УХВАЛА

18 липня 2024 року

м. Київ

справа №366/3410/21

провадження № 61-9547ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гук Альона Юріївна, на постанову Київського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Поліщук Н. В., Мережко М. В., Соколової В. В., від 16 травня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом про поділ майна подружжя.

ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

У січні 2024 року ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила:

- накласти арешт на автомобіль Skoda Octavia, 2011 року випуску,

VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , Daewoo Lanos, 2004 року випуску, VIN НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 , та заборонити будь-яке відчуження або передачу в заставу вказаного транспортного засобу, до набрання рішенням законної сили.

- накласти арешт на автомобіль Daewoo Lanos 2004 року випуску, VIN НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 є ОСОБА_1 та передати на відповідальне зберігання автомобіль марки Daewoo Lanos, 2004 року випуску, VIN НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 , ОСОБА_2 за адресою місця зберігання: Київська область, Вишгородський район, смт. Іванків, вул. Київська, до набрання рішення законної сили.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 02 лютого 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 02 лютого 2024 року скасовано, заяву ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на автомобіль Skoda Octavia, 2011 року випуску, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , накладено арешт на автомобіль Daewoo Lanos, 2004 року випуску, VIN НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 . В іншій частині заяви відмовлено.

03 липня 2024 року через підсистему Електронний суд представник ОСОБА_1 - адвокат Гук А. Ю. подала касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 16 травня 2024 року (повний текст складено 28 травня 2024 року) у справі № 366/3410/21, в якій посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати, а ухвалу суду першої інстанції залишити в силі.

Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню, оскільки касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення заявнику оскарженого судового рішення.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що апеляційний суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_2 не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували викладені у заяві про забезпечення позову обставини, а також свідчили б про існування ризиків можливого істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, з огляду на предмет позову та твердженням позивачки про те, що автомобіль автомобіль Daewoo Lanos, перебуває у неї в користуванні. Крім того, ОСОБА_2 не надано жодних доказів, які б свідчили про відчуження ОСОБА_1 спірних автомобілів.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3

частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Ухвала суду про забезпечення позову не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом норм права при вирішенні питання про забезпечення позову є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для вирішення справи по суті, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено, чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричиненню значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед не може бути визначено результат розгляду справи по суті спору.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 08 травня 2020 року у справі № 755/15345/17-ц, від 21 квітня 2022 року у справі № 592/7729/18, від 30 серпня 2023 року у справі № 753/23090/21.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, а ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Предметом спору є зокрема транспортні засоби Skoda Octavia, 2011 року випуску, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , та Daewoo Lanos, 2004 року випуску, VIN НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 .

Апеляційний суд встановив, що відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів право власності на спірні автомобілі зареєстровано за ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, заявниця вказувала на можливість відповідачем продати спірне майно, що в майбутньому утруднить виконання можливого рішення суду.

Верховний Суд у постанові від 03 березня 2023 року в справі № 905/448/22 звернув увагу, що вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Встановивши, між сторонами виник майновий спір, право власності на спірне майно (автомобілі) зареєстроване за відповідачем за первісним позовом, який має право в будь-який момент розпорядитися спірним майном, з урахуванням обставин розглядуваної справи, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що не застосування заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

При цьому апеляційний суд врахувавши встановлені обставини, вказав на відсутність підстав для задоволення вимог в частині передачі автомобіля Daewoo Lanos, 2004 року випуску, VIN НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 на відповідальне зберігання ОСОБА_2 , оскільки цей автомобіль знаходиться у її користуванні.

Оцінка законності, обґрунтованості та доведеності позовних вимог при вирішенні питання про забезпечення позову не здійснюється.

Застосовані судом заходи забезпечення позову не перешкоджають користуванню спірним майном, носять тимчасовий характер та спрямовані, зокрема, на унеможливлення зміни власника майна, до вирішення спору судом.

Відповідач не позбавлений права, за наявності передбачених законом підстав (глава 10 розділу І ЦПК України), ініціювати перед судом питання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим, скасування заходів забезпечення позову, відшкодування збитків, завданих забезпеченням позову.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом норм права при вирішенні питання про забезпечення позову є очевидним, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 388, 389, 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 16 травня 2024 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гук Альона Юріївна, на постанову Київського апеляційного суду від 16 травня 2024 року у справі № 366/3410/21.

Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников