивільному обороті, тому їх включення до статутного капіталу ТОВ «Поділля Вест» під час дії заборони на їх відчуження (арешту) порушує публічний порядок.

Прийняття ОСОБА_2 рішення про формування статутного капіталу товариства за рахунок земельних ділянок та складання відповідних актів приймання-передачі щодо нерухомого майна, яке перебуває під забороною відчуження, свідчить про протиправність такого рішення та актів приймання-передачі, які мають бути визнані недійсними у судовому порядку.

Тому позивач просив визнати недійсними рішення засновника ТОВ «Поділля Вест» № 1 від 02.05.2019, прийняте за наслідками розгляду другого питання порядку денного щодо формування статутного капіталу ТОВ «Поділля Вест» за рахунок земельних ділянок: площею 52,0 га кадастровий номер :06:007:0176; площею 44,0 га кадастровий номер :06:007:0177; площею 20,0 га кадастровий номер :06:007:0200; площею 38,0 га кадастровий номер :06:007:0214; площею 22,0 га кадастровий номер :06:007:0215; площею 14,0 га кадастровий номер :06:014:0593; площею 18,0 га кадастровий номер :06:018:0870; площею 18,0 га кадастровий номер :06:018:0874; площею 16,0 га кадастровий номер :06:018:0875; площею 16,0 га кадастровий номер :06:018:0876; площею 4,0 га кадастровий номер :06:018:0877; площею 10,0 га кадастровий номер :06:018:0878; площею 16,0 га кадастровий номер :06:018:0879 та акти приймання-передачі, складені між ОСОБА_2 і ТОВ «Поділля Вест» 02.05.2019, на підставі яких до статутного капіталу ТОВ «Поділля Вест» передано зазначені земельні ділянки.

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 08.03.2023 в позові відмовлено.

Плужненська сільська рада, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на незаконність судового рішення. Суд першої інстанції не взяв до уваги те, що ОСОБА_2 земельні ділянки набула неправомірно, тому і передання земельних ділянок, що утворилися внаслідок об`єднання ряду земельних ділянок, до статутного капіталу ТОВ «Поділля Вест» відбулось з порушенням вимог чинного законодавства. У зв`язку з арештом земельних ділянок будь-які дії щодо перетворення та відчуження об`єктів нерухомого майна є незаконними. Не погоджується з висновком суду про обрання неефективного способу захисту порушеного права.

ТОВ «Поділля Вест» та заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури подали відзиви на апеляційну скаргу.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 07.09.2023 апеляційну скаргу Плужненської сільської ради задоволено частково. Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 08.03.2023 скасовано. Провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України. Роз`яснено Плужненській сільській раді, що розгляд справи віднесено до юрисдикції Господарського суду Хмельницької області.

Постановою Верховного Суду від 05.06.2024 у зв`язку з наявністю ухвали Господарського суду Хмельницької області від 25.07.2022, залишеної без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.10.2022, у справі № 924/488/22 про відмову у відкритті провадження у справі за позовом Плужненської сільської ради до ОСОБА_2 , ТОВ «Поділля Вест» про визнання недійсними рішення засновника та актів приймання-передачі майна скасовано постанову Хмельницького апеляційного суду від 07.09.2023, а справу передано для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

У засіданні апеляційного суду прокурор апеляційну скаргу підтримала.

Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Представник ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Щодо юрисдикції спору, апеляційний суд виходить з таких обставин справи і вимог закону.

Справа, що переглядається, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства з огляду на суб`єктний склад сторін, наявність спору щодо діяльності товариства та речових прав цього товариства на нерухоме майно.

Разом з тим, ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 25.07.2022, залишеною без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.10.2022, відмовлено у відкритті провадження у справі № 924/488/22 за позовом Плужненської сільської ради до ОСОБА_2 , ТОВ «Поділля Вест» про визнання недійсними рішення засновника та актів приймання-передачі майна.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Зазначена норма гарантує «право на суд», одним з елементів якого є право на доступ до суду, тобто право ініціювати судовий розгляд цивільної справи (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутності цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 17 січня 2012 року у справі «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria), заява № 36760/06, § 230).

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

ЄСПЛ неодноразово встановлював порушення Україною Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між національними судами (див. mutatis mutandis рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов та Купчик проти України», (заяви № 7714/06 та № 23654/08), в якому ЄСПЛ установив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо відсутності в заявників доступу до суду касаційної інстанції з огляду на те, що відмова Вищого адміністративного суду України розглянути касаційні скарги заявників усупереч ухвалам Верховного Суду України не тільки позбавила заявників доступу до суду, але й знівелювала авторитет судової влади; крім того, ЄСПЛ указав, що держава має забезпечити наявність засобів для ефективного та швидкого вирішення спорів щодо судової юрисдикції (§ 27, 28, 38-40); рішення від 01 грудня 2011 року у справі «Андрієвська проти України» (заява № 34036/06), в якому ЄСПЛ визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції з огляду на те, що Вищий адміністративний суд України відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою заявниці, оскільки її справа мала цивільний, а не адміністративний характер, і тому касаційною інстанцією мав бути Верховний Суд України; натомість останній відмовив у відкритті касаційного провадження, зазначивши, що судом касаційної інстанції у справі заявниці є Вищий адміністративний суд України (§ 13, 14, 23, 25, 26); рішення від 17 січня 2013 року у справі «Мосендз проти України» (заява № 52013/08), в якому ЄСПЛ визнав, що заявник був позбавлений ефективного національного засобу юридичного захисту, гарантованого статтею 13 Конвенції, через наявність юрисдикційних конфліктів між цивільними й адміністративними судами (§ 116, 119, 122 - с125); рішення від 21 грудня 2017 року у справі «Шестопалова проти України» (заява № 55339/07), в якому ЄСПЛ дійшов висновку, що заявниця була позбавлена права на доступ до суду всупереч пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки національні суди надавали їй суперечливі роз`яснення щодо юрисдикції, відповідно до якої позов заявниці мав розглядатися у судах України, а Вищий адміністративний суд України не виконав рішення Верховного Суду України щодо розгляду її позову за правилами адміністративного судочинства (§ 13, 18, 24).

Ураховуючи зазначене, з метою недопущення порушення гарантованого Конвенцію права на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту, колегія суддів з врахуванням правових позицій, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 490/9823/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 761/12676/17, від 27 березня 2019 року у справі № 766/10137/17, від 02 лютого 2021 року у справі № 906/1308/19, від 15 червня 2021 року у справі № 904/6125/20, вважає, що ця справа має бути розглянута за правилами цивільного судочинства лише тому, що особі, яка вважає, що судовими рішеннями порушені її права, має бути забезпечений доступ до правосуддя, що включає і розгляд скарги по суті, навіть в іншому, ніж це передбачено законом судочинстві, оскільки перешкоди до розгляду у належному господарському судочинстві виникли у зв`язку з процесуальною діяльністю суду.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Установлено, що ОСОБА_2 02.05.2019 прийняла рішення № 1 про створення юридичної особи ТОВ «Поділля Вест». Відповідно до цього рішення статутний капітал товариства складав 2846715,50 грн, а його формування здійснювалось за рахунок нерухомого майна у вигляді 15 земельних ділянок: площею 38,0 га кадастровий номер :06:007:0214; площею 44,0 га кадастровий номер :06:007:0177; площею 52,0 га кадастровий номер :06:007:0176; площею 10,0 га кадастровий номер :06:018:0878; площею 16,0 га кадастровий номер :06:018:0879; площею 4,0 га кадастровий номер :06:018:0877; площею 18,0 га кадастровий номер :06:018:0870; площею 16,0 га кадастровий номер :06:018:0875; площею 18,0 га кадастровий номер :06:018:0874; площею 20,0 га кадастровий номер :06:007:0200; площею 16.0 га кадастровий номер :06:018:0876; площею 22,0 га кадастровий номер :06:007:0215; площею 14,0 га кадастровий номер :06:014:0593, призначених для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Плужненської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області (раніше М`якотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області), та земельних ділянок площею 2,0 га кадастровий номер :06:001:0011; площею 2,0 га кадастровий номер :06:001:0012, призначених для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Яворовецької сільської ради Красилівського району Хмельницької області.

Згідно з актами приймання-передачі від 02.05.2019 ОСОБА_2 передала до статутного капіталу товариства, а ТОВ «Поділля Вест» відповідно до рішення засновника № 1 від 02.05.2019 прийняло вказані вище земельні ділянки.

Внаслідок реорганізації шляхом приєднання правонаступником всього майна, прав та обов`язків М`якотівської сільської ради є Плужненська сільська рада.

Відповідно до повідомлення Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 08.02.2022 № 721/281-22 (а. с. 24, 25, т. 1) частина спірних земельних ділянок: кадастровий номер :06:014:0593; кадастровий номер :06:007:0176; кадастровий номер :06:007:0177; кадастровий номер :06:007:0200; кадастровий номер :06:007:0214; кадастровий номер :06:018:0877; кадастровий номер :06:018:0879; кадастровий номер :06:018:0870; кадастровий номер :06:018:0875; кадастровий номер :06:018:0874; кадастровий номер :06:018:0876 утворилися у результаті об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, призначених для ведення особистого селянського господарства.

Як встановлено з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на підставі ухвал Ізяславського районного суду Хмельницькій області від 10.06.2019, 11.06.2019, 24.06.2019, 02.07.2019, 03.07.2019, 09.07.2019, 12.07.2019 про забезпечення позову у цивільних справах № 675/1065/19, № 675/1066/19, № 675/1067/19, № 675/1068/19, № 675/1069/19, № 675/1129/19, № 675/1130/19, № 675/1192/19, № 675/1193/19, № 675/1194/19, № 675/1195/19, № 675/1197/19, № 675/1200/19 та ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.08.2018 у кримінальному провадженні (справа № 675/1068/19) спірні земельні ділянки перебувають під арештом.

За судовими рішеннями у вказаних цивільних справах у ОСОБА_2 витребувано у комунальну власність на користь територіальної громади в особі Плужненської сільської ради незаконно отримані земельні ділянки, які ввійшли до складу земельних ділянок, що утворилися у результаті об`єднання раніше сформованих земельних ділянок.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів порушення своїх прав та обрав неефективний спосіб захисту порушеного права, рішення засновника та акти приймання-передачі майна не підлягають визнанню недійсними, оскільки не є правочинами. Ефективним способом захисту порушеного права є витребування земельних ділянок.

Колегія суддів з таким висновком суду не погоджується з таких підстав.

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 11.08.2022 у справі № 916/546/21 зауважила, що залежно від встановлених судами обставин конкретної справи, документ, який сторони справи іменують як «акт приймання-передачі», може як підтверджувати певні факти та бути документом первинного бухгалтерського обліку, так і мати ознаки правочину, тобто бути спрямованим на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Встановлення правової природи акта приймання-передачі - це питання дослідження як змісту такого акта приймання-передачі, так і інших доказів, наявних у матеріалах справи. Висновок з цього приводу, у разі його необхідності для вирішення справи, повинен робити суд у межах кожної окремої справи.

Тому суд досліджує акт в кожному конкретному випадку та надає йому оцінку в залежності від того, чи підтверджує він волевиявлення сторін, а також чи має він юридичні наслідки, в залежності від чого суд робить висновок щодо того, чи є акт правочином та щодо ефективного способу захисту.

Для фактичної реалізації волевиявлення учасника ТОВ «Поділля Вест» ОСОБА_2 передати спірні земельні ділянки в обмін на частку у статутному капіталі ТОВ «Поділля Вест» з боку товариства необхідне відповідне волевиявлення.

Згідно з актами приймання-передачі від 02.05.2019 ОСОБА_2 передала, ТОВ «Поділля Вест» прийнято до статутного капіталу ТОВ «Поділля Вест» земельні ділянки.

Саме двосторонні акти приймання-передачі від 02.05.2019 у правовідносинах сторін свідчать про волевиявлення обох сторін та мають юридичні наслідки набуття певних цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин 1-4 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила.

Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

За змістом частини 1 статті 178 ЦК України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.02.2024 у справі № 924/9/21, залишеною без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.06.2024, рішення господарського суду Хмельницької області від 18.05.2021 у справі № 924/9/21 в частині відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 змінено в мотивувальній частині, викладено мотивувальну частину в редакції даної постанови. Рішення господарського суду Хмельницької області від 18.05.2021 у справі № 924/9/21 в частині задоволення зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Вест» скасовано та прийнято нове рішення. У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Вест» до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки відмовлено.

У вказаній справі суд установив обставини та дійшов висновку, що акти приймання-передачі від 02.05.2019, відповідно до яких ОСОБА_2 передала, ТОВ «Поділля Вест» прийнято до статутного капіталу ТОВ «Поділля Вест» земельні ділянки, свідчать про погоджену дію шляхом волевиявлення обох сторін двосторонніх правочинів на набуття певних цивільних прав та обов`язків.

ОСОБА_2 не набула права власності на частку в статутному капіталі та як наслідок не набула корпоративних прав у товаристві. Оскільки на момент формування статутного капіталу товариства, земельні ділянки за рахунок яких він формувався, перебували під арештом на підставі ухвал суду вказане майно набуло правового режиму обмеженого в цивільному обороті та відповідно до статті 178 ЦК України не могло бути вільно передано в якості внеску до статутного капіталу товариства.

Правочин щодо внесення до статутного капіталу товариства земельних ділянок, укладений під час дії арешту на вказане майно, порушує правовий режим обмежених в обігу об`єктів цивільного права та спрямований на незаконне відчуження такого майна, а тому є нікчемним в силу частин 1, 2 статті 228 ЦК України.

Унаслідок укладення нікчемного правочину щодо внесення в статутний капітал товариства земельних ділянок, який не створює будь-яких правових наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, частка ОСОБА_2 у статутному капіталі товариства оплачена не була та відповідно не був сформований статутний капітал ТОВ «Поділля Вест», як це передбачено статтями 12, 13, 14 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Враховуючи встановлену рішеннями судів загальної юрисдикції обставину протиправності вибуття земельних ділянок з власності держави в приватну власність, їх витребування в комунальну власність, правових підстав для визнання за ТОВ «Поділля Вест» права власності на земельні ділянки отримані за актами приймання-передачі немає.

На підставі частини 4 статі 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Верховний Суд України у постанові від 13.04.2016 у справі № 6-1528цс15 зазначив, що положеннями статті 228 ЦК України визначено перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (статті 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об`єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не вважаються такими, що порушують публічний порядок.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.09.2020 у справі № 688/2908/16-ц дійшла висновку, що правочин, який порушує публічний порядок є нікчемним, а визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачено, адже він таким є в силу закону. Тому такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

З огляду на викладене земельні ділянки, за рахунок яких формувався статутний капітал товариства, під арештом набули правового режиму обмеженого в цивільному обороті, а тому правочин щодо внесення до статутного капіталу товариства земельних ділянок, укладений під час дії арешту на вказане майно, порушує правовий режим обмежених в обігу об`єктів цивільного права і є нікчемним в силу частини 1, 2 статті 228 ЦК України.

Отже, немає підстав для визнання недійсними рішення засновника та актів приймання-передачі майна.

Саме з таких підстав має бути відмовлено в позові Плужненської сільської ради.

З урахуванням наведеного вище помилковим є висновок суду про те, що позивач не довів порушення своїх прав в результаті прийняття засновником рішення та оформлення актів приймання-передачі земельних ділянок, утворених внаслідок об`єднання земельних ділянок, у тому числі й тих, які незаконно вибули з власності держави та на теперішній час є землями комунальної власності.

Не погоджується колегія суддів і з висновком суду про те, що ефективним способом захисту порушеного права Плужненської сільської ради є звернення з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Право власності ТОВ «Поділля Вест» на земельні ділянки не було зареєстровано у встановленому законом порядку.

За позовами прокурора в інтересах держави у цивільних справах № 675/1065/19, № 675/1066/19, № 675/1067/19, № 675/1068/19, № 675/1069/19, № 675/1129/19, № 675/1130/19, № 675/1192/19, № 675/1193/19, № 675/1194/19, № 675/1195/19, № 675/1197/19, № 675/1200/19) витребувано у комунальну власність на користь територіальної громади в особі Плужненської сільської ради від ОСОБА_2 земельні ділянки, що ввійшли до складу утворених в результаті об`єднання земельних ділянок.

Із пояснень прокурора у засіданні апеляційного суду більша частина цих судових рішень фактично виконується.

Підстав для витребування цих земельних ділянок від ТОВ «Поділля Вест» немає.

Відповідно до частини 4 статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції необхідно змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Плужненської сільської ради задовольнити частково.

Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 08 березня 2023 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 липня 2024 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта