Провадження № 2-ві/761/28/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Левицької Т.В.

при секретарі: Яцишині А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Килиби Олександра Віталійовича про відвід судді Шевченківського районного суду м. Києва Волошина В.О. у справі № 761/25659/20 (провадження 2/761/304/2024) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Голяченко Марія Василівна, про встановлення факту, що має юридичне значення; визнання права власності; визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва знаходиться вказана цивільна справа.

На адресу суду 15 липня 2024 року надійшла заява представника позивача про відвід головуючого судді Волошина В.О. у справі № 761/25659/20 (провадження 2/761/304/2024), оскільки на думку сторони позивача існують об`єктивні сумніви щодо неупередженості та об`єктивності судді під час розгляду вказаної справи.

Подану заяву обґрунтовано тим, що, на думку представника позивача, головуючим у судовому засіданні, яке відбулось 11 липня 2024 року, було залишено без задоволення клопотання сторони позивача про долучення додаткових доказів та в одноособовому порядку змінено визначений порядок розгляду даної справи, зокрема в частині допиту свідків.

Також представником позивача зазначено те, що в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2024 року, якою було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті, було вказано, що сторона позивача у підготовче засідання не з`явилась, однак дана обставина не відповідає дійсності, оскільки позивач та представник позивача були присутні у судовому засіданні.

З огляду на зазначене, у сторони позивача виникли сумніви щодо неупередженості та об`єктивності судді, відтак, на переконання представника позивача, існує достатньо підстав для висновку про необхідність відводу головуючого у справі судді Волошина В.О. з метою забезпечення справедливого та безстороннього розгляду вказаної справи.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2024 року питання про відвід судді Шевченківського районного суду м. Києва Волошина В.О. у справі № 761/25659/20 (провадження 2/761/304/2024) передано до цивільної канцелярії суду для визначення іншого судді в порядку проведення автоматизованого розподілу вказаної заяви в системі документообігу суду.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи, що визначено ч. 8 ст. 40 ЦПК України.

Вивчивши матеріали заяви про відвід, суд вважає, що обґрунтування, наведені в заяві, не можуть розцінюватись як підстава для відводу судді по справі, оскільки вони не містять обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності головуючого судді Волошина В.О. з огляду на наступне.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Крім того, неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Так, підстави для відводу судді, передбачені ст. 36 ЦПК України.

Крім того, частиною 4 статті 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно ч. 7 ст. 56 «Закону України Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення в порядку, визначеному положеннями ЦПК України.

Окрім того, у висновку №3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

За умовами ч. 3 ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (ч. 5 ст. 36 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Оцінюючи зміст заяви представника позивача про відвід головуючого судді Волошина В.О., суд приходить до висновку, що доводи заяви не містять посилання на обставини, які б дали підстави для висновку про необ`єктивність та упередженість судді, отже, заявлений відвід є необґрунтованим.

Доводи заявника щодо підстав для відводу судді обґрунтовуються лише незгодою з процесуальним рішенням судді, що, у відповідності до ст. 36 ЦПК України, не може бути підставою для відводу судді.

Зважаючи на викладене, підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України, для задоволення заявленого відводу головуючого судді Волошина В.О. суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 36, 40, 258-261 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Килиби Олександра Віталійовича про відвід судді Шевченківського районного суду м. Києва Волошина В.О. у справі № 761/25659/20 (провадження 2/761/304/2024) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Голяченко Марія Василівна, про встановлення факту, що має юридичне значення; визнання права власності; визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: