Справа № 347/2478/23
Провадження № 22-ц/4808/924/24
Головуючий у 1 інстанції КРИЛЮК М. І.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Максюти І.О., Василишин Л.В.

секретаря Шемрай Н.Б.

з участю представників: ОСОБА_1 адвоката Волосянка Р.О.;

ТзОВ «Глобал Спліт» Петренка М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в режимі відеоконференції за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Косівського районного суду від 06 грудня 2023 року, постановлене в складі судді Крилюк М.І. в м. Косів у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ТОВ «Глобал Спліт» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.06.2021 року між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_1 укладений Кредитний договір №3/4037612, згідно якого відповідачка отримала кредит в сумі 300 000 грн строком на 72 місяців - з 14.06.2021 року до 13.06.2027 року включно, згідно умов якого позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток №1 до Договору, що є його невід`ємною частиною), як день повернення кредиту. Відповідно до п.1.2 Кредитного договору, Кредит надається позичальнику на споживчі потреби. Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку: процентну винагороду щомісячно, в розмірі 10.00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно, в розмірі 1.50% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. Договору. 23.01.2023року між АТ «Креді Агріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ», укладено договір №3-2023 про відступлення права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №3/4037612 від 14.06.2021р. Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в зв`язку з чим станом на 28.08.2023 року загальний залишок заборгованості складає: 373 658 грн 66 коп., основна заборгованість - 281 228 грн 66 коп.; заборгованість по відсоткам - 31 430 грн 00 коп. заборгованість за комісією - 61 000 грн 00 коп Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Глобал Спліт» заборгованість за кредитним договором в розмірі - 373 658грн 66коп. та судовий збір.

Заочним рішенням Косівського районного суду від 06 грудня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» заборгованість за кредитним договором в розмірі - 373 658 ( триста сімдесят три тисячі шістсот п`ятдесят вісім )грн. 66 коп. та 5 604 (п`ять тисяч шістсот чотири) грн 88коп оплаченого судового збору.

Ухвалою Косівського районного суду від 05 квітня 2024 року заяву ОСОБА_1 про прегляд заочного рішення у цій справі залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про часткове задоволення позову, посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, тому постановив незаконне рішення. Вказує, що кредит надано на споживчі потреби, тому у банку наявний обов`язок надсилання позичальнику вимоги про усунення порушення кредитного договору. З такою вимогою, ні банк, ні позивач, як його правонаступник, до боржника не звертались та такі відомості відсутні у матеріалах справи Отже, позивачем порушено визначений законом порядок дострокового повернення кредиту. Обов`язок дострокового повернення кредиту виникає у позичальника після отримання вимоги про усунення порушення кредитного договору. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Крім того, стягнення комісії у розмірі 61 000 грн за кредитним договором є необґрунтованим, оскільки п.1.4.2 Кредитного договору від 14.06.2021 року встановлює комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,5% від розміру кредиту, що становить 4 500 грн щомісячно, проте не містить інформації щодо конкретної послуги за що сплачується комісія. При цьому умови кредитного договору не містять розмежування платних та безоплатних послуг, а тому платні послуги включають послуги щодо обслуговування кредиту в тому числі щодо інформування про поточний розмір заборгованості, розмір суми кредиту, надання виписки тощо, що відповідно до ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування» повинно бути безоплатне. Враховуючи те, що кредитним договором встановлено щомісячно плату за послуги, які повинні надаватись безоплатно, такі положення договору є нікчемними.

02 липня 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» адвокат Балашов В.В. подав відзив на апеляційну скаргу в якому доводи апеляційної скарги заперечив. Вказує, що умови кредитного договору передбачають стягнення комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 1.5 % від суми кредиту (п.1.1 Договору). Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, електронне інформування про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості (нагадування) через дистанційні системи обслуговування, інформування про виникнення простроченої заборгованості, консультування щодо погашення заборгованості, своєчасної сплати платежів тощо. Укладаючи кредитний договір позичальник погодився з зазначеними умовами та зобов`язався виконувати їх належним чином.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ`доводи апеляційної скарги заперечив. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ», суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_1 належним чином не виконувала умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку станом на 28.08.2023 року складає: загальний залишок заборгованості : 373 658 грн. 66 коп., основна заборгованість - 281 228 грн 66 коп.; заборгованість по відсоткам - 31 430 грн 00 коп., заборгованість за комісією - 61 000 грн 00 коп. Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» при укладанні Договору №3-2023 від 23.01.2023р. про відступлення права вимога до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №3/4037612 від 14,06.2021 як новий кредитор має права стягувати вказану заборгованість на свою користь.

Рішення суду оскаржується в частині стягненні 61 000 грн комісії за кредитним договором.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_1 укладений Кредитний договір №3/4037612, згідно якого остання отримала кредит в сумі 300 000,00 грн строком на 72 місяців - з 14.06.2021 року до 13.06.2027 року

23.01.2023року між АТ «Креді Агріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ», укладено договір №3-2023 про відступлення права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №3/4037612 від 14.06.2021р. на споживчі потреби (а.с.20-28).

Згідно розрахунку заборгованості станом на 28.08.2023 року загальний залишок заборгованості складає ОСОБА_1 : 373 658 грн 66 коп., основна заборгованість - 281 228 грн 66 коп.; заборгованість по відсоткам - 31 430 грн 00 коп. заборгованість за комісією - 61 000 грн 00 коп

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом частин першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

У статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України).

Частиною четвертою статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Особливості регулювання правовідносин за договорами споживчого кредиту передбачені також Законом України «Про захист прав споживачів».

Так, за змістом частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній станом на 08 травня 2007 року) до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Крім того, згідно з абзацами 2, 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Частиною третьою вищезазначеної статті передбачено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

Згідно із частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16 послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, судом першої інстанції не враховано, що згідно п.п.1.4.2 кредитного договору від 14.04.2021 року передбачено сплату комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 1.5 % від суми, зазначеної в п.1.1 договору, що суперечать положенням статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору.

Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за моніторинг заборгованості, електронне інформування про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості (нагадування) через дистанційні системи обслуговування, інформування про виникнення простроченої заборгованості, консультування щодо погашення заборгованості, своєчасної сплати платежів тощо, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15 (провадження № 61-8543св20).

Установлено, що згідно поданого банком розрахунку, на виконання умов п.п.1.4.2 кредитного договору від 14.04.2021 року, які передбачають комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 1.5 % та є нікчемними, позивачем сплачено 2000,00 грн комісійної винагороди. Так як зазначені кошти безпідставно сплачені банку, то за вимогами відповідачки їх необхідно зарахувати на погашення кредитної заборгованості, за кредитним договором №3/4037612 від 14.06.2021 у розмірі 310 658 грн 66 коп. (312 658 грн, 66 коп. 2000.00 грн) яка складається з: 279 228 грн 66 коп - основна заборгованість; 31 430 грн. 00 коп - заборгованість по відсоткам.

Оскільки суд першої інстанції неповно встановив обставини справи і внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та погоджених сторонами умов кредитування, дійшов помилкових висновків про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» в частині стягнення комісії за користування кредитом. Отже наявні підстави для скасування рішення суду та стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» заборгованість за кредитним договором №3/4037612 від 14.06.2021 у розмірі 310 658 грн. 66 коп., яка складається з: 279 228 грн 66 коп - основна заборгованість -.; 31 430 грн. 00 коп - заборгованість по відсоткам.

Згідно п.п.1,2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку із частковим задоволенням позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» в розмірі 310 658 грн 66 коп з заявленої суми 373 658 грн 66 коп, що становить 83 %, підлягає стягнення пропорційно розмір сплаченого судового збору 4 651, 32 грн (5 604,88 грн* 82%)

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_1 , слід стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» на користь ОСОБА_1 1 610 (одна тисяча шістсот десятьгривень) 40 коп судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Заочне рішення Косівського районного суду від 06 грудня 2023 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» заборгованість за кредитним договором №3/4037612 від 14.06.2021 у розмірі 310 658 грн 66 коп., яка складається з: 279 228 грн 66 коп - основна заборгованість; 31 430 грн 00 коп - заборгованість по відсоткам.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» 4 651 ( чотири тисячі шістсот п`ятдесят одна гривня) 32 копійок судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» на користь ОСОБА_1 1 610 грн ( одна тисяча шістсот десять гривень) 40 копійок судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 липня 2024 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.О.Максюта

Л.В.Василишин