Номер провадження: 22-ц/813/2340/24
Справа № 521/3483/13-ц
Головуючий у першій інстанції Мазун І.А.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

представника ТОВ «Консалт Солюшенс» - Жилко Е.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 01 червня 2021 року, постановлену під головуванням судді Мазун І.А., про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, а також за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживача, визнання відсутності права вимоги за договором споживчого кредиту, неукладеності договору споживчого кредиту та припинення іпотеки,

встановив:

25.03.2021 року ТОВ «Консалт Солюшенс» звернулось до суду із заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання, боржники: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Заява обґрунтована тим, що повторним заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05.10.2017 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 234 774,39 грн., а також судовий збір у розмірі 2 347,74 грн. У задоволенні зустрічного позову було відмовлено. Зазначене рішення набрало законної сили.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03.02.2021 року було замінено сторону стягувача ПАТ «Дельта Банк» її правонаступником - ТОВ «Консалт Солюшенс» у виконавчому проваджені по виконанню рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05.10.2017 року у цивільній справі № 521/3483/13-ц.

Заяву про заміну сторони виконавчого провадження ТОВ «Консалт Солюшенс» було подано 07.10.2020 року в межах строку встановленого ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Однак ТОВ «Консалт Солюшенс» набуло права стягувача лише після 03.02.2021 року, тобто вже після спливу строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання. Відповідні обставини стали причиною звернення до суду з відповідною заявою.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.06.2021 року заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» було задоволено (т.4, а.с.119-120).

Поновлено ТОВ «Консалт Солюшенс» пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання у цивільній справі № 521/3483/13-ц щодо виконання заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05.10.2017 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 01.06.2021 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (т.5, а.с.199-208, т.6, а.с.1-8).

Вирішуючи питання про слухання справи в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання (т.6, а.с.93-97).

Колегією суддів було також враховано заяву представника ТОВ «Консалт Солюшенс» - адвоката Башука Д.С. про розгляд справи без участі представника ТОВ «Консалт Солюшенс» (т.6, а.с.76).

Крім того, апелянт ОСОБА_1 подала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що вона не мала змоги ознайомитись з матеріалами справи (т.6, а.с. 100-10). Разом з тим, доказів на підтвердження доводів викладених у заяві, апелянтом не надано.

Аналогічні заяви від ОСОБА_1 , в тому числі з посиланням на її хворобу, подавались також і раніше (т.6, а.с.73-75). При цьому доказів на підтвердження вказаних обставин, також суду надано не було.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заяв ОСОБА_1 .

Крім того, Одеським апеляційним судом 03.05.2024 року та 31.05.2024 року було розміщено на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення про повідомлення відповідача ОСОБА_2 про слухання справи як на 15.05.2024 року, о 16 год. 00 хв., так і на 12.06.2024 року, на 14 год. 15 хв., що в сенсі ст. 128 ЦПК України є належним його повідомлення (т.6, а.с.58-59, 98, 99).

Колегія суддів зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що в своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила слухати справу на підставі наявних доказів.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що дана справа перебуває в провадженні апеляційного суду тривалий час (т.6, а.с.29-30), колегія суддів вирішила дану справу розглядати судом апеляційної інстанції за участю з`явившегося представника ТОВ «Консалт Солюшенс» - Жилко Е.О., а також за наявними у справі доказами, у відсутність інших учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, суд першої інстанції виходив із того, що наведені у заяві причини пропуску строку є обґрунтованими (т.4, а.с.109-110).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що повторним заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05.10.2017 року позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості було задоволено. Зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживача, визнання відсутності у ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за договором споживчого кредиту, неукладеності договору споживчого кредиту та припинення іпотеки залишено без задоволення (т.136-141).

Зазначене рішення набрало законної сили.

В подальшому, як вбачається з матеріалів справи, 21.07.2020 року, тобто в межах трирічного строку, встановленого для виконання судового рішення, між ПАТ «Дельта Баню» та ТОВ «Консалт Солюшенс» було укладено договір № 2292/К про відступлення прав вимоги, у зв`язку з чим ТОВ «Консалт Солюшенс» звернулось до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні (т.4, а.с.26-28, 31-35).

27 січня 2021 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси у справі №521/3483/13ц вказану заяву було задоволено, замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» у виконавчому провадженні по виконанню заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05.10.2017 року на його правонаступника - ТОВ «Консалт Солюшенс» (т.4, а.с.62-64).

02.04.2021 року ТОВ «Консалт Солюшенс» отримало виконавчі листи щодо виконання заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05.10.2017 року у справі №521/3483/13-ц (т.4, а.с.67).

01 червня 2021 року оскаржуваною ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси по справі №521/3483/13-ц було задоволено заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання (т.4, а.с.119-120).

23.07.2021 року за заявою ТОВ «Консалт Солюшенс» приватним виконавцем Носенко С.Б. було відкрито виконавче провадження (ВП № 66265955) на виконання виконавчого листа № 521/3483/13-ц, щодо стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 кредитної заборгованості і в рівних частках судового збору. Вказане виконавче провадження станом на сьогодні зупинене.

10.08.2021 року, за заявою ТОВ «Консалт Солюшенс», приватним виконавцем Носенко С.Б. було відкрито виконавче провадження (ВП № 66467623) на виконання виконавчого листа № 521/3483/13-ц, щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості і судового збору. Вказане виконавче провадження станом на сьогодні зупинене.

Разом з тим, постановою Одеського апеляційного суду від 27.09.2022 року було скасовано ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 27.01.2021 року по справі № 521/3483/13-ц про заміну сторони виконавчого провадження (т.5, а.с.79-81).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно ч. 6 цього Закону стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення.

Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

На момент отримання виконавчих документів, сплинув строк, встановлений ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», на їх пред`явлення до виконання.

Разом з тим, враховуючи, що станом на 16.10.2020 року останній день пред`явлення виконавчих документів до виконання, ТОВ «Консалт Солюшенс» ще не набуло право стягувача за виконавчими листами у даній справі, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що заявником строк пропущений з незалежних від нього причин.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи заявника апеляційної скарги на те, що ТОВ «Консалт Солюшенс» не надсилало на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 копії заяви про поновлення строку на пред`явлення виконавчих документів до виконання, оскільки в матеріалах справи міститься описи вкладення у цінні листи, які містять поштовий штемпель від 24.03.2021 року, про надсилання боржникам зазначеної заяви (т.4, а.с.74-75).

Крім викладеного, колегія судів зазначає, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012).

У Рішенні від 26 червня 2013 р. № 5-рп/2013 (справа щодо офіційного тлумачення положень п. 2 ч. 2 ст. 17, п. 8 ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження») Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист (абзац 5 п.п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013); набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику ЄСПЛ, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 р. № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00; пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України», заява № 6318/03; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia», заява № 30779/04; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява № 40450/04).

Слід також зазначити, що за змістом ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на правову кваліфікацію спірних правовідносин в контексті вище наведених положень законодавства.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надала суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвала у справі прийнята у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч. 1 ст. 374. ст.ст. 375, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 01 червня 2021 року про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Через з перебуванням суддів Громіка Р.Д. і Дришюка А.І. у відпустках, повне судове рішення складено 23.07.2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький