Номер провадження: 22-ц/813/3011/24
Справа № 495/6007/22
Головуючий у першій інстанції Боярський О.О.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Орган опіки та піклування Шабівської ОТГ Білгород-Дністровського району Одеської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 березня 2023 року у складі судді Боярського О.О.,

встановив:

У серпні 2022 року, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Орган опіки та піклування Шабівської ОТГ Білгород-Дністровського району Одеської області, в якому з урахуванням уточнених вимог просив суд визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою її проживання: АДРЕСА_1 та стягнути з ОСОБА_2 на її користь витрати на правничу допомогу в розмірі 20000 грн.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 21.12.2021 вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 Шлюб зареєстрований Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 443. Від зазначеного шлюбу у сторін народилася дитина: донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалося. У сторін різні погляди на сімейне життя, різні інтереси. Шлюб розпався внаслідок втрати почуття поваги та любові одне до одного. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинилися і до примирення сторони не дійшли. Збереження шлюбу неможливе. Малолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 та знаходиться на повному її утримані, що підтверджується довідкою № 499-2 від 02 серпня 2022 року. Як зазначає позивачка, станом на день звернення до суду з вищезазначеним позовом, виникла необхідність визначити місце проживання дитини разом з нею.

Заочним рішенням Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 березня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено: визначено місце проживання малолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою її проживання, а саме: АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , витрати на правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн.

Ухвалою цього ж суду від 16 серпня 2023 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 березня 2023 року залишено без задоволення.

Не погодившись з вищевказаним заочним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати заочне рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 березня 2023 року лише в частині стягнення з нього на користь позивачки 20000 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката та ухвалити в цій частині нове рішення, про відмову в позові в цій частині.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що матеріали справи містять договір про надання правової допомоги, відповідно до якого установлено гонорар в розмірі 1000 грн. (а.с.11). Пізніше, а саме 21.11.2022 ОСОБА_1 подала до суду позовну заяву про збільшення позовних вимог про встановлення місця проживання малолітньої дитини, якою просила, крім іншого стягнути з відповідача вже 20000 грн. При цьому у позовній заяві ОСОБА_1 вказала, що за:

-ознайомлення з матеріалами справи, збір матеріалів, підготовка позовної заяви про встановлення місця проживання малолітньої дитини, позовної заяви про збільшення позовних вимог про встановлення місця проживання малолітньої дитини і подача до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області - 8000 грн.;

-надання юридичних консультацій позивачу - 3000 грн;

-підготовку та надання суду заяв, клопотань по цивільній справі - 3000 грн;

-участь у судових засіданнях з початку розгляду справи у суді і до винесення рішення по справі - 7000 грн.

Скаржник зазначає, що первинно у самому тексті договору з адвокатом встановлено, що гонорар адвоката становить 1000 грн, проте в подальшому гонорар адвоката Шаркевича В.Т. зріс аж у 20 разів. Не доведено і те, що адвокат Шаркевич В.Т. надавав позивачу «юридичні консультації», вартість яких адвокат оцінив у 3000 грн. Також не можна погодитися з тим, що вартість клопотання становить 3000 грн, оскільки така вартість «клопотань» не є розумною. Також адвокат Шаркевич В.Т. нібито отримав від позивача 7000 грн за участь у судових засіданнях, при тому не взявши участі в жодному із призначених судом засідань, що вбачається з винесених судом ухвал.Позивачем надано квитанцію до прибуткового касового ордера від 16.11.2022, з якої неможливо встановити кому і за що ОСОБА_1 сплатила 20000 грн. Водночас категорія справ про визначення місця проживання дитини не є складною, судова практика в цій категорії справ є усталеною, відповідно, 20000 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвокату є явно завищеними. Адекватним та розумним розміром гонорару у даній справі є сума 1500 грн. Крім того, скаржником зазначено, що детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, разом з позовною заявою надано не було.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання, призначене на 04.07.2024 сторони не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином, у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

Від представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 надійшло до суду клопотання, у якому представник скаржника просить суд апеляційну скаргу розглянути без його участі та участі ОСОБА_2 .

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що заочне рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місце проживання малолітньої дитини не оскаржується, а тому колегією суддів не перевіряється законність та обґрунтованість висновків суду у цій частині, оскільки, згідно з вимогами ч.ч.1,2 ст. 367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване заочне рішення суду, в частині його оскарження, зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.11.2022 між адвокатом Шаркевичем В.Т., та позивачкою ОСОБА_1 , було укладено договір про надання правової допомоги, на підставі якого позивачкою було сплачено 20000 грн. за надання правової допомоги, на підтвердження чого надано квитанцію до прибуткового касового ордеру від 17.11.2022.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , витрати на правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн., районний суд виходив з того, що оскільки позовні вимоги задоволено, тому суд вважав за можливе задовольнити і вимогу позивачки щодо стягнення з відповідача витрат пов`язаних з наданням правової допомоги, в сумі 20000 грн.

Проте апеляційний суд не може повністю погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не в повній мірі відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача.

Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У відповідності до чч.1-6 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Апеляційним розглядом справи встановлено, що між ОСОБА_1 та адвокатом Шаркевичем В.И. було укладено договір про надання правової допомоги від 11.08.2022, яким встановлено гонорар адвоката у розмірі 1000 грн (а.с. 11).

Крім того, матеріалами справи також встановлено, що після подання 21.11.2022 позовної заяви про збільшення позовних вимог, позивачка уклала інший договір про надання правової допомоги із цим же адвокатом Шаркевичем В.Т., яким вже був встановлений гонорар у розмірі 20000 грн. (а.с. 39-43).

У вказаній позовній заяві про збільшення позовних вимог, позивачка просила стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у вищезазначеному розмірі, обґрунтовуючи це тим, що розрахунок наданих послуг і їх вартість складається з:

-ознайомлення з матеріалами справи, збір матеріалів, підготовка позовної заяви про встановлення місця проживання малолітньої дитини, позовної заяви про збільшення позовних вимог про встановлення місця проживання малолітньої дитини і подача до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області - 8000 грн.;

-надання юридичних консультацій позивачу - 3000 грн;

-підготовка та надання суду заяв, клопотань по цивільній справі - 3000 грн;

-участь у судових засіданнях з початку розгляду справи у суді і до винесення рішення по справі - 7000 грн.

Згідно квитанції прибуткового касового ордеру №б/н прийнято від ОСОБА_1 20000 грн. (а.с.44).

Звертаючись із вказаною апеляційною скаргою, ОСОБА_2 наголошував про те, що вказана категорія справ про визначення місця проживання дитини не є складною, судова практика в цій категорії справ є усталеною, відповідно, 20000 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвокату є явно завищеними. Адекватним та розумним розміром гонорару у даній справі, а думку скаржника є сума 1500 грн, враховуючи також і те, що він не заперечував проти визначення місця проживання дитини із матір`ю та жодним чином не перешкоджав судовому розгляду справи.

Апеляційний суд частково погоджується із вказаними доводами апеляційної скарги.

Так, з матеріалів справи вбачається, що дана справа не відноситься до справ значної складності, обсяг матеріалів справи є незначним, судова практика за аналогічними спорами є сталою.

З розрахунку наданих послуг вбачається, що адвокатом надано такі послуги: ознайомлення з матеріалами справи, збір матеріалів, підготовка позовної заяви про встановлення місця проживання малолітньої дитини, позовної заяви про збільшення позовних вимог про встановлення місця проживання малолітньої дитини і подача до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області - 8000 грн.; надання юридичних консультацій позивачу - 3000 грн; підготовка та надання суду заяв, клопотань по цивільній справі - 3000 грн; участь у судових засіданнях з початку розгляду справи у суді і до винесення рішення по справі - 7000 грн.

Між тим, колегія суддів вважає, що вищевказані витрати є завищеними та не співмірними із складністю справи.

Зокрема, написання позовної заяви даної категорії справ для досвідченого адвоката не потребує значного часу та не вимагає великого обсягу аналітичної й технічної роботи.

Як не вимагає значного обсягу часу написання клопотань, а саме:

-клопотання про ознайомлення з матеріалами справи від 29.09.2022 (а.с. 18);

-клопотання про витребування висновку органу опіки та піклування від 03.10.2022 (а.с. 20-21);

-клопотання про приєднання до матеріалів справи актів обстеження від 06.10.2022 (а.с. 33);

-клопотання про залучення доказів по справі від 20.02.2023, від 13.03.2023 (а.с. 47, 51).

Крім того, колегія суддів вважає, що послуги адвоката щодо його участі у судових засіданнях у розмірі 7000 грн. заявлені безпідставно, адже адвокат Шаркевич В.Т. не був присутній в жодних судових засіданнях, призначених судом першої інстанції, у тому числі в день ухвалення оскаржуваного заочного рішення суду. Натомість матеріали справи містять заяву позивачки ОСОБА_1 від 15.03.2023, у якій остання просить розглянути справу без її участі, тому, в цій частині вимоги ОСОБА_1 взагалі не підлягають задоволенню.

За таких обставин, апеляційний суд визнає постановлений до стягнення розмір правничих витрат завищеним, таким, що не відповідає критеріям розумності та пропорційності.

Апеляційний суд керується закріпленим статтею 11 ЦПК України принципом пропорційності у цивільному судочинстві, який включає в себе врахування: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін; час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Із огляду на обсяг наданих адвокатом послуг, ознайомлення з матеріалами справи, збір матеріалів, підготовка позовної заяви про встановлення місця проживання малолітньої дитини, позовної заяви про збільшення позовних вимог про встановлення місця проживання малолітньої дитини, подача до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, надання юридичних консультацій позивачу, підготовка та надання суду клопотань (5 штук) по цивільній справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а заочне рішення суду зміні в частині розміру правничих витрат постановлених до стягнення, які слід зменшити із 20000,00 грн. до 10000,00 грн., що відповідатиме критеріям розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на наведене доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково та ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до п.п.3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що заочне рішення в частині розміру стягнутих судових витрат за надання професійної правничої допомоги слід змінити, стягнувши з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

В іншій частині заочне рішення, у відповідності до ст. 367 ЦПК України, слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 березня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу змінити, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 (десять) тисяч гривен.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 24.07.2024

Головуючий Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

О.С. Комлева