ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/1043/23 Номер провадження 22-ц/814/934/24Головуючий у 1-й інстанції Сиволап Д.С. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Агроекологія»

на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 26 грудня 2023 року, ухвалене суддею Сиволапом Д.С., повний текст рішення складено 29 грудня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Агроекологія» про розірвання договору оренди землі, скасування державної реєстрації та стягнення орендної плати

та за зустрічним позовом Приватного підприємства «Агроекологія» до ОСОБА_1 про внесення змін до договору оренди землі, -

В С Т А Н О В И В:

25 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного підприємства «Агроекологія» про розірвання договору оренди землі, припинення права оренди, скасування його державної реєстрації та стягнення орендної плати, в якому просила судрозірвати договір оренди землі від 06.05.2008 року, укладений між ОСОБА_2 та Приватним підприємством «Агроекологія»; припинити право оренди земельної ділянки Приватного підприємства «Агроекологія»для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,6115 га, кадастровий номер :00:017:0013; скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки Приватного підприємства «Агроекологія»; зобов`язати Приватне підприємство «Агроекологія» повернути ОСОБА_1 земельну ділянкудля ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,6115га, кадастровий номер :00:017:0013; стягнути з Приватного підприємства «Агроекологія» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за 2021-2022 роки у розмірі 4 947,04 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 3 221 грн.

Позовна заява мотивована тим, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом померлого ОСОБА_2 та успадкувала належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,6115га, кадастровий номер :00:017:0013. Дана земельна ділянка перебуває в оренді у ПП «Агроекологія» на підставі договору оренди землі, укладеного між орендодавцем ОСОБА_2 та ПП «Агроекологія» 06.05.2008 року, який зареєстрований 11.12.2008 року вуДержавному реєстрі земель за №07 Шишацьким ВО Миргородського РВ Центру державного земельного кадастру. Пунктом 40 даного договору передбачена можливість його розірвання в разі переходу права власності на земельну ділянку до іншої особи. Виконуючи вимоги ст. 148-1 ЗК України, позивач декілька разів письмово повідомляла ПП «Агроекологія» про те, що вона є новим власником земельної ділянки та бажає розірвати договір оренди шляхом укладання додаткової угоди. Однак, її вимоги орендарем були проігноровані, договір не розірвано. Оренда плата за землю за 2021-2022 роки їй не виплачена. Натомість, у своїх відповідях працівники ПП «Агроекологія» вказали, що орендна плата буде виплачена лише після того, як позивач стане стороною договору.

10.10.2023 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ПП «Агроекологія» до ОСОБА_1 про внесення певних змін до договору оренди землі, в якій ПП «Агроекологія» просить суд внести зміни до договору оренди землі, укладеного 06.05.2008 року між ПП «Агроекологія» та ОСОБА_2 строком на 25 років щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,6115 га, кадастровий номер :00:017:0013, який 11.12.2008 року зареєстрований Шишацьким ВО Миргородського РВ Полтавської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» за №07, державна реєстрація права оренди земельної ділянки 23.01.2020 року, індексний номер 50769144, шляхом заміни ОСОБА_2 на його правонаступника у відповідній редакції додаткової угоди до договору оренди землі від 06.05.2008 року (наведено зміст додаткової угоди) (т 1. а.с. 81).

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що наявна суперечка сторін очевидно грунтується на одному і тому самому договорі оренди землі, має спільний предмет і взаємопов`язані підставою виникнення, а також виникненням, зміною та припинення договірних прав та обов`язків з приводу використання земельної ділянки на підставі одного договору оренди землі, яке тривалий час перебуває в законному і добросовісному користуванні і ПП «Агроекологія». Безумовним і очевидним є те, що задоволення зустрічного позову виключає повністю задоволення первісного позову: позивач за первісним позовом вимагає припинення права на користування земельною ділянкою відповідачем за первісним позовом, натомість, позивач за зустрічним позовом наполягає на зміні чинного права користування тією самою земельною ділянкою на тій самій правовій підставі - укладених сторонами договорах оренди землі. Отже, цей зустрічним позов є заємопов`язаним з первісним і має розглядатись судом спільно в одному провадженні. По-перше, ПП «Агроекологія» є законним землекористувачем і на законних підставах користується земельною ділянкою протягом 25 років, починаючи з укладання договору оренди землі у 2008 році, а тому має право на захист нарівні з власником згідно зі ст. 27 Закону України «Про оренду землі». По-друге, п. 26 договору передбачено, що термін оренди не може бути меншим ротації сівозміни. ПП «Агроекологія» застосовує 7-річну («семипольну) ротацію сівозміни. Відтак, з урахуванням дати укладання договору повний семирічний цикл ротації сівозміни закінчується у 2029 році (оскільки закінчення у 2015 та 2022 роках позивач вже пропустив), а тому не момент звернення до суду у позивача відсутні правові підстави для розірвання договору всупереч погодженим сторонам умовам. По-третє, ПП «Агроекологія» належно і сумлінно виконує умови договору землі, що позбавляє спадкоємця права на розірвання договору встановлених ст. 651 ЦК України. Єдиною підставою для позову позивачами за первісним позовом вказана відмова ПП «Агроекологія», яке є законним орендарем, повернути земельну ділянку, при цьому позивачі за первісним позовом не ставлять питання про порушення договору та не посилаються на протиправність володіння ПП «Агроекологія» землею, яке має правомірне очікуй користування земельною ділянкою протягом усього часу дії договору оренди землі незалежно від особистості власника. За наведених обставин, з урахуванням зустрічного позову про внесення змін до договору на підставі п. 40 договору, права власника та землекористувача згідно ст. 27 Закону України «Про оренду землі» є конкуруючими і в рівній мірі захищаються законом, оскільки орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Первісний позов не може бути задоволений лише тільки з посиланням на необмеженість права власності і свободу власника у розпорядженні річчю. Суд не може протиправно легалізувати свавілля власника без урахування повної тотожності його прав з правами на володіння і користування землею сумлінного орендаря ПП «Агроекологія», який сумлінно виконує свої обов`язки за договором. У зв`язку зі смертю орендодавця сторони повинні вчинити дії з внесення змін до спірного договору у передбаченому законом порядку, зокрема, на підставі загальних норм права, що регулюють договірні відносини. Позивач за зустрічним позовом має законне, гарантоване спірним договором та законом, право на користування земельною ділянкою протягом 25 років державної реєстрації договору оренди землі. Таке обтяження земельної ділянки пов`язане не з особою орендодавця, а саме з предметом спірного договору, а тому зміна власника внаслідок смерті орендодавця та спадкування новим власником, не припиняє такого обтяження земельної ділянки, не припиняє дійсності договору, не вимагає укладання нового договору - спадкоємець несе всі обов`язки, передбачені спірним договором. Причому укладаючи спірний договір, сторони мали на меті і явно не передбачали його дострокового припинення внаслідок смерті, а, навпаки, згідно з загальноприйнятими моральними нормами розраховували на довготривале, сумлінне, бережливе використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення - з дотриманням вимог екологічного законодавства, сівозмін, поліпшення якості ґрунтів та своєчасної виплати плати. Аналіз змісту змін до спірного договору однозначно доводить, що запропоновані позивачем за зустрічним позовом зміни відповідають вимогам чинного законодавства (ст. 30,31,32 Закону України «Про оренду землі», ст. 148-1 Земельного України, ст. 512, 513, 654 ЦК України, ст, 125, 126 Земельного кодексу Украі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме мав обтяжень») та п. 36 спірного договору. Більше того, позивач за зустрічним збільшує орендну плату за власною ініціативою втричі, порівняно з чинною редакцією спірного договору.

Ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області від 26.10.2023 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву Приватного підприємства «Агроекологія», об`єднано в одне провадження вимоги за зустрічним та первісним позовами (т.1 а.с. 193).

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 26 грудня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Агроекологія» про розірвання договору оренди землі, припинення права оренди, скасування його державної реєстрації та стягнення орендної плати - задоволено в повному обсязі.

У задоволенні зустрічних позовних вимог Приватного підприємства «Агроекологія» до ОСОБА_1 про внесення змін до договору оренди землі - відмовлено.

Договір оренди землі, укладений 06 травня 2008 року між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Агроекологія», зареєстрований 11 грудня 2008 року в Державному реєстрі земель за № 07 Шишацьким ВО Миргородського РВ Центру державного земельного кадастру - розірвано.

Припинено право оренди Приватним підприємством «Агроекологія» земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,6115 га, кадастровий номер :00:017:0013.

Скасовано державну реєстрацію права оренди Приватним підприємством «Агроекологія» земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,6115 га, кадастровий номер :00:017:0013, індексний номер 50769144 від 23 січня 2020 року.

Зобов`язанл Приватне підприємство «Агроекологія» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,6115 га, кадастровий номер :00:017:0013.

Стягнуто з Приватного підприємства «Агроекологія» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за землю за 2021-2022 роки в сумі 4 947,04 грн. та 3 221 грн. на відшкодування сплаченого позивачем судового збору, а всього стягнуто 8 168,04 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що зважаючи на те, що при укладенні договору оренди землі сторони погодили у пункті 40 договору таку підставу розірвання договору як перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а відповідач від виконання даної умови договору ухиляється, то суд першої інстанції визнав, що вимоги ОСОБА_1 про розірвання договору як правонаступника усіх прав та обов`язків попереднього землевласника та яка не бажає продовжувати договірні відносини з відповідачем є законними та цілком обґрунтованими. Аналогічних висновків у схожих правовідносинах неодноразово доходив Верховний Суд у постанові від 01.03.2013 року у справі №656/528/19, постанові від 03.02.2020 року №530/1578/16-ц (відповідач ПП «Агроекологія»), постанові від 10.04.2020 року №624/317/18. Суд першої інстанції визнав, що позовна вимога про розірвання договору оренди землі, а також похідні від неї вимоги про скасування права оренди ПП «Агроекологія» даної земельної ділянки та припинення його державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав підлягають задоволенню.

Позовна вимога про стягнення орендної плати за землю за 2021-2022 роки є доведеною та підлягає задоволенню у розмірі 4 947,04 грн.

Повне задоволення первісних позовних вимог про розірвання договору оренди землі унеможливлює задоволення зустрічних позовних вимог ПП «Агроекологія» про внесення змін до даного договору, а отже у задоволені зустрічних позовних вимог слід відмовити.

В апеляційній скарзі Приватне підприємство «Агроекологія», посилаючись неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог, у позові відмовити повністю, зустрічний позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у зв`язку з участю представника ПП «Агроекологія» Д.О. Мельникова в іншому судовому засіданні у кримінальній справі та неможливістю направити іншого представника, ПП «Агроекологія» звернулося до суду та подало докази неможливості забезпечити явку в судове засідання. Проте, суд першої інстанції безпідставно проігнорував клопотання ПП «Агроекологія», чим грубо порушив право учасника судового розгляду на судовий захист. Відмова суду перенести засідання за клопотанням захисника, що брав участь в іншому процесі, та розгляд справи без захисника є порушенням ст. 6 (право на справедливий суд) Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Грубе порушення принципу змагальності, рівності, а також реалізації права на справедливий суд, є достатньою підставою для скасування судового рішення як незаконного. Задовольняючи позов, суд першої інстанції неправильно визначив істотні обставини справи, не дав належної оцінки цим обставинам і припустився висновків, що не відповідають таким обставинам, а також неправильно застосував норми матеріального права, що спричинило ухвалення незаконного судового рішення. Щодо розрахунку орендної плати, то в оскарженому рішенні суд достовірно встановив, що відповідно до п. 5 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 39 603,29 грн. Орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки на протязі року, але не пізніше 31 грудня (п.п. 9,11). Відтак, додаток 12 до позовної заяви «витяг №НВ-023 із технічної документації (т.1 а.с.34)» є неналежним і недопустимим доказом, оскільки сторони у договорі визначити усі істотні умови договору, а наданий позивачем доказ стосується 2023 року, а тому не може застосовуватися при визначенні орендної плати за 2021- 2022 роки, тобто суд першої інстанції дійшов передчасних необґрунтованих висновків та ухвалив незаконне рішення на підставі недопустимих та неналежних доказів. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок не залежить від волевиявлення сторін договору оренди землі, а є способом регулювання державою плати за користування землею. Зміна нормативної грошової оцінки земельних ділянок не може ототожнюватися зі зміною розміру орендної плати, а є лише її передумовою. Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати. Сторони договору додаткових угод на зміну умов спірного договору не складали, досягнутих домовленостей щодо зміни умов спірного договору у встановленому порядку на державну реєстрацію не передавали, відтак, відсутні будь-які правові підстави для обчислення орендної плати за договором в будь-якому іншому порядку, крім на підставі буквального змісту п.5 та п.9 спірного договору, тобто 3% від 39 603,29 грн за кожний рік оренди. Отже, орендна плата за спірним договором згідно з досягнутими у належній формі домовленостями сторін, з урахуванням п. 5, 9 спірного договору становить: 39603,39 грн х 3% = 1188,10 грн на рік. Відтак позовні вимоги в частині стягнення орендної плати безпідставні, а наведені позивачем розрахунки не грунтуються на законі та договорі. Тому очевидно, що задоволення позову судом у цій частині є незаконним і належить до скасування в апеляційному порядку. Таким чином, орендна плата обраховується, виходячи з розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка зазначена в договорі оренди землі, а не від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Щодо зустрічного позову, то суд першої інстанції взагалі не мотивував та не обґрунтував відмову у задоволенні зустрічного позову. З огляду на прийняття зустрічного позову у цій справі, альтернативності положень п. 40 спірного договору за обставин абсолютного бездоганного дотримання ПП «Агроекологія» умов договору з 2008 року протягом 15 років, не навів в оскаржуваному судовому рішенні мотивів обрання наслідків, які спричинили розірвання договору. Зі змісту договору не вбачається повне, всестороннє та об`єктивне дослідження та оцінка судом першої інстанції всіх обставин, на які посилалось ПП «Агроекологія» з метою захисту свого права на користування земельною ділянкою на умовах довгострокового орендного договору. Отже, висновки суду грунтуються на неповно встановлених обставинах справи, оскаржуване рішення є немотивованим, а тому незаконним і підлягає до скасування. Позивач заявляє вимоги про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки судом через невиконання відповідачем обов`язків, передбачених п. 9 договору від 06.05.2008 року щодо своєчасної сплати орендної плати за 2021-2022 роки, але разом з тим, позивач не надала суду жодних доказів про те, чи надавала вона відповідачу номер поточного рахунку, на який відповідач мав сплачувати орендну плату, чи особисто зверталась із заявами про отримання орендної плати за цим договором та в якій формі, які дії вживала з метою недопущення порушення своїх прав та інше. Суд першої інстанції передчасно та безпідставно мотивував своє рішення неналежними, недостовірними та недопустимими доказами, а тому судове рішення є незаконним. Звертає увагу суду, що орендодавець ОСОБА_2 ніколи не пред`являв претензій про неотримання орендної плати за договором оренди землі від дня його укладання, тобто з 2008 року. Орендна плата об`єктивно не могла бути виплачена належному орендодавцю у зв`язку з його смертю та невжиттям спадкоємцем юридично значимих дій на виконання імперативних приписів цивільного законодавства, тобто в обставинах винної бездіяльності позивача, яка звільняє відповідача від відповідальності за укладеним договором оренди землі. У матеріалах справи відсутні докази досягнення згоди сторін щодо форми виплати орендної плати та викладення такої згоди в письмовій формі. Усної домовленості з цього приводу сторони також не досягли, оскільки орендодавець помер, а його спадкоємець не вжила заходів для належного інформування орендаря про правонаступництво у формі та порядку, передбаченому законом. Заявлені позовні вимоги суперечать ст. 27 Закону України «Про оренду землі», якою на законодавчому рівні встановлено інший порядок реалізації права власності на землю з урахуванням специфічності конкретних правовідносин у сфері землекористування і надано гарантії для сумлінного орендаря. Суд має врахувати особливий правовий режим земельних ділянок та спеціальний (окремий) порядок правового регулювання у цій сфері земельних правовідносин щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання до апеляційного суду не з`явилися учасники справи, вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 21.05.2024 року судових повісток про виклик до суду у цивільній справі на їх офіційні електронні адреси у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (т.2 а.с. 211-214), які доставлені до електронних скриньок. 20.05.2024 року через систему «Електронний суд» від представник позивача ОСОБА_1 адвоката Точиліна М.В. надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача (т.2 а.с. 209). 20.05.2024 року через систему «Електронний суд» від представник відповідача адвоката Мельникова Д.О. надійшла заява про відкладення розгляду справи з тих підстав, що через особисту сімейні обставини він позбавлений можливості взяти участь у судовому засіданні, просив відкласти слухання справи на іншу дату (т.2 а.с. 204). Справи була призначена повторно до розгляду на 22.07.2024 року. 22.07.2024 року через систему «Електронний суд» від представник відповідача адвоката Мельникова Д.О. надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю представника ПП «Агроеколігія» Д.О. Мельникова в іншому судовому засіданні та неможливістю направити іншого представника. Відповідач є юридичною особою, тому не позбавлений можливості направити іншого представника для участі у даній справі. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_1 (т.1 а.с. 10).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НОМЕР_2 , виданого 02.09.2021 року в.о. завідувача Шишацькою державною нотаріальною конторою Асановою Р.Ш. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №272983231 від 02.09.2021 року ОСОБА_1 успадкувала належну ОСОБА_2 земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,6115 га, кадастровий номер :00:017:0013 (т.1 а.с. 11-12).

Відповідно до положень ч.3 ст. 148-1 ЗК України ОСОБА_1 декілька разів повідомляла орендаря земельної ділянки ПП «Агроекологія» про перехід до неї права власності на земельну ділянку, яка раніше належала ОСОБА_2 , із зазначенням свої повних анкетних даних, місця проживання та твердження про те, що платіжні реквізити у неї відсутні, але в разі потреби будуть оформлені та надані. Також у даних листах вона вказувала про намір розірвати договір оренди на підставі п. 40 та направляла проекти додаткової угоди про розірвання договору оренди.

Перший такий лист був направлений позивачем до ПП «Агроекологія» 21.10.2021 року простим (не рекомендованим) листом (т.1 а.с. 14-16).

Вдруге аналогічний лист був направлений ОСОБА_1 до ПП «Агроекологія» простим (не рекомендованим) листом 08.12.2021 року (т. 1 а.с. 17-19).

У відповідь на її неодноразові звернення ПП «Агроекологія» підготувало та направило ОСОБА_1 свої проекти договору оренди землі від 14.09.2021 року та акти прийому-передачі земельної ділянки, які остання відмовилась підписувати (т.1 а.с. 20-27).

Тобто, вже у вересні 2021 року ПП «Агроекологія» володіло інформацією про те, що ОСОБА_1 успадкувала земельну ділянку ОСОБА_2 .

Так, у тексті підготовленого підприємством нового договору оренди землі вже маються анкетні дані ОСОБА_1 як власника земельної ділянки та посилання на номер та серію свідоцтво про права на спадщину, за яким вона набула права власності на земельну ділянку (т.1 а.с. 20).

07.03.2023 року ОСОБА_1 втретє звернулася до ПП «Агроекологія» з рекомендованим листом-повідомленням про перехід до неї права власності на вищевказану земельну ділянку та наявність у неї бажання розірвати договір її оренди на підставі п. 40 договору. До листа нею були додані два примірники проекту додаткової угоди про розірвання договору оренди, копія свідоцтва про право на спадщину, копія витягу з реєстру речових прав та платіжні реквізити для перерахування орендної плати (т. 1 а.с. 28-30).

Даний лист був отриманий ПП «Агроекологія» 11.07.2023 року, що підтверджується поштовим повідомленням про його вручення (т.1 а.с. 31).

14.07.2023 року ПП «Агроекологія» направило ОСОБА_1 лист із відміткою «повторно», в якому підтвердило факт укладання підприємством з ОСОБА_2 06.05.2008 року договору оренди землі строком на 25 років. У цьому ж листі підприємство вказало, що для отримання орендної плати ОСОБА_1 необхідно стати стороною договору на дану земельну ділянку. При особистих зустрічах їй неодноразово пропонувалось підписати договір оренди землі.

В якості додатків до даного листа підприємством було долучено три примірника проекту додаткової угоди про зміну орендодавця від 14.07.2023 року (т.1 а.с. 32-33).

Оскільки ОСОБА_1 не мала власного примірника договору оренди спірної земельної ділянки, то вимушена була звернутися до територіального органу Держгеокадастру для отримання копії даного договору. На її запит органом Держгеокадастру була надана копія відповідного договору, яка засвідчена його посадовою особою.

При дослідженні судом першої інстанції договору оренди земельної ділянки встановлено наступне.

06.05.2008 року в с. Михайлики Шишацького району Полтавської області між ОСОБА_2 (орендодавець) та ПП «Агроекологія» в особі директора ОСОБА_3 (орендар) укладено договір оренди землі б/н (т.1 а.с. 8-9).

11.12.2008 року Шишацьким ВО Миргородського РВ Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» вищевказаний договір зареєстрований за №07 у Державному реєстрі земель, що слідує із відмітки на копії договору, скріпленої печаткою даного органу.

За умовами договору орендодавець передає в строкове платне користування належну йому земельну ділянку сільськогосподарського призначення, загальною площею 2,61га, яка знаходиться на території Михайликівської сільської ради Шишацького району Полтавської області (п.2 договору).

Договір укладено на 25 років (п.8 договору).

Відповідно до п.5 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 39 603,29 грн. Орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки на протязі року, але не пізніше 31 грудня (п.п. 9,11).

Пунктом 40 даного договору визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, але з дотриманням умов п.26 цього договору, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов розірвання договору (т.1 а.с. 9).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ПП «Агроекологія» відмовляється розривати спірний договір та вважає, що він правомірно користується земельною ділянкою до моменту закінчення строку дії договору.

Разом з тим, в супереч обов`язку доказування ПП «Агроекологія» не надано суду жодних доказів на підтвердження свої заперечень та заявлених зустрічних позовних вимог.

Доводи відповідача про те, що пункт 40 договору оренди землі застосовується в сукупності із пунктом 26, на висновки суду не впливають.

Так, пункт 26 містить такий текст: «На орендовану земельну ділянку встановлено обмеження (обтяження) та інші права третіх осіб: - заборона на зміну цільового призначення;

- умови додержання правового режиму та режиму використання земель в охоронних зонах (при наявності); - термін оренди не менше ротації сівозміни; - право обміну земельної ділянки для тимчасового використання або переходу власності, яка знаходиться в середині єдиного масиву, що використовується підприємством на іншу ділянку у масиві визначену проектом земле устрою першочергового виділення.

В цій частині суд першої інстанції дійшов висновку, що вказані обмеження (обтяження) стосується третіх осіб, а не сторін договору, чи їх правонаступників.

Крім того, жодне з перелічених у п. 26 договору оренди землі обмеження (обтяження) земельної ділянки не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Недоречним є посилання відповідача ПП «Агроекологія» про застосування підприємством семирічної (семипільної) ротації сівозміни, оскільки жодних доказів цього відносно спірної земельної ділянки ним суду не надано. Разом з тим, вказане питання вимагає розробки та затвердження проекту землеустрою відповідно до положень ст. 52 Закону України «Про землеустрій» та постанови Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2011 року № 1134 «Про затвердження порядку розроблення проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь».

Суд першої інстанції також визнав, що факт неналежного дотримання вимог ч. 3 ст. 148-1 ЗК України, на який посилається ПП «Агроекологія» у відзиві, в частині наявності в особи, яка набула право власності на земельну ділянку, обов`язку протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї повідомити про це її користувачів за визначеною законом формою, не є підставою для відмови у позові в частині розірвання договору оренди землі, оскільки жодних правових наслідків для нових власників земельних ділянок, які таких дій не вчинили, ЗК України та інші нормативні акти не містять.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення орендної плати за землю, суд першої інстанції виходив з наступного.

Умовами спірного договору передбачено, що розмір орендної плати становить 3% від нормативної грошової оцінки землі, а граничним терміном її виплати є 31 грудня поточного року.

Позивач у відповідності до положень ст. 148-1 ЗК України (хоча й з певним запізненням) офіційно повідомила орендаря про перехід до неї права власності на земельну ділянку та надала свої платіжні реквізити для перерахування орендної плати.

Однак, в супереч умовам договору орендар не виплатив їй оренду плату за землю за 2021-2022 роки, при цьому, висловивши позицію про те, що орендна плата буде виплачена їй лише після того, як вона стане стороною договору оренди землі після підписання відповідної додаткової угоди, що суперечить як змісту договору, так і положенням ЗК України (ст. 148-1) та Закону України «Про оренду землі» (ст.ст. 15, 21).

Разом з тим, ПП «Агроекологія» продовжувало користуватися належною позивачу земельною ділянкою та отримувати прибуток від її використання.

За таких обставин, позивач правомірно претендує на виплату їй орендної плати за 2021-2022 року. Зважаючи на те, що нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки становить 82 450,61 грн., що слідує із витягу №НВ-023 із технічної документації (т.1 а.с. 34) - розмір орендної плати за рік складає 2 473,52 грн. (82450,61/100 *3), а за два роки відповідно 4 947,04 грн.

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору.

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, позивач правомірно набула права власності на спірну земельну ділянку, а також до неї перейшли всі права спадкодавця, що належали їй у зв`язку з перебуванням у її власності вказаної земельної ділянки.

Згідно ч.1 ст. 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно ч.1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом (ч.9 ст. 93 ЗК).

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі (ч.4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі»).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Частинами 2 та 3 ст. 6 ЦК України визначено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК).

Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом первісного позову є розірвання договору оренди землі від 06.05.2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та Приватним підприємством «Агроекологія»; припинення права оренди земельної ділянки Приватного підприємства «Агроекологія»для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,6115 га, кадастровий номер :00:017:0013; скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки Приватного підприємства «Агроекологія»; зобов`язати Приватне підприємство «Агроекологія» повернути ОСОБА_1 земельну ділянкудля ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,6115га, кадастровий номер :00:017:0013; стягнути з Приватного підприємства «Агроекологія» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за 2021-2022 роки у розмірі 4 947,04 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 3 221 грн.

Предметом зустрічних позовних вимог є внесення змін до договору оренди землі, укладеного 06.05.2008 року між ПП «Агроекологія» та ОСОБА_2 строком на 25 років щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,6115 га, кадастровий номер :00:017:0013, який 11.12.2008 року зареєстрований Шишацьким ВО Миргородського РВ Полтавської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» за №07, державна реєстрація права оренди земельної ділянки 23.01.2020 року, індексний номер 50769144, шляхом заміни ОСОБА_2 на його правонаступника у відповідній редакції додаткової угоди до договору оренди землі від 06.05.2008 року, згідно наведеного змісту додаткової угоди).

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України (частина перша статті 32 Закону України "Про оренду землі").

У пункті д) частини першої статті 141 Земельного кодексу України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 року у справі №183/262/17 зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом першої інстанції правильно встановлено, 06.05.2008 року в с. Михайлики Шишацького району Полтавської області між ОСОБА_2 (орендодавець) та ПП «Агроекологія» в особі директора ОСОБА_3 (орендар) укладено договір оренди землі б/н (т.1 а.с. 8-9), який 11.12.2008 року Шишацьким ВО Миргородського РВ Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» зареєстрований за №07 у Державному реєстрі земель, що слідує із відмітки на копії договору, скріпленої печаткою даного органу.

Згідно п. 2 договору оренди, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 2,61 га, у т.ч., сільськогосподарські угіддя, рілля 2,61 га.

Згідно п.5 договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 39 603,29 грн.

Згідно п.8 договору, договір укладено на 25 років.

Згідно п.п. 9,10,11 договору, орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3% від нормативної грошової оцінки. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься на протязі року, але не пізніше 31 грудня.

Згідно п. 14 договору, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 120% від облікової ставки НБУ несплаченої суми за кожен день прострочення.

Згідно п.26 договору, на орендовану земельну ділянку встановлено обмеження (обтяження) та інші права третіх осіб: - заборона на зміну цільового призначення; - умови додержання правового режиму та режиму використання земель в охоронних зонах (при наявності); - термін оренди не менше ротації сівозміни; - право обміну земельної ділянки для тимчасового використання або переходу власності, яка знаходиться в середині єдиного масиву, що використовується підприємством на іншу ділянку у масиві визначену проектом земле устрою першочергового виділення.

Згідно п.40 договору, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, але з дотриманням умов п.26 цього договору, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов розірвання договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_1 (т.1 а.с. 10).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія НОМЕР_2 , виданого 02.09.2021 року в.о. завідувача Шишацькою державною нотаріальною конторою Асановою Р.Ш. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №272983231 від 02.09.2021 року ОСОБА_1 як онука померлого успадкувала належну ОСОБА_2 земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,6115 га, кадастровий номер :00:017:0013 (т.1 а.с. 11-12).

ОСОБА_1 , відповідно до положень ч.3 ст. 148-1 ЗК України, неодноразово повідомляла орендаря земельної ділянки ПП «Агроекологія» про перехід до неї права власності на земельну ділянку, яка раніше належала ОСОБА_2 , із зазначенням своїх повних анкетних даних, місця проживання та про намір розірвати договір оренди на підставі п. 40, направляла проекти додаткової угоди про розірвання договору оренди, що підтверджується відповідними ксерокопія листів-повідомлень від 21.10.2021 року, 08.12.2021 року (т.1 а.с. 14-15,16,17-18,19).

До позовної заяви ОСОБА_1 додала ксерокопію проекту договору оренди землі від 14.09.2021 року, який отримала від ПП «Агроекологія» на свої звернення, в якому строк дії договору передбачено 7 років (т.1 а.с. 20-26). Вказана обставина свідчить про те, що ПП «Агроекологія» достовірно знало ще у вересні 2021 року про смерть орендодавця ОСОБА_2 , у зв`язку з чим підготувало проект договору оренди землі з його спадкоємцем ОСОБА_1 та акт прийому передачі земельної ділянки в оренду до договору оренди землі від 14.09.2021 року (т.1 а.с. 25), які ОСОБА_1 відмовилася підписувати.

Як правильно встановив суд першої інстанції, у тексті проекту нового договору оренди землі від 14.09.2021 року вже маються анкетні дані ОСОБА_1 як власника земельної ділянки та посилання на номер та серію свідоцтво про права на спадщину, за яким вона набула права власності на земельну ділянку (т.1 а.с. 20).

07.07.2023 року ОСОБА_1 втретє звернулася до ПП «Агроекологія» з рекомендованим листом-повідомленням про перехід до неї права власності на вищевказану земельну ділянку та наявність у неї бажання розірвати договір її оренди на підставі п. 40 договору. До листа нею були додані два примірники проекту додаткової угоди про розірвання договору оренди, копія свідоцтва про право на спадщину, копія витягу з реєстру речових прав та платіжні реквізити для перерахування орендної плати (т. 1 а.с. 28-30).

Даний лист був отриманий ПП «Агроекологія» 11.07.2023 року, що підтверджується поштовим повідомленням про його вручення (т.1 а.с. 31).

14.07.2023 року ПП «Агроекологія» направило ОСОБА_1 лист із відміткою «повторно», в якому підтвердило факт укладання підприємством з ОСОБА_2 06.05.2008 року договору оренди землі строком на 25 років. У цьому ж листі підприємство вказало, що для отримання орендної плати ОСОБА_1 необхідно стати стороною договору на дану земельну ділянку. При особистих зустрічах їй неодноразово пропонувалось підписати договір оренди землі. В якості додатків до даного листа підприємством було долучено три примірника проекту додаткової угоди про зміну орендодавця від 14.07.2023 року (т.1 а.с. 32-33).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ПП «Агроекологія» відмовляється розривати спірний договір та вважає, що він правомірно користується земельною ділянкою на підставі п.40 договору оренди землі від 06.05.2008 року.

Як встановила колегія суддів, задовольняючи первісний позов у повному обсязі, суд першої інстанції правильно виходив з того, що при укладенні договору оренди землі сторони погодили у пункті 40 договору таку підставу розірвання договору як перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а відповідач від виконання цієї умови договору ухиляється, тому суд першої інстанції визнав, що вимога ОСОБА_1 про розірвання договору як правонаступника усіх прав та обов`язків попереднього землевласника та яка не бажає продовжувати договірні відносини з відповідачем є законною та обґрунтованою. Похідні від неї вимоги про скасування права оренди ПП «Агроекологія» даної земельної ділянки та припинення його державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав також підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення орендної плати за землю за 2021-2022 роки у розмірі 4 947,04 грн., то по справі вбачається, що орендодавець ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за 2021 рік та 2022 рік відповідач не виплатив ОСОБА_1 орендну плату за землю у вказаному розмірі.

Як вбачається з витягу з технічної документації нормативна грошова оцінка земельної ділянки у 2023 році складає 82 450,61 грн. Згідно п. 13 договору оренди землі від 06.05.2008 року, розмір орендної плати переглядається щорічно у разі: зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, застосування судом першої інстанції нормативної грошової оцінки земельної ділянки у розмірі 82 450,61 грн. при обчисленні розміру орендної плати за 2021-2022 роки узгоджується з умовами договору оренди землі та є правильним, а її розмір 4 947,04 грн. є доведеним та підлягає задоволенню.

Також суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що повне задоволення первісних позовних вимог про розірвання договору оренди землі унеможливлює задоволення зустрічних позовних вимог ПП «Агроекологія» про внесення змін до даного договору, тому у їх задоволенні слід відмовити.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вимог статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК).

В частині доводів апеляційної скарги про те, що у зв`язку з участю представника ПП «Агроекологія» Д.О. Мельникова в іншому судовому засіданні у кримінальній справі та неможливістю направити іншого представника, ПП «Агроекологія» звернулося до суду та подало докази неможливості забезпечити явку в судове засідання, проте, суд першої інстанції безпідставно проігнорував клопотання ПП «Агроекологія», чим грубо порушив право учасника судового розгляду на судовий захист, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як зазначено у рішенні суду, у підготовче засідання жоден представник ПП «Агроекологія» не з`явився двічі поспіль, у зв`язку з чим воно було проведено у відсутність представників даної сторони. Також двічі поспіль жоден представник ПП «Агроекологія» не з`явився і в судові засідання, призначені судом на 09-00 год. 11 грудня 2023 року та 14-00 год. 26 грудня 2023 року. Неможливість явки до Шишацького районного суду Полтавської області представник ПП «Агроекологія» ОСОБА_4 мотивував своєю зайнятістю в інших судових засіданнях у кримінальній справі №760/17674/23, яка розглядається Солом`янським районним судом м Києва. Таку поведінку останнього суд вважає намаганням затягнути судовий розгляд, виходячи з наступного. Із наданих ОСОБА_4 документів, а також із даних веб порталу «Судова влада» судом встановлено, що судове засідання у справі №760/17674/23 було призначене на 10-30 год. 11 грудня 2023 року, тобто через 1 годину 30 хвилин після запланованого часу судового засідання у Шишацькому районному суді Полтавської області. При цьому, розгляд справи було відкладено Солом`янським районним судом м. Києва на іншу дату. Інше судове засідання у цій справі було призначено Солом`янським районним судом м. Києва на 11-00 год. 26 грудня 2023 року (за три години до засідання Шишацького районного суду Полтавської області) та також відкладено на іншу дату. Крім цього, ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області від 10 жовтня 2023 року задоволено клопотання ОСОБА_4 та дозволено йому брати участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Однак, за даним підсистеми ВКЗ у призначений час, а ні 11 грудня, а ні 26 грудня 2023 року ОСОБА_4 на відеозв`язок з Шишацьким районним судом Полтавської області не вийшов. За таких обставин, суд першої інстанції визнав, що ОСОБА_4 мав достатню можливість взяти участь у засіданнях Шишацького районного суду Полтавської області 11 та/або 26 грудня 2023 року в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, однак цією можливістю не скористався, намагаючись в черговий безпідставно ініціювати відкладення розгляду справи. Також ПП «Агроекологія» не було обмежено у можливості направити для розгляду справи іншого свого представника. З метою дотримання встановлених строків розгляду справи та захисту права позивача ОСОБА_1 на вирішення цивільного спору протягом розумного строку, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість проведення судового засідання без участі представника ПП «Агроекологія».

Перевіряючи вказані доводи апеляційної скарги та встановлені судом першої інстанції в цій частині обставини, колегія суддів приходить до висновків, що вони не заслуговують на увагу та не є підставою для скасування рішення суду, оскільки відповідач ПП «Агроекологія» є юридичною особою і не позбавлений можливості направити для участі у справі іншого представника. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду першої інстанції від 26.09.2023 року було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та призначено підготовче засідання на 19.10.2023 року о 130-30 год. (т.1 а.с. 39). 05.10.2023 року через систему «Електронний суд» представник ПП «Агроекологія» - адвокат Мельников Д.О. подав суду заяву про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції із застосуванням системи EASYCON поза приміщенням суду (т.1 а.с. 46-47). 10.10.2023 року від представника ПП «Агроекологія» - адвоката Мельникова Д.О. до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву (т.1 а.с. 54-88). 16.10.2023 року до суду надійшло клопотання представника ПП «Агроекологія» - адвоката Мельникова Д.О. про перенесення справи розглядом у зв`язку із зайнятістю в іншій цивільній справі (т.1 а.с. 134-135). Згідно протоколу підготовчого судового засідання від 19.10.2023 року, підготовче судове засідання повторно призначено на 20.11.2023 року о 13-30 год. (т.1 а.с. 161).

19.10.2023 року, 26.10.2023 року та 17.11.2023 року через систему «Електронний суд» представник ПП «Агроекологія» - адвокат Мельников Д.О. подав суду заяви про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції із застосуванням системи EASYCON поза приміщенням суду (т.1 а.с. 166-167, 199-200, 213-214). Згідно протоколу підготовчого судового засідання від 20.11.2023 року у підготовче судове засідання представник ПП «Агроекологія» - адвокат Мельников Д.О. не з`явився, на відеозв`язок не вийшов, заяв та клопотань про відкладення підготовчого засідання не подавав (т.1 а.с. 217-218). Ухвалою суду першої інстанції від 20.11.2023 року закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду на 09-00 год. 11.12.2023 року(т.1 а.с. 220-221). 21.11.2023 року року через систему «Електронний суд» представник ПП «Агроекологія» - адвокат Мельников Д.О. подав суду заяву, сформовану в системі 20.11.2023 року, про дистанційне ознайомлення з матеріалами справи та надання електронної копії матеріалів на електронну адресу (т.1 а.с. 230). 22.11.2023 року через систему «Електронний суд» представник ПП «Агроекологія» - адвокат Мельников Д.О. подав суду заяву про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції із застосуванням системи EASYCON поза приміщенням суду (т.1 а.с. 238). 11.12.2023 року через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання представника ПП «Агроекологія» - адвоката Мельникова Д.О. про перенесення справи розглядом у зв`язку із зайнятістю в іншій кримінальній справі, яка розглядається Солом`янським районним судом м. Києва (т.2 а.с. 31). Згідно протоколу судового засідання в режимі відеоконференції від 11.12.2023 року, у зв`язку з неявкою представника відповідача судове засідання відкладено на 26.12.2023 року о 14-00 год. (т.2 а.с. 34). 26.12.2023 року через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання представника ПП «Агроекологія» - адвоката Мельникова Д.О. про перенесення справи розглядом у зв`язку із зайнятістю в іншій кримінальній справі, яка розглядається Солом`янським районним судом м. Києва 26.12.2023 року о 12-00 год. (т.2 а.с. 41-42). Згідно протокол судового засідання в режимі відеоконференції від 26.12.2023 року, представник ПП «Агроекологія» - адвокат Мельников Д.О. у судове засідання не з`явився.

За встановлених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що представник ПП «Агроекологія» - адвокат Мельников Д.О. мав можливість взяти участь у засіданнях Шишацького районного суду Полтавської області 11 та/або 26 грудня 2023 року в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, однак цією можливістю не скористався, намагаючись в черговий безпідставно ініціювати відкладення розгляду справи. Крім цього, ПП «Агроекологія» не було обмежено у можливості направити для розгляду справи іншого свого представника, та з метою дотримання встановлених строків розгляду справи та захисту права позивача ОСОБА_1 на вирішення цивільного спору протягом розумного строку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість проведення судового засідання без участі представника ПП «Агроекологія».

Доводи апеляційної скарги про те, що, задовольняючи позов, суд першої інстанції неправильно визначив істотні обставини справи, не дав належної оцінки цим обставинам і припустився висновків, що не відповідають таким обставинам, а також неправильно застосував норми матеріального права, що спричинило ухвалення незаконного судового рішення, то ці доводи не заслуговують на увагу та не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги щодо розрахунку орендної плати, а також відносно додатку 12 до позовної заяви «витяг №НВ-023 із технічної документації (т.1 а.с.34)», який, на думку, представника відповідача, є неналежним і недопустимим доказом, оскільки сторони у договорі визначити усі істотні умови договору, а наданий позивачем доказ стосується 2023 року, а тому не може застосовуватися при визначенні орендної плати за 2021- 2022 роки, то ці доводи не беруться до уваги, з огляду на зміст п.13 договору оренди землі від 06.05.2008 року щодо щорічного перегляду розміру орендної плати, про що зазначалося вище.

Доводи апеляційної скарги про те, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок не залежить від волевиявлення сторін договору оренди землі, а є способом регулювання державою плати за користування землею, що зміна нормативної грошової оцінки земельних ділянок не може ототожнюватися зі зміною розміру орендної плати, а є лише її передумовою, що сторони договору додаткових угод на зміну умов спірного договору не складали, досягнутих домовленостей щодо зміни умов спірного договору у встановленому порядку на державну реєстрацію не передавали, відтак, відсутні будь-які правові підстави для обчислення орендної плати за договором в будь-якому іншому порядку, крім на підставі буквального змісту п.5 та п.9 спірного договору, тобто 3% від 39 603,29 грн за кожний рік оренди, то ці доводи протирічать п. 13 договору оренди землі від 06.05.2008 року та вимогам діючого законодавства щодо порядку обчислення орендної плати.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції взагалі не мотивував та не обґрунтував відмову у задоволенні зустрічного позову, що з огляду на прийняття зустрічного позову у цій справі, альтернативності положень п. 40 спірного договору за обставин абсолютного бездоганного дотримання ПП «Агроекологія» умов договору з 2008 року протягом 15 років, що суд не навів в оскаржуваному судовому рішенні мотивів обрання наслідків, які спричинили розірвання договору, то ці доводи не відповідають дійсності, не узгоджуються з фактичними обставинами справи, встановленими судом при вирішенні позовів.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не надала суду жодних доказів про те, чи надавала вона відповідачу номер поточного рахунку, на який відповідач мав сплачувати орендну плату, чи особисто зверталась із заявами про отримання орендної плати за цим договором та в якій формі, які дії вживала з метою недопущення порушення своїх прав та інше, то ці доводи спростовуються матеріалами справи, оскільки, як зазначалося вище, відповідач знав про прийняття спадщини позивачем після померлого спадкодавця з вересня 2021 року, ним було складено проект договору оренди землі від 14.09.2021 року. Відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що орендна плата за 2021-2022 роки ним була нарахована та він готовий був виплатити її позивачу, але мав певні перешкоди у цьому (відсутність банківського рахунку тощо). Відповідачу була відома адреса позивач і він мав можливість направити орендну плату поштовим переказом, проте, такі докази суду не надані.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції передчасно та безпідставно мотивував своє рішення неналежними, недостовірними та недопустимими доказами, а тому судове рішення є незаконним, що орендодавець ОСОБА_2 ніколи не пред`являв претензій про неотримання орендної плати за договором оренди землі від дня його укладання, тобто з 2008 року, що орендна плата об`єктивно не могла бути виплачена належному орендодавцю у зв`язку з його смертю та невжиттям спадкоємцем юридично значимих дій на виконання імперативних приписів цивільного законодавства, тобто в обставинах винної бездіяльності позивача, яка звільняє відповідача від відповідальності за укладеним договором оренди землі, то ці доводи не підтверджені належними доказами та не впливають на рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним у справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд у складі колегії суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 374ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного вище, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Агроекологія» - залишити без задоволення.

Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 26 грудня 2023 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 липня 2024 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов