Житомирський апеляційний суд
Справа №279/1069/24 Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П.
Категорія 84 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого- судді Трояновської Г.С .

суддів: Павицької Т.М., Борисюка Р.М.

з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу № 279/1069/24 за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі виконавчого комітету Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 травня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Коваленко В.П. у м. Коростені,

в с т а н о в и в :

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом та просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування вимог позову зазначила, що ОСОБА_2 є її рідним дядьком та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті відкрилася спадщина за законом на все його майно, зокрема і на земельну ділянку для ведення товарного-сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Щорсівської сільської ради Коростенського району Житомирської області.

Позивач вказала, що інших спадкоємців за законом та заповітом немає.

В грудні 2023 року до неї звернувся орендар зазначеної вище земельної ділянки з проханням оформити правонаступництво прав на земельну ділянку.

У зв`язку із цим, у січні 2024 року позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Проте нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини.

Виходячи із наведеного, посилаючись на положення статей 1270, 1272 ЦК України, просила задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 травня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Обгрунтовуючи апеляційну скаргу вказує, що, на її думку, місцевий суд безпідставно застосував для вирішення цього спору висновки Верховного Суду, які викладені в постановах від 11.07.2018 у справі № 381/4482/16, від 11.11.2020 у справі № 750/262/20, оскільки вказані висновки судів здійснені у інших справах, обставини у яких відмінні від обставин цієї справи. Посилаючись на своє право на справедливий судовий розгляд, закріплений в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини, вказує, що наслідки пропущення нею строку для прийняття спадщини будуть непропорційними, оскільки вона втратить право на спадкування майна за законом, яке залишилося після смерті її дядька.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В апеляційному суді представник позивача адвокат Кремез О.В. наполягав на задоволенні апеляційної скарги, пояснюючи, що іншого шляху для задоволення своїх спадкових прав позивач не має.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 був власником земельної ділянки площею 3, 27 га на території Щорсівської сільської ради Коростенського району Житомирської області , цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером :02:000:0038, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 139407 (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 (а.с. 7).

Після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не заводилась, оскільки спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися (а.с. 11).

Судом першої інстанції встановлено також, що ОСОБА_1 є рідною племінницею померлого ОСОБА_2 та єдиною спадкоємицею за законом.

25.01.2024 ОСОБА_1 , звернулася до Другої Коростенської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) із заявою щодо надання роз`яснення по оформленню спадкових прав після смерті рідного дядька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Листом в.о. Державного нотаріуса Другої Коростенської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) від 25.01.2024 № 48/01-16 ОСОБА_3 роз`яснено, що їй не може бути видано свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини, встановленого ч.1 ст. 1270 ЦК України та з огляду на те, що спадкова справа не заводилась, так як спадкоємці не зверталися із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори, рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання в судовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності та взаємозв`язку достатніми доказами свої вимоги, які не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними».

При цьому, суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61?21447св19).

Крім того, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 21 квітня 2022 року у справі № 296/12109/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.

Правозастосовна практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є усталеною.

У справі, яка є предметом апеляційного перегляду, встановлено, що за життя ОСОБА_2 своїм майном не розпорядився, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про наявність заповіту щодо належного спадкодавцю майна.

В установлений законом строк спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , спадкоємці із заявами про прийняття/відмову спадщини не зверталися, спадкова справа не заводилася.

Після роз`яснення нотаріуса щодо права звернутися до суду з вимогою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, ОСОБА_1 подала до суду відповідний позов та вказала, що нотаріус відмовив їй у видачі у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті рідного дядька ОСОБА_2 у зв`язку із пропуском строку подачі заяви для прийняття спадщини.

Проте, ні у позовній заяві, ні в апеляційній скарзі не наведено жодних обґрунтувань поважності причин пропуску, визначеного частиною першою статті 1270 ЦК України, строку для прийняття спадщини.

Відтак, висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, та узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилалася, зокрема, на положення пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», яким визначено перелік причин пропуску строку, які є поважними, та акцентував увагу, виділивши жирним шрифтом, як поважну причину необізнаність спадкоємців про наявність заповіту. Разом із тим, як вже зазначено вище, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо наявності заповіту ОСОБА_2 , а тому колегія суддів вважає безпідставними вказані посилання апеляційної скарги.

В апеляційному суді представник позивача зазначив, що він зосереджувався на інших причинах поважності пропуску строку для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, виділивши слово _ «тощо», проте інших причин поважності пропуску такого строку названо не було.

Доводи представника позивача адвоката Кремеза О.В. про те, що правові позиції Верховного Суду, наведені в рішенні суду першої інстанції, стосуються питань спадкування після смерті батька, де заявлено ще інші позовні вимоги, а не після смерті дядька, апеляційним судом не можуть бути враховані, оскільки правовідносини, викладені у постановах Верховного Суду від 11.07.2018 у справі № 381/4482/16, від 11.11.2020 у справі № 750/262/20 є подібними до правовідносин у цій справі щодо поважності причин пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Інших доводів щодо неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи немає.

Керуючись ст. ст. 258, 374, 375, 381,382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18.07.2024.

Головуючий Судді: