ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/4112/20 Номер провадження 22-ц/814/2643/24Головуючий у 1-й інстанції Мирошникова О.Ш. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Кузнєцової О.Ю., Прядкіної О.В., при секретарі судового засідання: Буйновій О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Малік Тетяни Анатоліївни на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 травня 2024 року по справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича - заявник, ОСОБА_2 - боржник, ОСОБА_3 - стягувач, ОСОБА_1 - заінтересована особа про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2024 року приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В. Л. подав подання про визначення частки майна боржника ОСОБА_2 у майні, яким вона володіє спільно з ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання вказував, що у приватного виконавця на примусовому виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 67532609, де боржником є ОСОБА_1 , , стягувачем ОСОБА_3 . Станом на час звернення до суду заборгованість боржника складає 23798,50 доларів США та 19520,17 гривень.

16.11.2021 року приватний виконавець виніс постанову про арешт коштів боржника та арешт майна боржника. В ході виконавчого провадження приватним виконавцем було встановлено, що у боржника ОСОБА_2 є нерухоме майно: земельна ділянка та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , яке є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Зазначав, що для звернення стягнення на майно боржника необхідно визначити частки майна боржника в майні, яким вона володіє спільно з ОСОБА_1 .

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 травня 2024 року задоволено подання приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Визначено частку майна боржника ОСОБА_2 у земельній ділянці з кадастровим номером :03:005:0025, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційним номером об`єкта нерухомості майна 107) у розмірі 1/2 частини.

Визначено частку майна боржника ОСОБА_2 у житловому будинку з побудовами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційним номером об`єкта нерухомості майна 107) у розмірі 1/2 частини.

З ухвалою суду не погодився представник ОСОБА_1 адвокат Малік Т.А. та подала на неї апеляційну скаргу, в якій прохала ухвалу скасувати, а в задоволенні подання приватного виконавця відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що районний суд розгляну подання за відсутності ОСОБА_1 , внаслідок чого у останнього не було можливості навести свої доводи та заперечення щодо подання приватного виконавця.

Вказує, що при постановленні ухвали суду було порушено права ОСОБА_1 , оскільки його частка у майні значно більша ніж частка його дружини, так як до придбання будинку вони були розлучені, а кошти на придбання будинку були його особистою власністю. Окрім того зазначає, що наявний спір про право, а тому подання слід розглядати в порядку позовного провадження.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи були присутні представники заявника та приватного виконавця, інші особи, які брали участь в розгляді справи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Районним судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 01.06.2021 на виконання рішення Лубенського міськрайонного суду за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору позики та стягнення заборгованості, видано два виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики у розмірі 20000 доларів США, заборгованість по сплаті процентів у розмірі 1635 доларів США, а також судовий збір у розмірі 840,80 гривень та 6178,59 гривень, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000гривень.

16.11.2021 року приватним виконавцем було відкрито два виконавчі провадження № 67522487 та № 67522294, які об`єднано у зведене виконавче провадження №67532609, які були направлені боржнику та отримані нею, що підтверджується копією рекомендованого поштового повідомлення.

16.11.2021 приватний виконавець виніс постанови про арешт коштів та майна боржника.

Станом на 22.04.2024 загальна заборгованість за зведеним виконавчим провадженням №67532609 складає 23798,50 доларів США та 19520,17 гривень.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок з побудовами та земельну ділянку з кадастровим номером :03:005:0025, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно договору купівлі-продажу від 10.01.2012, ОСОБА_2 придбала у власність житловий будинок з господарськими побудовами та приватизовану земельну ділянку з кадастровим номером :03:005:0025, площею 0,0500га, за адресою: АДРЕСА_1

Згідно пункту 4.3 зазначеного договору, покупець засвідчив, що житловий будинок з побудовами та земельною ділянкою набувається в період зареєстрованого шлюбу за спільні кошти і набутий житловий будинок з побудовами та земельною ділянкою будуть об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, 27.04.2011 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб.

Задовольняючи подання приватного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він спільно володіє з іншими особами районний суд виходив з того, що визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для подальшого вирішення виконавцем питання про можливе звернення стягнення на цю частку.

Колегія суддів погоджується з таким висновок районного суду з огляду на наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Підставою звернення приватного виконавця до суду із цим поданням стало те, що бездіяльність боржника ускладнює виконання рішення та на переконання виконавця є необхідність у зверненні стягнення на майно боржника, яким він володіє спільно з іншими особами. Таке майно є спільною сумісною власністю боржника та її чоловіка, набуте ними в шлюбі, частку боржника в цьому майні не визначено.

За змістом частини шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця (стаття 443 ЦПК України).

При вирішенні вказаного питання суд враховує, що виділ частки боржника із спільної сумісної власності у межах виконавчого провадження регулюється нормами цивільно-процесуального законодавства.

При розгляді подання державного виконавця в порядку ст.443 ЦПК України вирішується питання не про виділ частки, що призводить до виділу її в натурі, припинення права спільної часткової власності на майно, а вирішується питання про визначення частки, що не є його поділом чи виділенням частки та не тягне за собою припинення права спільної часткової власності, а такий захід спрямований лише на забезпечення виконання рішення суду. За результатами розгляду подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, суд постановляє ухвалу, в якій зазначається конкретне майно, що підлягає саме виділу.

Відповідно до статей 60,70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Наведені норми надають право приватному (державному) виконавцю звертатись до суду з поданням про визначення частки боржника у спільному сумісному майні.

Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок з побудовами та земельну ділянку з кадастровим номером :03:005:0025,які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначене майно придбане під час шлюбу, а тому є спільним майном подружжя.

Відповідно до ч. 2ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Отже, житловий будинок з побудовами та земельну ділянку з кадастровим номером :03:005:0025, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 належить співвласникам в рівних частинах, тобто по 1/2 частки кожному, а тому суд вважав за можливе визначити частку ОСОБА_2 в розмірі 1/2 частки в спільному майні за адресою: : АДРЕСА_1 .

Визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для подальшого вирішення виконавцем питання про можливе звернення стягнення на цю частку. Визначення такої частки не призведе до звуження належних боржнику прав на житло, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що подання слід задовольнити, визначивши частку у майні боржника.

Доводи апеляційної скарги щодо неповідомлення ОСОБА_1 про розгляд подання є обґрунтованими, проте не впливають на правильність ухвали районного суду, оскільки отримавши подання приватного виконавця Макаревич М.О. не скористався своїм правом на подачу доказів на спростування обставин викладених в поданні.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвалою суду було порушено права ОСОБА_1 , оскільки його частка у майні значно більша ніж частка його дружини, так як до придбання будинку вони були розлучені, а кошти на придбання будинку були його особистою власністю не підтверджені належними та допустимими доказами.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з ухвалою суду, переоцінки висновків ухвали суду та не спростовують правильність ухвали суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність ухвали суду в апеляційній скарзі не наведено, тому ухвалу суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Малік Тетяни Анатолівни залишити без задоволення.

Ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 23 липня 2024 року.

Головуючий суддя : _____________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ________________ О.Ю. Кузнєцова ___ ______________О.В. Прядкіна