У Х В А Л А

22 липня 2024 р. м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Медяна Ю.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Каракозяна Г.А. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою суду від 03.07.2024 року позовну заяву залишено без руху, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження /загального або спрощеного; 3) окремого провадження.

Так згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.3 ст.293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Виходячи з наведеного позивачу слід звернутись до суду заявою про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження, а не в порядку позовного провадження.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя до позовної заяви про розірвання шлюбу додається свідоцтво про реєстрацію шлюбу.

Натомість, до позовної заяви представник позивача адвокат Каракозян Г.А. долучив копію свідоцтва про шлюб.

При цьому, до позовної заяви було долучено клопотання про витребування доказів, в якому представник позивача просить витребувати у відповідача ОСОБА_2 оригінал свідоцтва про шлюб. Клопотання мотивовано тим, що позивач відбуває покарання в ДУ «Ладижинська виправна колонія №39», на його рахунку відсутні кошти, через що він не може сплатити адміністративний збір за виготовлення дублікату свідоцтва про шлюб, а оригінал свідоцтва знаходиться у відповідача.

Суд не погоджується з твердженням представника позивача про неможливісь надати докази, з огляду на наступне.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.84 ЦПК України, у клопотанні про витребування доказів зазначається про вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Як вбачається з вищенаведеного, суд витребовує докази у випадку неможливості самостійно отримати докази.

Представником позивача в клопотанні не зазначено та не додано до нього докази про вжиті заходи для самостійог оїх тримання.

Крім цього твердження представника позивача про те, що позивач не може сплатити адміністративний збір за виготовлення дубліката свідоцтва про шлюб, оскільки він є засудженим і на його рахунку відсутні кошти, суд вважає непероконливими з огляду на таке.

На підтвердження відсутності у позивача коштів надано довідку, видану начальником відділу ФЗ та БО головним бухгалтером. З вказаної довідки вбачається, що кошти на рахунку засудженого ОСОБА_1 відсутні станом на 04.03.2024, при тому, що позов було направлено до суду 14.06.2024, тобто майже через три місяці після видачі довідки. Доказів того, що позивач не має коштів на рахунку на дату звернення до суду до позовної заяви не долучено. Так само, до позовної заяви не долучені докази того, що він не працює в установі відбування покарань та не отримує дохід.

Таким чином, для належного розгляду клопотання про витребування доказів, долученого до позовної заяви, слід надати докази про вжиті заходи для їх самостійного отримання.

Крім цього, згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач судовий збір не сплатив, заявивши клопотання про звільнення від його сплати.

Дане клопотання мотивовано тим, що позивач є засудженим, та на його рахунку немає коштів.

Дослідивши вказане клопотання та матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Положеннями ст. 136 ЦПК України передбачена можливість суду, враховуючи майновий стан сторони, відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі; з підстав, зазначених в частині першої цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Згідно ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача -фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

За змістом вказаної вище норми відстрочення, розстрочення, звільнення від сплати судового збору чи зменшення його розміру є правом суду, а не його обов`язком. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у постанові від 17.05.2018 у справі №904/9117/17.

Отже, звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених статтею 136 ЦПК України та статтею 8 Закону України «Про судовий збір», є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо). Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату нею судових витрат. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.07.2019, справа №821/1896/15-а.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст. 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

Так, представник позивача в обґрунтування скрутного матеріального стану позивача посилається на те, що позивач є засудженим та відбуває покарання в ДУ «Ладижинська виправна колонія №39», та станом на 04.03.2024 на рахунку засудженого ОСОБА_1 немає коштів.

При цьому, доказів того, що позивач не має коштів на рахунку, або того, що він не працює в установі виконання покарань на дату звернення до суду до позовної заяви не долучено.

Крім того, до позовної заяви не долучено доказів того, що він не має можливості працевлаштуватися в установі виконання покарань.

За практикою ЄСПЛ вимога про сплату зборів судам у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду (рішення від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Case of Kreuz v. Poland), заява №28249/95, п. 60).

Безпідставне відстрочення від сплати судового збору є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом.

Таким чином, у разі не надання ОСОБА_1 доказів, в обгрунтування обставини, щодо звільнення його від сплати судового збору йому слід буде сплатити судовий збір у розмірі та в порядку, встановленому законом.

Так, відповідно до п.п. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою заяви у справах окремого провадження ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 потрібно подати заяву до суду про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження, відтак за подання до суду такої заяви йому слід сплатити судовий збір в розмірі 605,60 грн. (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та надати суду оригінал відповідного документа, що підтверджує його сплату.

Судовий збір підлягає сплаті за наступними реквізитами: отримувач коштів: ГУК у Він.обл./м.Вінниця/22030101; код ЄДРПОУ отримувача: 37979858; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030101, рахунок отримувача UA0002856.

Позивачу надано строк - 7 днів з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків позову.

Ухвалу було надіслано на електронну адресу представника позивача, зазначену в позовній заяві.

05.07.2024 ухвала була доставлена на електронну адресу представника позивача, про що свідчить довідка про доставку електронного листа.

Станом на 22.07.2024 позивач недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі від 03.07.2024, не усунув.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин, враховуючи, що представник позивача не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, дану позовну заяву з доданими до неї документами слід повернути позивачу.

При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 353, 354 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу повернути позивачу разом з доданими до неї додатками.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 15 днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя