Провадження № 2/947/3926/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2024 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді Луняченка В.О.,

при секретарі Макаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м.Одеси з позовом про розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_2 , який зареєстрований 29.08.2009 року Відділом РАЦС Ананьївського районного управління юстиції Одеської області звернулась ОСОБА_1 .

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О..

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 14.06.24 відкрито провадження у справі.

З боку позивача заперечень щодо розгляду справи за її відсутності не надходило. 15.07.24 року позивач надала заяву, в якій просить шлюб розірвати між нею та ОСОБА_2 , а також вказала, що після розірвання шлюбу їх спільна дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишається проживати з батьком.

Відповідачем ОСОБА_2 до суду надано заяву про згоду з позовом та можливість розгляду справи за його відсутністю, також в заяві зазначено, що він з дружиною дійшли згоди щодо проживання спільної дочки разом з ним.

Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 29 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 .

Від шлюбу подружжя має спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з позовної заяви та заяв учасників справи по суті справи, сторони дійшли згоди щодо проживання спільної дочки.

В позові не зазначено відомостей щодо наявності спору про поділ спільного майна подружжя.

В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Між ними відсутні спільні інтереси, вони не бажають бути разом. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, любові та поваги.

Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно.

Суд приймає до уваги той, факт, що сторони дійшли згоди щодо проживання спільної дочки разом з батьком ОСОБА_2 .

Згідно висновків Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права до спірних правовідносин, зокрема висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18, відповідно до якого за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дітей разом із матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.56 ч.3 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Стаття 105 ч.3 Сімейного Кодексу України наголошує на те, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Позов про розірвання шлюбу, відповідно до вимог ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Як наголошує положення ст. 24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін.

На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112,115, Сімейного кодексу України, керуючись ст.4, 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , зареєстрований 29 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №36- розірвати.

Прізвище позивача « ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити без змін.

Неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 після розірвання шлюбу залишається проживати з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Луняченко В. О.