Справа №442/4079/24
Провадження №2/442/1052/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря судового засідання Томан Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу № 442/4079/24 в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області про розірвання шлюбу,

учасники справи: позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_3 ,

свідки: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

встановила:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 04 жовтня 2018 року у виконавчому комітеті Дережицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис №04. Визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як основним та єдиним утримувачем, та таким, що самостійно виховує малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 04.10.2018 між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Спільне життя з відповідачкою у них не склалось, оскільки у них різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, і подальше перебування у такому шлюбі суперечить їх інтересам. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина залишилися проживати разом із позивачем, відповідачка переважно перебуває за кордоном та планує там залишитися проживати з іншим чоловіком. Позивач самостійно займається вихованням та утриманням дитини, оскільки позивачка не цікавиться життям, здоров`ям та розвитком дитини, тобто повністю самоусунулася від виховання дитини.

Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження на 27.06.2024.

25.06.2024 від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 27.06.2024 підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду на 15.07.2024.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили такі задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідачка до суду не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності, оскільки перебуває за кордоном. Позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала, в решті просила відмовити. Зазначила, що проживає за кордоном і бажає реалізувати себе за фахом.

Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, щодо задоволення позову поклалась на думку суду.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Дережицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, актовий запис № 04, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 .

Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 ).

Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

У відповідності до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

У статті 112 СК України регламентовано, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому є всі підстави для розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно із ст. 142 СК України, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

У відповідності до ч. 2, 3 ст. Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Згідно ч.3 цієї статті той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За змістом ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Приписами ст. 161 СК України визначається, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.

З Витягу № 005638/28-2024 вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_1 разом із сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з Актом обстеження умов проживання, складеного посадовими особами відділу-служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , забезпечена усім необхідним для проживання та розвитку.

ОСОБА_1 працевлаштований в Сімейне фермерське господарство „Дережичі, отримує заробітну плату. За період з січня по травень 2024 його дохід становить 66162,47 грн.

Відповідно до Довідки, виданої ФОП ОСОБА_7 ОСОБА_1 про те, що його син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спостерігається у педіатра ОСОБА_8 в ОСОБА_9 . На всі візити лікаря педіатра дитину супроводжує батько, активно цікавиться станом здоров`я та виконує всі призначення лікаря.

Свідок ОСОБА_10 у письмових поясненнях вказала, що є нянею в садочку „Білочка у Дережицькій гімназії, де навчається ОСОБА_6 з 01.09.2023. ОСОБА_11 є доброю і активною дитиною. В садочок приводить і забирає його батько ОСОБА_12 . Він добре займається вихованням своєї дитини та відвідує усі дитячі заходи.

Свідок ОСОБА_13 ОСОБА_14 надав письмові пояснення, які підтвердив в судовому засіданні, з яких вбачається, що він є сусідом ОСОБА_1 та проживає по АДРЕСА_1 . Протягом більше як пів року, а саме від осені 2023 року ОСОБА_15 проживає сам зі своїм сином ОСОБА_16 . ОСОБА_15 є добрим і турботливим батьком для свого сина. За час відсутності дружини ОСОБА_15 піклується про свого сина сам.

Із письмових пояснень свідка ОСОБА_17 вбачається, що вона проживає у АДРЕСА_2 , є сусідкою ОСОБА_1 . Підтверджує, що ОСОБА_15 близько шести місяців проживає з сином ОСОБА_11 у двох і за цей час вихованням займається сам. Він є добрим батьком для свого сина та забезпечує його усім необхідним.

Свідок ОСОБА_5 у письмових поясненнях пояснила, що є мамою ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_11 . Стверджує, що її невістка ОСОБА_2 вже шість місяців не зявляється в житі свого сина і не цікавиться його здоров`ям. ОСОБА_1 займається вихованням сина ОСОБА_11 сам та надає йому належний догляд. Такі показання надала також в судовому засіданні.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають окремо, їх син проживає разом з батьком, який займається його вихованням та утриманням, а тому враховуючи вищенаведене та інтереси дитини сторін суд дійшов до висновку, що доцільним є визначити місце його проживання з батьком за адресою місця реєстрації останнього.

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір"з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн. понесених судових витрат.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81 , 263, 264, 265 ЦПК України, ч.2 ст.104, ст.ст.105, 110, 112 СК України, суд,

ухвалив:

позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 04.10.2018 та зареєстрований виконавчим комітетом Дережицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, актовий запис № 04, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 .

Визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як основним та єдиним утримувачем, та таким, що самостійно виховує малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) гривень.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 15.07.2024.

Суддя Нагірна О.Б.