Справа № 638/5325/24
Провадження № 2/638/3603/24
15 липня 2024 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого Аркатової К.В.,
за участі секретаря судового засідання Шевченко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань в місті Харкові, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою представника Комунального підприємства «Харківводоканал» Панасенко Ірини Олексіївни до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у солідарному порядку за послуги з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання та водовідведення, абонентське обслуговування, а також про стягнення судових витрат, -
- 525 грн. 23 коп. за абонентське обслуговування за період з 01 квітня 2020 рокупо 31 січня 2022 року;
- 433 грн. 18 коп. за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання за період з 01 квітня 2020 року по 31 січня 2022 року;
- 312 грн. 18 коп. за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення з 01 квітня 2020 року по 31 січня 2022 року;
- 3459 грн. 98 коп. інфляційних витрат;
- 1207 грн. 42 коп. 3% річних від простроченої суми.
Крім того, представник позивача просить суд стягнути з відповідачів суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрат, пов`язаних з розглядом справи в сумі 120 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (відповідачі) зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та являються споживачами послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № НОМЕР_1 . Згідно вимог абз. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, введеного в дію з 01.05.2019 (далі Закон № 2189-VIII), п. 37 «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690 (діють з 13.08.2019 (далі Правила № 690), споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (абзац 2 ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII, п. 39 Правил № 690). Відповідно до абзацу 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» від 10.01.2002 № 2918 споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання і з централізованого водовідведення. Згідно з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (Правила № 630), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Пунктом 37 Правил № 690 передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інший порядок та строки не визначені договором. Відповідно до п. 11 Правил № 630, плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання. За відсутності приладів обліку холодної та гарячої води, нарахування здійснюються у відповідності до вимог п. 21 Правил № 630, згідно встановлених норм водоспоживання та водовідведення з розрахунку на кількість проживаючих споживачів. Нарахування за надані послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за вказаною адресою проводяться на підставі тарифів, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг у відповідності до п. 20-21 Правил № 630.
23 лютого 2024 року відповідачам направлена претензія з пропозицією погасити борг у триденний термін. На момент подання позову відповідачі не здійснили ніяких заходів до погашення заборгованості. В порушення обов`язку щодо своєчасної оплати наданих послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, передбаченого п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV, ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», п. 37 Правил № 690, п.п. 18, 30 Правил № 630, відповідачі неналежним чином виконували зобов`язання з оплати наданих послуг.
Крім того, представник позивача зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Таким чином, відповідачам нараховано 3459 грн 98 коп. суми інфляційних витрат за час прострочення виконання грошового зобов`язання та 1207 грн 42 коп. три проценти річних від простроченої суми.
Враховуючи вказане вище, представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом.
Ухвалою суду від 02 квітня 2024 року провадження по справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження.
15 квітня 2024 року представник позивача ОСОБА_4 з використання електронного сервісу «Електронний суд» пожала заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідачі, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені своєчасно та належним чином, у судове засідання не з`явилися, причини неявки, у порушення вимог положень статті 131 ЦПК України, суду не повідомили, відзиву у порядку статті 178 ЦПК України не подали.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року по справі «Смірнова проти України»).
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Вказані вище обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст.ст. 280-281 ЦПК України. Питання про заочний розгляд справи вирішено окремою ухвалою суду.
Технічна фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, дійшов наступних висновків.
ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (відповідачі) зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та являються споживачами послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № НОМЕР_1 . Згідно вимог абз. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, введеного в дію з 01.05.2019 (далі Закон № 2189-VIII), п. 37 «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690 (діють з 13.08.2019 (далі Правила № 690), споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (абзац 2 ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII, п. 39 Правил № 690). Відповідно до абзацу 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» від 10.01.2002 № 2918 споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання і з централізованого водовідведення. Згідно з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (Правила № 630), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Пунктом 37 Правил № 690 передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інший порядок та строки не визначені договором. Відповідно до п. 11 Правил № 630, плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання. За відсутності приладів обліку холодної та гарячої води, нарахування здійснюються у відповідності до вимог п. 21 Правил № 630, згідно встановлених норм водоспоживання та водовідведення з розрахунку на кількість проживаючих споживачів. Нарахування за надані послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за вказаною адресою проводяться на підставі тарифів, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг у відповідності до п. 20-21 Правил № 630.
23 лютого 2024 року відповідачам направлена претензія з пропозицією погасити борг у триденний термін. На момент подання позову відповідачі не здійснили ніяких заходів до погашення заборгованості. В порушення обов`язку щодо своєчасної оплати наданих послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, передбаченого п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV, ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», п. 37 Правил № 690, п.п. 18, 30 Правил № 630, відповідачі неналежним чином виконували зобов`язання з оплати наданих послуг.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Таким чином, відповідачам нараховано 3459 грн 98 коп. суми інфляційних витрат за час прострочення виконання грошового зобов`язання та 1207 грн 42 коп. три проценти річних від простроченої суми. Суд приймає наданий позивачем розрахунок інфляційних витрат та 3 % річних, вважає його коректним та правомірним.
Суд зазначає, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тобто, такі нарахування, не є мірою відповідальності, а мають компенсаційний характер.
Згідно з ч. 3 п. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення (для систем газопостачання - від запірного пристрою на вводі в будинок до запірних пристроїв включно перед місцями підключення газових приладів, газоспоживального обладнання, теплових агрегатів тощо).
Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189- VIII, враховуючи норми Правил утримання житлових будинків та прибудинкової території, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу від 17.05.2005 року № 76, Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 10.08.2004 № 150 та рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 року № 1186 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста Харкова», відповідачам нараховано заборгованість за утримання та обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання та водовідведення, а саме: за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання за період з 01 квітня 2020 року по 31 січня 2022 року в сумі 433 грн 18 коп; за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення з 01 квітня 2020 року по 31 січня 2022 року в сумі 312 грн 18 коп. Розрахунки зазначеної заборгованості міститься у розрахунку (додається до позовної заяви),
Суд зазначає, що відповідачами не надано доказів повного погашення заборгованості.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
Нормами пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
На підставі ч. 1, 4 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону.
Відповідно до ст. ст. 150, 156, 162 ЖК України, власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами.
Договором є усна чи письмова угода між споживачем та продавцем (виконавцем) про якість, термін, ціну та інші умови, по яким реалізується продукція. Підтвердженням дії усної угоди оформляється квитанцією або іншим документом. Факт оплати споживачем - відповідачем послуг, тобто послуг які надає позивач, є підтвердженням факту існування договірних відносин між ними.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918 від 10.01.2002 року також закріплено, що споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду, згідно встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, зокрема, на боржників покладений певний цивільно-правовий обов`язок по оплаті фактично отриманих/спожитих житлово-комунальних послуг, якому водночас кореспондує право вимоги кредитора оплати наданих послуг.
Як вже було зазначено вище, з матеріалів справи встановлено, що відповідачі є споживачами наданих позивачем КП «Харківводоканал» послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, за адресою: АДРЕСА_1 .
Отже, з наведеного слідує, що відповідачі, як споживачі послуг, не у повному обсязі оплачували їх вартість, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, на яку позивачем також нараховані індекс інфляції за весь час прострочення, та 3% річних від простроченої суми.
Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Частиною 3 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
- 525 грн. 23 коп. за абонентське обслуговування за період з 01 квітня 2020 рокупо 31 січня 2022 року;
- 433 грн. 18 коп. за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання за період з 01 квітня 2020 року по 31 січня 2022 року;
- 312 грн. 18 коп. за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення з 01 квітня 2020 року по 31 січня 2022 року;
- 3459 грн. 98 коп. інфляційних витрат;
- 1207 грн. 42 коп. 3% річних від простроченої суми
При цьому суд виходить з вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, яка кореспондує з положеннями ч. 1 ст. ст. 81 ЦПК України, стосовно того, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідач у судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав жодних доказів на спростування доводів та вимог позивача.
Натомість з представлених позивачем письмових доказів вбачається, що відповідачі належним чином зобов`язання не виконували, у визначені строки оплату спожитих послуг не здійснювали, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість, яка до теперішнього часу в добровільному порядку не сплачена, з огляду на що, суд, вирішуючи спір за наявними матеріалами справи, задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.
Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позов судом задоволений у повному обсязі, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню в рівних частинах понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 2422 грн. та витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 120 грн.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву представника Комунального підприємства «Харківводоканал» Панасенко Ірини Олексіївни до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у солідарному порядку за послуги з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання та водовідведення, абонентське обслуговування, а також про стягнення судових витрат задовольнити.
- 525 (п`ятисот двадцяти п`яти) грн. 23 коп. за абонентське обслуговування за період з 01 квітня 2020 рокупо 31 січня 2022 року;
- 433 (чотирьохсот тридцяти трьох) грн. 18 коп. за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання за період з 01 квітня 2020 року по 31 січня 2022 року;
- 312 (трьохсот дванадцяти) грн. 18 коп. за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення з 01 квітня 2020 року по 31 січня 2022 року;
- 3459 (трьох тисяч чотирьохсот п`ятдесяти дев`яти) грн. 98 коп. інфляційних витрат;
- 1207 (однієї тисячі двохсот семи) грн. 42 коп. 3% річних від простроченої суми.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст заочного рішення складено 15 липня 2024 року.