Справа № 493/369/24
Провадження № 2/493/248/24
17 липня 2024 року м.Балта Одеської області
Балтський районний суд Одеської області в складі:
ГОЛОВУЮЧОГО СУДДІ ІЛЬНІЦЬКОЇ О.М.
ЗА УЧАСТЮ СЕКРЕТАРЯ ЖУКОВСЬКОЇ О.І.
ПОЗИВАЧА ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель дійсним, визнання права власності на частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель,
04.03.2024 ОСОБА_2 звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель дійсним, визнання права власності на частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель (а.с.1-3).
Ухвалою судді від 25.03.2024 провадження у справі відкрите, постановлено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с.61-62).
Ухвалою суду від 22.04.2024 закрите підготовче провадждення , справа призначена до розгляду по суті (а.с.73).
В обгрунтування своїх вимог позивач зазначила що вона є власником частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 , яку вона успадкувала після смерті матері ОСОБА_5 . Інша частка цього майна належала її брату ОСОБА_6 . З останнім вона досягла домовленості про купівлю в нього належної йому частки майна, згідно якої в період з жовтня 2019 року до січня 2022 року сплачувала йому грошові кошти в розмірі по 100 доларів США щомісячно, сплативши обумовлену суму в 3000 доларів США, про що він написав розписку, та зобов`язався підготувати документи для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Однак через хворобу ОСОБА_6 нотаріально договір не був посвідчений. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що унеможливлює нотаріальне посвідчення договору та оформлення права власності на майно за позивачкою. Спадкоємцями до майна померлого ОСОБА_6 є його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 , які на момент смерті ОСОБА_6 входили до складу його сім`ї, та не заперечують проти визнання за позивачкою права власності на спірне майно.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник адвокат Сокерчак В.В. позов підтримали та просили визнати договір купівлі-продажу частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель дійсним, визнати право власності за ОСОБА_2 на частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель на підставі ч.2 ст.220 ЦК України, так як сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнали в повному обсязі, пояснили, що дійсно ОСОБА_2 сплачувала ОСОБА_6 кошти за належну йому частину житлового будинку з господарськими будівлями, вони як спадкоємці померлого ОСОБА_6 , не претендують на це майно, тому не заперечують проти задоволення позову.
Суд, заслухавши доводи сторін, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов такого висновку.
ОСОБА_6 належала частка житлового будинку з господарськими будівлями, розташованих в АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Пантілєєвою І.П. 23.10.2018, та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.10, 12).
Інша частка цього житлового будинку з господарськими будівлями належить ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Пантілєєвою І.П. 09.11.2018, та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7,9).
Згідно письмової розписки від 31.07.2019 ОСОБА_2 вносить першу суму в 100 доларів США ОСОБА_6 за покупку будинковолодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальна сума покупки становить 3000 доларів США, які буде виплачувати по 100 доларів США раз на місяць на протязі 2,5 років, та згідно запису від 4.01.22р. ОСОБА_6 продав будинку за адресою АДРЕСА_1 за 3 тисячі доларів, гроші отримав у повному обсязі, претензій не має.(а.с.13-15, 94-96).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії НОМЕР_1 , виданого Балтським відділом ДРАЦС 03.02.2023 (а.с.16).
Згідно довідки Балтської міської ради від 20.02.2024 за № 439 на день смерті ОСОБА_6 до складу його сім`ї входили: син ОСОБА_4 та дружина ОСОБА_3 (а.с.21).
Згідно повідомлення КНП «Балтський центр ПМСД» від 28.05.2024 за №178 ОСОБА_6 перебував на обліку у сімейного лікаря з діагнозом: Гіпертонічна хвороба ІІІ ступеню, ст.. 3, ризик 3. Ішемічна хвороба серця. Атеросклеротичний кардіосклероз, СН 25, NYHA ІІІ. Хронічне обструктивне захворювання легень, легенева недостатність ІІ (а.с.78).
З повідомлення КП «Балтська багатопрофільна лікарня» від 05.06.2024 за №01-16/615 та виписок із медичних карток стаціонарного хворого вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно проходив стаціонарне лікування в період з 05.10.2022 до 21.10.2022 та з 17.11.2022 до 02.12.2022 з діагнозом: Бронхоектактична хвороба; з 02.02.2023 до 02.02.2023 з діагнозом: Хронічна ішемічна хвороба серця, не уточнена. Хронічна ниркова недостатність (а.с.80, 8183, 84-86, 87-88).
Згідно з ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч.4 ст.203 ЦК України).
Відповідно до ст..208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.
Згідно з ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Однією з умов визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин (постанова Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року в справі №754/2339/16).
Згідно з п. 13 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.
При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої статті 220 ЦК України.
Позивач посилається на те, що продавець ОСОБА_6 через хворобу не мав можливості нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу.
В якості доказу до позову додана письмова розписка, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_6 продав ОСОБА_2 будинку за адресою АДРЕСА_1 за 3 тисячі доларів, гроші отримав у повному обсязі, претензій не має.
Разом з тим, доказів на підтвердження обставин, що перешкоджали нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу частки житлового будинку з господарськими будівлями в період з 04.01.2022 (дата отримання коштів, зазначена в розписці) до 02 лютого 2023 року (дата смерті ОСОБА_6 ), позивачем не надано.
Так наявність захворювання у ОСОБА_6 , яке підтверджується довідкою КНП «Балтський центр ПМСД» від 28.01.2024 про його перебування на обліку у сімейного лікаря, виписками із медичних карток стаціонарного хворого, з яких вбачається його перебування на стаціонарному лікуванні в медичному закладі з 05.10.2022 до 21.10.2022, з 17.11.2022 до 02.12.2022 та 02.02.2023, не свідчать про об`єктивну неможливість нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу в період з 04.01.2022 до 02.02.2023.
Згідно ст..81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на викладене, суд вважає, що позивач не надала будь-яких доказів, які б відповідали вимогами ст.ст. 77-81 ЦПК України та свідчили про ухилення ОСОБА_6 від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу частки житлового будинку з господарськими будівлями, а також доказів на підтвердження відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій щодо відчуження нерухомого майна.
За таких обставин позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.205, 209, 220, 334, 626, 638, 639, 655, 657 ЦК України, ст. 81, 89, 259,263, 265 ЦПК України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель дійсним, визнання права власності на частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складене 25 липня 2024 року.
СУДДЯ