Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Бенца К.К.,

при секретарі Майор Ю.В.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород в режимі відео конференції цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 подану в особі представника позивача ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ЛІНІЯ 1» про захист прав споживача,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника Адвоката Кушнір Юрія Зеновійовича звернулась до суду з позовом про захист прав споживача до ТОВ «Нова лінія 1».

Позивач зазначає що відповідач, як продавець, реалізував їй 09.03.2023 року товар (Ванну зі штучного мармуру) за ціною 44 072, 28 грн. з суттєвим дефектом, який пов`язаний безпосередньо з виною Відповідача, а тому в силу статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач зобов`язаний безоплатно замінити товар на такий самий без ушкоджень, або повернути позивачці сплачені нею кошти за цей товар.

Так, враховуючи мотиви позову позивач просила суд : зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова лінія 1», безоплатно замінити товар «Ванна зі штучного мармуру Logic New 1690x800x580», артикул 70414348, штрих код 014 на такий самий же без ушкоджень; у разі неможливості заміни товару на такий же без ушкоджень повернути їй кошти за неякісний товар у розмірі 44 072,28 грн. Одночасно позивач просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова лінія 1» на свою користь моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.03.2023 року, в магазині «Епіцентр», що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «НОВА ЛІНІЯ 1» (далі «Відповідач») та знаходиться за адресою Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Баб`яка, буд. 48, иона придбала товар «Ванна зі штучного мармуру Logic New 1690х800х580», артикул 70414348, штрихкод 014, за ціною 44072, 28 грн, що підтверджується видатковою накладною Pp3/NUZ-0011675 від 09.03.2023 (далі «Товар»). Доставка здійснювалась службою доставки Відповідача.

Вказує, що перед прийманням Позивач здійснила огляд Товару, проте зважаючи на значні габарити Товару, а також поспіх працівників служби доставки Відповідача, розпакувати та детально оглянути весь Товар за подібних умов серед вулиці було неможливо. Одразу при повному відкритті упакування Позивач виявила суттєвий дефект Товару, який перешкоджає подальшому використанню Товару за призначенням, відпав один з країв ванни.

22.03.2023 року Позивач звернулася до Відповідача з відповідною заявою з вимогою обміняти відповідний товар на неушкоджений або ж повернути кошти на вказані реквізити.

Зауважує, що листом-відповіддю №277 від 23.03.2023 Відповідач відмовив у задоволенні вимог Позивача, посилаючись, зокрема, на те, що до моменту отримання Товару Позивач нібито мала можливість скористатись п.4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів», тобто переглянути якість, безпеку та комплектність Товару, отримати демонстрацію його безпечного використання. Оскільки, на думку Відповідача, подібним правом Позивач могла скористатись до отримання Товару, то заява щодо неналежної якості Товару після його прийняття та підписання відповідного акту не підлягає задоволенню.

У свою чергу, у відповідь на лист №277 від 23.03.2023 Позивач надіслала Відповідачу Претензію від 11.04.2023 щодо виявлених недоліків у придбаному товарі з вимогою безоплатно замінити Товар на такий же без ушкоджень протягом 14 днів з моменту пред`явлення вимоги або ж у разі неможливості заміни Товару на такий же без ушкоджень повернути сплачені кошти на відповідний рахунок Позивача.

На означену письмову Претензію, направлену Позивачем, Відповідач надав Відповідь Вих. №287 від 28.04.2023 де зазначив, що придбаний Товар не має жодних істотних недоліків та продавець не несе відповідальності за цілісність та збереження товару після його продажу.

Водночас, Позивач зазначає, що вона не погоджується з позицією Відповідача, вважає, що суттєвий дефект Товару пов`язаний безпосередньо з виною Відповідача та позовні вимоги мають бути задоволені з підстав які встановлені у статтях 4, 7, 8, 12 Закону України «Про захист прав споживачів» та у статтях 323, 668, 673 Цивільного кодексу України.

У підсумку позивач констатує, що враховуючи вищевказані норми законодавства України вона, має право вимагати від відповідача безоплатної замінити товару на такий самий без ушкоджень, або повернення їй сплачених нею кошти за цей товар.

Також Позивач з посиланням на статтю 22 Закону України «Про захист прав споживачів» вказує, що у разі задоволення судом її вимог суд має вирішити питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди, у зв`язку з чим просила суд стягнути з відповідача 10 000 гривень моральної шкоди.

У відзиві на позов , який надійшов до суду 06.10.2023 року відповідач вказав що такий є безпідставним та не підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на те, що під час доставки товару за адресою, зазначеною у заявці Позивачки, нею була підписана товарно-транспортна накладна та акт приймання-здачі робіт №усл/nuz-0000710 від 10.03.2023 року. Означена накладна підтверджує факт доставки і отримання товару та факт , що відповідачем усі роботи виконані якісно та в повному обсязі. Претензій до кількості та якості доставленого товару нема.

Відповідач також наголосив, що позивачем було знято картонну упаковку з товару для здійснення огляду на предмет цілісності та якості придбаного товару. Після ретельного огляду грузчики Позивача здійснили занос товару до її домівки.

Також відповідач підтвердив інші обставини справи отримання 22.03.2023 року заяви позивача №378, надання відповідачем відповіді на вказану заяву та факт отримання листа-претензії №386/1 від 20.04.2023 року на яку відповідач надав відповідь №287 від 28.04.20203 року.

З посиланням на норми статті 662, 655 Цивільного Кодексу, статей 17 Закону України «Про захист прав споживачів» просив суд відмовити в задоволенні позову.

У відзиві вказано також що в Розділі «Гарантійні Умови» інструкції з експлуатації товару зазначено, що гарантійні зобов`язання не діють також зокрема при недотриманні умов по догляду та експлуатації виробу; при самостійному виготовленні додаткових отворів у виробі; при механічних пошкодженнях виробу в процесі установки; у разі відсутності документів що підтверджують продаж ванни торгівельною компанією; при пошкодженні під час транспортування продукції, якщо їх не було зафіксовано на відділенні транспортної компанії або її співробітником. Вважає, що відповідачем було виконано всі обовязки встановлені законодавством щодо виконання умов договору купівлі продажу. Просив відмовити у задоволенні позову.

У відповіді на відзив , який надійшов до суду 15.11.2023 року позивач зазначила що зі змістом відзиву та висновками які містяться у ньому не погоджується. Зазначила що Позивач не мала змоги здійснити детальний огляд та визначити відповідний дефект одразу під час доставки товару. Акт, на який посилається відповідач підписала до того, як було знято зовнішнє упакування та додала що наявність підписаного акту не звільняє відповідача від відповідальності за поставлений неякісний товар. Окрім цього позивач також наголосила що виявивши дефект вона одразу, без зволікань звернулась до представника магазину 11.03.2023 року і даний факт підтверджується скріншотами переписки з менеджером магазину. Акцентує увагу на тому що товар не встановлювався та не експлуатувався, а тому з посиланням на ст. 17 ЗУ «Про захист прав споживачів» та на норми глави 64 ЦК України просить позов задовольнити в повному обсязі.

Позиція сторін справи :

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив. Просили позов задовольнити.

Представник позивача зазначив, що між сторонами було укладено договір поставки, є акт здачі-прийняття. Зазначив, що свої обов`язки згідного договору відповідач не виконав. Наголосив на приписах ст. 7 та ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів». Звернув увагу суду на те, що саме відповідач має доводити , що дефект виник з вини дій позивача. Позивач надіслала Відповідачу Претензію від 11.04.2023 щодо виявлених недоліків у придбаному товарі та з вимогою, зокрема провести експертизу недоліків товару. Просив суд врахувати правовий висновок ВС викладений у постанові від 30.09.2020 року у справі № 927/787/19.

Позивач надала пояснення, згідно яких зазначила, що при доставці ванну не оглядала, на вулиці підписала акт здачі-прийняття роботи. Ванну оглянула візуально. Зазначила, що візуально дефекта видно не було, поки не зняли пакування. Вказала, що її робочі заносили ванну до будинку на другий поверх.

Представник відповідача, проти задоволення позову заперечив, посилаючись на обставини викладені у відзиві, у задоволенні позову просив відмовити. Наголосив на тому, що під час доставки товару за адресою, зазначеною у заявці Позивачки, нею була підписана товарно-транспортна накладна та акт приймання-здачі робіт №усл/nuz-0000710 від 10.03.2023 року.Вважає, що свою функцію відповідач виконав, а позивач не виконав, не перевірив товар. При прийняті позивачем товару у неї зауважень не було.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка за клопотанням представника відповідача, ОСОБА_5 , водій ТОВ «Нова Лінія», пояснив, що привіз ванну, яку здав клієнту і повідомив, що б вона її подивилась і розписалась в акті здачі прийняття робіт. Ванну привезли у двір, їх доставка не передбачає розвантаження товару. Робочі позивача зняли ванну з машини, зняли коробку з неї, позивач оглянула товар і розписалась в акті здачі прийняття робіт. Робочі позивача заносили ванну у будинок без коробки.

Заяви, клопотання.

26.09.2023 року представник позивача подав до суду клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції.

06.10.2023 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву.

15.11.2023 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив.

13.12.2023 року представник позивача подав до суду заяву про вступ у справу як представника.

13.12.2023 року представник позивача подав до суду додаткові письмові пояснення.

В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії:

13.09.2023 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду відкрито провадження та призначено справу до розгляду.

09.10.2023 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду задоволено клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відео конференції.

29.02.2024 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

20.05.2024 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду задоволено клопотання представника відповідача про проведення судового засідання в режимі відео конференції.

Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5. даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Фактичні обставини справи:

Під час розгляду справи судом встановлено що 09.03.2023 року, ОСОБА_6 в магазині «Епіцентр», що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «НОВА ЛІНІЯ 1» (далі «Відповідач») та знаходиться за адресою Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Баб`яка, буд. 48, придбала товар «Ванна зі штучного мармуру Logic New 1690х800х580», артикул 70414348, штрихкод 014, за ціною 44072, 28 грн, що підтверджується видатковою накладною Pp3/NUZ-0011675 від 09.03.2023 (далі «Товар») та чеком № 56597.

Як встановлено судом позивач скористалась послугою доставки товару, що стверджується даними замовлення на послугу доставка, згідно якого дата доставки 10.03.2023 та зазначено, що доставка здійснюється без вивантаження товару з автомобіля та заносу у будинок до можливого підїзду. Доставка здійснювалась службою доставки Відповідача.

Доставка товару була здійснена за адресою ОСОБА_6 яка була вказана нею у замовленні на послугу доставки.

Як встановлено судом, під час доставки товару за адресою, зазначеною у заявці Позивачки ОСОБА_7 , нею була підписана товарно-транспортна накладна №усл/nuz-0000710. Означена накладна підтверджує факт доставки і отримання товару .

Як вбачається з позицій сторін та встановлено судом після доставки товару ОСОБА_6 візуально оглянула товар та підписала акт здачі-приймання робіт №Усл/NUZ-0000710 від 09.03.2023 року. Зі змісту даного акту вбачається що Замовник ОСОБА_7 з однієї сторони та Перевізник ТОВ «Нова Лінія 1» з другої сторони склали цей акт про те, що сторони досягли згоди про розмір договірної ціни на надання наступних автопослуг: «За автопослуги/Доставка 1 шт.». Вартість вказаних послуг становить 300,00 гривень. Також вказаний акт містить відмітку наступного змісту: «Усі роботи виконані якісно та в повному обсязі. Претензій до кількості та якості доставленого товару немає». Акт підписаний перевізником ОСОБА_5 та замовником ОСОБА_6 10.03.2023 р.

Означені вище факти визнаються сторонами та підтверджуються наявними в матеріалах справи накладною Ррз/NUZ-0011675 від 09.03.2023 року; чеком №56597; замовленням на послугу доставки; товарно-транспортною накладною №Усл/NUZ-0000710 від 09.03.2023 року; актом здачі-приймання робіт №Усл/NUZ-0000710 від 09.03.2023 року підписаний 10.03.2023 , та чеком про оплату послуг доставки на сума 300,00 гривень.

Отже, наведені обставини в сукупності свідчать про те, що у момент прийняття ОСОБА_6 товару від Відповідача за накладними (зокрема і щодо якості якого виник спір) нею не висловлено жодних заперечень щодо якості товару.

Як встановлено судом, 22.03.2023 року Позивач ОСОБА_7 звернулася до Відповідача з заявою - вимогою обміняти відповідний товар на неушкоджений або ж повернути сплачені кошти на вказані нею реквізити.

Листом-відповіддю №277 від 23.03.2023 Відповідач відмовив у задоволенні вимог Позивача, посилаючись, зокрема, на те, що до моменту отримання Товару Позивач мала можливість скористатись нормами п.4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів», тобто переглянути якість, безпеку та комплектність Товару, отримати демонстрацію його безпечного використання. Оскільки, подібним правом Позивач могла скористатись до отримання Товару, то заява щодо неналежної якості Товару після його прийняття та підписання відповідного акту не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом, у відповідь на лист №277 від 23.03.2023 Позивач надіслала Відповідачу Претензію від 11.04.2023 щодо виявлених недоліків у придбаному товарі з вимогою безоплатно замінити Товар на такий же без ушкоджень протягом 14 днів з моменту пред`явлення вимоги або ж у разі неможливості заміни Товару на такий же без ушкоджень повернути сплачені кошти на відповідний рахунок Позивача. У разі необхідності провести експертизу недоліків товару.

У відповідь на вказану претензію Відповідач надав Відповідь Вих. №287 від 28.04.2023 де зазначив, що придбаний Товар не має жодних істотних недоліків та продавець не несе відповідальності за цілісність та збереження товару після його продажу.

Нормативно-правове обґрунтування :

Відповідно до статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Право на захист цивільних прав та інтересів визначено ст. 15 ЦК України.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ст. 16 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 5 ст. 656 ЦК України особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Частиною третьою статті 698 ЦК України передбачено, що до відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

На вказані правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Положення щодо прав покупців на отримання товару належної якості, яка гарантується продавцем закріплено також у статтях 673 та 675 ЦК України.

Як визначено частинами першою, другою статті 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Статтею 675 ЦК України встановлено, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Подібні зобов`язання виробника ( виконавця) прописані і в ч. 1 ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів».

Права споживача у разі придбання ним товару неналежної якості визначені ст. 708 ЦК України та ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів».

Часиною 2 ст. 678 ЦК України передбачено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Згідно ч. 1 ст.708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Відповідно до ч. 1ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Як встановлено ч. 5ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги.

Відповідно до п. 9. ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» при пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред`явлення або за згодою сторін в інший строк.

Відповідно до п. 12ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад 14 календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Відповідно до п. 15ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", недолік - це будь яка невідповідність товару вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до цього товару.

З урахуванням вищенаведених норм, право на заміну товару або розірвання договору купівлі-продажу товару виникає у споживача за умови виявлення саме істотного недоліку протягом гарантійного строку, який виник з вини виробника товару. При цьому, для віднесення виявленого недоліку до числа істотних, недолік обов`язково повинен: роботи неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, бути таким, що виник з вини виробника товару, після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин та має бути наділеним хоча б однією з ознак, передбачених підпунктами "а" - "в" п. 12 ч. 1ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" у сукупності. Жодна із вказаних ознак сама по собі не може свідчити про наявність істотного недоліку у товарі та бути підставою для заміни товару.

Підставою для задоволення вимоги про розірвання договору та повернення сплаченої суми за товар, є істотний недолік цього товару, який робить неможливим його використання в цілому. Такий правовий висновок викладено у Постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року по справі №751/7892/17.

Однак позивачем не доведено, що придбаний нею товар наділений істотним недоліком який робить неможливим його використання в цілому, що було зазначено вище, а відтак позивач не має права за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Згідно положень Закону України «Про захист прав споживачів», обов`язок довести, що проданий товар є належної якості, покладено на виробника або продавця, яким у даному випадку є відповідач.

Судом враховано, що тягар доказування відсутності істотного недоліку товару покладений саме на відповідача.

Зібраними у справі доказами не підтверджено факт продажу відповідачем позивачу ванної з недоліком, що суттєво впливає на якість товару, вказані обставини спростовані відповідачем належними та допустимими доказами.

Зокрема суд бере до уваги, що після доставки товару ОСОБА_6 візуально оглянула товар та підписала акт здачі-приймання робіт №Усл/NUZ-0000710 від 09.03.2023 року. Зі змісту даного акту вбачається що Замовник ОСОБА_7 з однієї сторони та Перевізник ТОВ «Нова Лінія 1» з другої сторони склали цей акт про те, що сторони досягли згоди про розмір договірної ціни на надання наступних автопослуг: «За автопослуги/Доставка 1 шт.». Вартість вказаних послуг становить 300,00 гривень. Також вказаний акт містить відмітку наступного змісту: «Усі роботи виконані якісно та в повному обсязі. Претензій до кількості та якості доставленого товару немає». Акт підписаний перевізником ОСОБА_5 та замовником ОСОБА_6 10.03.2023 р.

На переконання суду, Відповідачем надано суду докази щодо належної якості ванної , відсутності в неї істотних недоліків , що підтверджується зокрема, даними акту здачі-приймання робіт №Усл/NUZ-0000710 від 09.03.2023 року , який підписаний перевізником ОСОБА_5 та замовником ОСОБА_6 10.03.2023 р., зі змісту якого вбачається що Замовник ОСОБА_7 з однієї сторони та Перевізник ТОВ «Нова Лінія 1» з другої сторони склали цей акт про те, що сторони досягли згоди про розмір договірної ціни на надання наступних автопослуг: «За автопослуги/Доставка 1 шт.». Вартість вказаних послуг становить 300,00 гривень. Також вказаний акт містить відмітку наступного змісту: «Усі роботи виконані якісно та в повному обсязі. Претензій до кількості та якості доставленого товару немає».

Окрім цього, згідно зі статтею 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

Відповідно до частини першої статті 668 ЦК України ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 679 ЦК України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Отже, умовою відповідальності продавця за недоліки товару є виникнення цих недоліків до моменту передання товару покупцеві. Залежність настання відповідальності продавця від моменту виникнення недоліків пояснюється тим, що за загальним правилом, встановленим частиною першою статті 668 ЦК України, до моменту передання товару ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару несе продавець. При виявленні недоліків товару після переходу до покупця ризику його випадкового знищення або випадкового пошкодження саме на нього покладається обов`язок доведення того, що недоліки виникли до передання йому товару.

Згідно з частиною другою статті 679 ЦК України, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

За змістом наведеної правової норми у випадку існування гарантії щодо якості товару обов`язок доведення обставин, що звільняють продавця від відповідальності, покладається на нього.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів суд приходить до висновку, що позивачем під час слухання справи не було надано доказів, що недоліки товару виникли до передання йому товару, отже не доведено, що він придбав товар неналежної якості, а відповідачем у свою чергу доведено той факт, що товар переданий покупцеві, в момент його передачі, був належної якості, відповідачем доведено відсутність істотного недоліку товару, так у покупця були відсутні претензії стосовно якості товару, як то вбачається з акту здачі-приймання робіт №Усл/NUZ-0000710 від 09.03.2023 року, який підписаний перевізником ОСОБА_5 та замовником ОСОБА_6 10.03.2023 р.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди суд констатує що, така вимога є похідною від основних позовних вимог, в ході розгляду справи не знайшло свого підтвердження порушення прав позивача з боку відповідача в частині продажу товару неналежної якості, а отже вимоги про відшкодування моральної шкоди без наявності вини відповідача не можуть бути задоволені.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Верховний суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №522/16724/16 (провадження №61-28810св18) зробив наступний правовий висновок: «обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача».

Суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 не доведено належним чином обґрунтованість підстав позову та навпаки відповідачем повністю спростовані підстави позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України ,№ 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Щодо розподілу судових витрат

Частинами першою-другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з встановлених вище обставин, суд не знаходить підстав для розподілу судових витрат, оскільки при відмові в задоволенні позовних вимог, відповідно до змісту вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4,5,12,13, 76,81,82,89,141,223,247,258,259,263-265, 268, 273,354, 355 ЦПК України , ст.ст.15, 16,57,60,203,215 , 256, 257,261, 526, 627, 1054 Цивільного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 поданої в особі представника позивача ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ЛІНІЯ 1» про захист прав споживача - відмовити.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ужгородський міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання : АДРЕСА_1 );

Відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ЛІНІЯ 1» (місце знаходження : 08162, Київська область,Фастівський р-н., смт. Чабани, вул. Одеське шосе, буд. 8).

Дата складання повного тексту судового рішення - 08.07.2024.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца