Справа № 603/334/24
Провадження №2/603/147/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2024 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Галіяна І.М.

секретаря судового засідання Б`єлі Д.С.

за відсутності сторін

розглянувши в підготовчому засіданні в залі суду цивільну справу

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат Андрусенко Ігор Ярославович

відповідач: Монастириська міська рада

предмет позову: визнання права власності та встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог.

Представник позивача адвокат Андрусенко І. Я. звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області в інтересах ОСОБА_1 з позовом до Монастириської міської ради в якому просить визнати за позивачем право власності на спадкове майно, а саме на:

- земельну ділянку площею 0,1568 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0206, що розташована в с. Криниця Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ТР №014875.

- земельну ділянку площею 1,6400 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0001, що розташована в с. Криниця Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ТР №014875.

Вимоги позивача мотивовані тим, що після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно.

Вказану спадщину прийняв син спадкодавця ОСОБА_3 , оскільки відноситься до спадкоємців за законом першої черги та проживав на час відкриття спадщини із спадкодавцем.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивача - ОСОБА_3 . Після його смерті залишилось спадкове майно, до якого входить:

- земельна ділянка площею 0,1568 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0206, що розташована в с. Криниця Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ТР №014875.

- земельна ділянка площею 1,6400 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0001, що розташована в с. Криниця Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ТР №014875..

Вказану спадщину прийняла позивач ОСОБА_1 , оскільки відноситься до спадкоємців за законом першої черги та проживала на час відкриття спадщини із спадкодавцем.

Звернувшись до нотаріальної контори для того щоб оформити спадкові права на вказане майно, нотаріусом при розгляді представлених документів, було встановлено, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, внаслідок їх втрати. У зв`язку з наведеним нотаріус рекомендував позивачу звернутись до суду. Окрім цього існують розбіжності в актових записах, які унеможливлюють встановлення факту родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем. У свідоцтві про смерть мати ОСОБА_3 записана як ОСОБА_2 , а у свідоцтві про народження ОСОБА_3 його мати записана як ОСОБА_4 .

Отже, в позовній заяві позивач також просить встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про смерть якої складено Криницькою сільською радою Монастириського району Тернопільської області від 05.10.2017 року за №07 є матір`ю ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про смерть якого складено Криницькою сільською радою Монастириського району Тернопільської області від 20.03.2018 року за №05.

ІІ. Процесуальні рішення в справі.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 22.05.2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

ІІІ. Позиції сторін.

У зв`язку з виникненням труднощів для реалізації подальших прав позивача для оформлення документів щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , представник позивача просить визнати за позивачем право власності на вищевказане спадкове майно, а також встановити факт родинних відносин.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, проте представник позивача в позовній заяві просить розглядати дану справу без його участі та без участі позивача.

Відповідач - представник Монастириської міської ради в підготовче засідання не з`явився, суду подав відзив на позовну заяву в якій просить розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника, заперечень щодо позовних вимог не висловлював та зазначив, що з обставинами викладеними у заяві Монастириська міська рада погоджується.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи позовної заяви, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено таке.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Криниця Монастириського району Тернопільської області у віці 90 років померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 05.10.2017 року, актовий запис за №07, виданого Криницькою сільською радою Монастириського району Тернопільської області.

Ще за життя померлій належали:

- земельна ділянка площею 0,1568 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0206, що розташована в с. Криниця Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ТР №014875, що підтверджується довідкою, виданою Монастириською міською радою 20.07.2023 року №221, Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-024 сформованого 25.03.2024 року, який міститься в матеріалах справи;

- земельну ділянку площею 1,6400 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0001, що розташована в с. Криниця Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ТР №014875, що підтверджується довідкою, виданою Монастириською міською радою 20.07.2023 року №221, Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-024 сформованого 04.04.2023 року, який міститься в матеріалах справи.

Вказану спадщину фактично прийняв син спадкодавця ОСОБА_3 , оскільки відносився до спадкоємців першої черги за законом та проживав на час відкриття спадщини із спадкодавцем.

Родинні відносини між спадкодавцем ОСОБА_2 та спадкоємцем ОСОБА_3 підтверджуються:

-свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де його батьками записані: ОСОБА_4 мати та - ОСОБА_5 - батько.

-копією погосподарської книги с. Криниця Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області за 1991-1995 роки з якої вбачається що у даному будинковолодінню проживали такі особи:

- ОСОБА_5 - голова двору

- ОСОБА_4 - дружина голови двору,

- ОСОБА_3 - син голови двору,

- ОСОБА_1 - невістка голови двору;

-копією погосподарської книги с. Криниця Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області за 2006-2010 роки з якої вбачається, що у даному будинковолодінню проживали такі особи:

- ОСОБА_6 - голова двору, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- ОСОБА_2 - дружина голови двору, з 2008 року голова двору

- ОСОБА_3 - син голови двору,

- ОСОБА_1 - невістка голови двору;

-копією погосподарської книги с. Криниця Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області за 2016-2019 роки з якої вбачається, що у даному будинковолодінню проживали такі особи:

- ОСОБА_3 - голова двору, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2

- ОСОБА_2 - мати голови двору, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

- ОСОБА_1 - дружина голови двору;

-актом складеним старостою с. Криниця Монастириської МТГ Русланом Жилавим 17.01.2022 року, яким зі слів жителів с. Криниця, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в присутності заявника ОСОБА_1 встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 був дійсно сином ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 05.10.2017 року де мати позивача записана як ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З аналізу вищевказаних правовстановлюючих документів, можна дійти висновку про те, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 одна і та ж сама особа, а тому перебувала в родинних відносинах з ОСОБА_3 , а саме його мамою.

Факт фактичного прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті ОСОБА_2 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджується:

-довідкою виданою Монастириською міською радою 11.01.2024 року за №15.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Монастириська Чортківського району Тернопільської області у віці 59 років помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 20.03.2018 року, актовий запис за №95, виданого Криницькою сільською радою Монастириського району Тернопільської області.

Вказану спадщину фактично прийняла позивач ОСОБА_1 , оскільки є дружиною спадкодавця ОСОБА_3 , відноситься до спадкоємців першої черги за законом та проживала на час відкриття спадщини із спадкодавцем.

Сімейні відносини між спадкодавцем ОСОБА_3 та спадкоємцем ОСОБА_1 підтверджуються:

- копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 виданого 30.01.1988 року.

Факт фактичного прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 підтверджується:

-Довідкою виданою виконкомом Монастириської міської ради Чортківського району Тернопільської області 11.01.2024 року №14 про те, що на день смерті з ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована ОСОБА_1 , 1968 року народження дружина спадкодавця.

Дочки спадкодавця - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 подали заяви до приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу, згідно яких відмовились від належної їм частки у спадщині, що залишилась після смерті батька ОСОБА_3 (Заява від 12.09.2018 року №208 та заява від 12.09.2018 №209 відповідно у спадковій справі №121/2018р.).

03.02.2022 року постановою за вих. №4/02-16 приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Пивоварчук О. Є. ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки в зв`язку з втратою оригіналів правовстановлюючих документів.

V. Джерела права й акти їх застосування.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд, виходить із такого.

Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Визначаючись із заявленою вимогою про встановлення юридичного факту, а саме належності правовстановлюючого документу (Державного акту), суд враховує таке.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

В даному випадку встановлення факту родинних відносин необхідно позивачу для прийняття спадщини, оскільки вона претендує на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 .

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до роз`яснень, викладених в інформаційному листі Верховного Суду України від 19.06.2013 року щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в графі «Встановлення факту родинних відносин між фізичними особами» факт родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК в старій редакції) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, факт, що просить встановити позивач має юридичне значення.

Судом виявлено, що встановлення підвідомчого суду факту пов`язане з вирішенням спору про право.

Факт родинних відносин спадкоємця з спадкодавцем на час відкриття спадщини доведено доказами які знаходяться в матеріалах справи.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є мамою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , то заявлені вимоги про встановлення родинних відносин в даній частині підлягають задоволенню.

Даючи оцінку спірним правовідносинам щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно суд, виходить із такого.

Приписами ст. 129 Конституції України передбачено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (частина перша статті 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина перша статті 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина перша статті 1218 ЦК України).

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як судом встановлено, спадщина відкрилася в зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В першу чергу, відповідно до ст. 1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Беручи до уваги вищевказане суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 , згідно ст. 1261 ЦК України мав право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_2 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , як спадкоємець за законом першої черги.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкове майно ОСОБА_3 фактично прийняв, оскільки проживав на час відкриття спадщини із спадкодавцем.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Визначаючись із заявленою вимогою щодо права позивача ОСОБА_1 на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд враховує таке.

Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

В першу чергу, відповідно до ст. 1261 ЦК України, право на спадкування за законом має той з подружжя, який його пережив.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

В зв`язку з наведеним та у відповідності до роз`яснень Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року щодо питання визначення належності майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) суд вважає, що ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 як спадкоємець за законом оскільки на час відкриття спадщини проживала із спадкодавцем.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів Державного акту на право власності на земельну ділянку, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Пивоварчук О. Є. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.02.2022 року за вих.№4/02-16.

Як слідує з матеріалів справи оригінал Державного акту був втрачений, що підтверджується повідомленням в засобах масової інформації, а саме газеті «Вісті Придністров`я», копія якої знаходиться в матеріалах справи.

З 01.01.2013 року, на виконання законів України «Про Державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правовстановлюючим документом, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно є не державний акт на право власності на земельну ділянку, а свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме, Державні акти на право власності на земельну ділянку з 01.01.2013 року не видаються, а право власності посвідчується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Окрім цього, на даний час виготовити (отримати) правовстановлюючі документи на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті, а отримати дублікат державного акту на право власності на земельну ділянку міг лише її власник.

Згідно з п. 4.19 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін`юсту України від 22.02.2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

Приписами п.п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Отже судом встановлено, що відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стали причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельну ділянку згідно закону після смерті ОСОБА_3 в нотаріальній конторі.

На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд дійшов висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права власності останнього на земельні ділянки.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 1216-1218, 1222, 1268, Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 81, 263-265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов представника позивача адвоката Андрусенка Ігоря Ярославовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Монастириської міської ради, про визнання права власності та встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_11 , а саме, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про смерть якої складено Криницькою сільською радою Монастириського району Тернопільської області від 05.10.2017 року за №07 є матір`ю ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про смерть якого складено Криницькою сільською радою Монастириського району Тернопільської області від 20.03.2018 року за №05.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме, на:

-Земельну ділянку площею 0,1568 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0206, що розташована в с.Криниця Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ТР №014875;

-Земельну ділянку площею 1,6400 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0001, що розташована в с.Криниця Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ТР №014875.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі ухвалення рішення за відсутності учасників справи протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення чи ухвалення рішення за відсутності учасників справи або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22.07.2024 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_4 ), адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Андрусенко Ігор Ярославович, (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №701 від 27.04.2012 року, Ордер серії ВО №1070754 на надання правничої (правової) допомоги від 19.02.2024 року), адреса робочого місця: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Монастириська міська рада, (Код ), юридична адреса місцезнаходження відповідача: вул.Шевченка №19 м.Монастириська Чортківський район Тернопільська область.

Суддя І. М. Галіян