У Х В А Л А

22 липня 2024 року

м. Київ

справа № 212/2040/23

провадження № 61-7519ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Фузік Вікторії Валеріївни на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа - Філія «Панютинський вагоноремонтний завод» Акціонерного товариства «Українська залізниця», про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив скасувати наказ Акціонерного товариства «Укрзалізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця») від 03 березня 2022 року № 313/ос про звільнення, поновити його на посаді заступника директора Філії «Панютинський вагоноремонтний завод» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - «ПВЗ» АТ «Укрзалізниця»), стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 886 966,95 грн та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 15 000,00 грн.

Вказував, що працював в Акціонерному товаристві «Укрзалізниця» на посаді заступника директора «ПВЗ» АТ «Укрзалізниця».

06 січня 2022 року направив керівнику «ПВЗ» АТ «Укрзалізниця» заяву про надання відпустки на період з 07 до 20 січня 2022 року без збереження заробітної плати у зв`язку з необхідністю проходження лікування та відновлення стану здоров`я.

Однак відпустка за його заявою роботодавцем не надавалась та від нього вимагали надати пояснення причин відсутності на робочому місці.

Наказом від 03 березня 2022 року № 313/ос його було звільнено з посади заступника директора «ПВЗ» АТ «Укрзалізниця» на підставі пункту 4 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КзпП України).

Вважав, що роботодавцем здійснено звільнення з порушенням трудового законодавства, оскільки він був відсутній на робочому місці з поважних причин.

24 жовтня 2023 року рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в задоволенні позову відмовлено.

17 квітня 2024 року постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2023 року залишено без змін.

21 травня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Фузік В. В. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду

м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

10 червня 2024 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу залишено без руху та надано заявниці десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення вказаних у ній недоліків, а саме для сплати судового збору; уточнення підстав касаційного оскарження, подачі виправленої касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 Цивільного процесуального кодексу України

(далі - ЦПК України), надання копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи.

Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У червні 2024 року до Верховного Суду надійшло клопотання про усунення недоліків касаційної скарги, зі змісту якого та доданих до нього додатків встановлено виконання особою, яка подає касаційну скаргу, вимог ухвали.

Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суди не врахували правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 28 червня 2018 року в справі № 664/2820/15-ц,

від 23 січня 2019 року в справі № 520/211/16-ц, від 20 лютого 2019 року в справі

№ 757/28453/14-ц, від 11 вересня 2019 року в справі № 235/3148/17-ц,

від 18 березня 2020 року в справі № 484/2962/17, від 01 липня 2020 року в справі № 760/7225/16-ц, від 06 червня 2021 року в справі № 185/4195/19,

від 03 листопада 2021 року в справі № 387/326/20, від 15 листопада 2021 року в справі № 212/9516/19, від 16 січня 2023 року в справі № 568/487/22, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Вбачаються підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Фузік В. В. та витребування матеріалів справи.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження в справі за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Фузік Вікторії Валеріївни на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

від 24 жовтня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 17 квітня 2024 року.

Витребувати з Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу № 212/2040/23 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа - Філія «Панютинський вагоноремонтний завод» Акціонерного товариства «Українська залізниця», про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров