Провадження 2-о/521/435/24
РІШЕННЯ

Іменем України

15 липня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Роїк Д.Я.,

за участю секретаря судового засідання Куліш П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 звернулася до Малиновського районного суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника ОСОБА_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 та зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_1 а саме:

-заборонити наближення на 200 м. до ОСОБА_1 та місця її проживання за адресою АДРЕСА_3 ;

-заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

-заборонити вести листування, телефонні переговори, розмови в соціальних мережах та месенджерах, або контактувати з ОСОБА_1 через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

- заборонити ОСОБА_2 вимикати електро,- водо,- та газопостачання квартири АДРЕСА_4 .

Крім того, заявник зазначає, що доведеними прикладами неправомірної поведінки є:

-Постанова Малиновського районного суду м. Одеси по справі 521/2392/24, якою встановлено, що ОСОБА_2 , 11.01.2024 року о 22 годині 50 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 штовхав колишню дружину, чим вчинив домашнє насильство фізичного характеру.

-Постанова Малиновського районного суду м. Одеси по справі №521/2664/24, якою встановлено, що 24.12.2023 року об 11:00 год в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 погрожував що проживаючи в спільній квартирі він створить нестерпні умови для проживання та життя своєї співмешканки ОСОБА_1 , чим вчинив психологічне насильство.

Терміновий заборонний припис серія АА№ 421543 від 06.01.2024 року відносно ОСОБА_2 .

Актом від 18.06.2024 року складеним комісією у складі начальника дільниці № 3, старшого майстра дільниці № НОМЕР_1 та майстра дільниці № 3, яким встановлено що в результаті демонтажу проводу в розподільному щиті під саму стіну, обмеження електромережі до квартири.

Таким чином, заявник вказує, що ОСОБА_2 відносно неї вчиняє фізичне та психологічне насильство, що виражається у постійному тероризуванні, переслідуванні, погрозах та психологічному тиску.

Все вищезазначене, за твердженням заявника, призвело до того, що вона знову живе в постійному стресі та жаху, оскільки разом із лайкою на її адресу висловлються погрози, в неї погіршився стан здоров`я, з`явились проблеми на роботі, в наслідок яких вона звільнилась.

З урахуванням викладеного, заявниця звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Малиновського районного суду м. Одеси Роїк Д.Я.

Ухвалою суду від 15.07.2024 року провадження у справі відкрито. У судове засідання заявниця не з`явилась, надала до суду заяву щодо розгляду справи за її відсутності, зазначила що насильство продовжується, просила задовольнити заяву. Представник заявника- адвокат Петрушко І.С. надала до суду протокол опитування свідка.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, надав письмові заперечення. Зазначивши, що заперечує проти видачи обмежувального припису, оскільки колишня дружина навмисно його провокує та влаштовує скандали з метою позбавлення його власності. Вказана квартира єдине місце реєстрації та місця проживання.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 травня 2023 р. по справі №521/16542/22 шлюб між Заявницею та ОСОБА_2 було розірвано. Колишнє подружжя перебувало в зареєстрованому шлюбі більше 24 років. За час шлюбу сумісно набули у власність 4-х кімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_5 , що підтверджується копією договору-купівлі продажу від 09.04.2003 року реєстр № А-1147

Після розірвання шлюбу у квартирі проживала заявниця та мати ОСОБА_2 .

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.03. 2023 року по справі № 521/2664/24, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Постановою суду встановлено, що 24 грудня 2023 року об 11:00 год ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_1 , а саме погрожував, що проживаючи в спільній квартирі він створить нестерпні умови для проживання та життя ОСОБА_1 , чим вчинив психологічне насильство. В постанові суд дійшов висновку що дії ОСОБА_2 моли спричинити потерпілій емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та як наслідок побоювання за свою безпеку. Постанова суду набрала законної сили.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 28.03.2024 року по справі № 521/2392/24, встановлено шо 11.01.2024 року о 22:50 год ОСОБА_2 знаходячись за адресою : АДРЕСА_1 штовхав колишню дружину ОСОБА_1 чим вичинив домашне насильство фізичного характеру.

Крім того, судом встановлено на підставі поданих доказів, що 31 грудня 2023 року Заявниця знову зверталася до поліції, 05.01.2024 року на підставі звернення було видано заборонний припис (ТЗП АА № 4211543) на три дні. 6 січня 2024, під час дії тимчасового заборонного припису, ОСОБА_2 його порушив. Що підтверджується довідкою про результаті розгляду матеріалів.

Отже, ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство щодо ОСОБА_5 тобто вчинив умисне систематичне психологічне насильство щодо колишньої дружини ОСОБА_5 , з якою проживає в одній квартирі що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя ОСОБА_5 .

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Згідно статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом стосовно кривдника є встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи, а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких -рідні брати і сестри.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника має постраждала особа (ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Згідно з ч. ч. 2 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 був притягнутий до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення за фактами систематичного вчинення домашнього насильства стосовно ОСОБА_5 .

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6 ст. 82 ЦПК України).

При цьому тимчасове обмеження права користування кривдника житлом з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

ОСОБА_2 висновків для себе не зробив, продовжує протиправні дії стосовно ОСОБА_5 , вчиняє дії фізичного та психологічного насильства.

Судом встановлено, що дії ОСОБА_2 щодо його колишньої ОСОБА_5 , свідчать про те, що станом на сьогодні існує реальна загроза життю та здоров`ю заявника, а також загроза його психічному здоров`ю. Така поведінка ОСОБА_2 свідчить про те, що життя і здоров`я заявника, перебувають під постійною загрозою, а тому суд переконаний у необхідності видачі обмежувального припису.

Щодо вимоги заявниці заборонити ОСОБА_2 вимикати електро- водо та газопостачання квартири АДРЕСА_4 , суд зазначає, що заявницею не долучено доказів які підтверджують що комунікації, які від`єднуються, можна вважати об`єктами права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи, тому такий вид захисту її прав не підпадає під дію п. 2. ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» і відповідно задоволенню не підлягає.

На виконання вимог частини 2 статті 350-8 ЦПК України, суд вважає необхідним повідомити про видачу обмежувального припису уповноважений підрозділ органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий орган районної у місті ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Судові витрати, відповідно до частини 3 статті 350-5 ЦПК України, відносяться за рахунок держави.

У зв`язку з відсутністю електропостачання та доступу до мережі інтернет, що підтверджується відповідними актами долученими до матеріалів справи, повний текст рішення складено та додано до системи АСДС КП Д-3 23.07.2024 року.

Керуючись ст. 4,19,95,263,264,265,350-1,350-8,354, 355,430 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,- задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис строком на 3 ( три) місяці щодо заборони ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 :

-наближатись на відстань ближче 200 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , переслідувати та в будь-якій спосіб спілкуватись із ОСОБА_1 , яка за її бажанням перебуває у місці невідомому кривднику.

-вести листування, телефонні переговори, розмови в соціальних мережах та месенджерах із ОСОБА_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб;

В іншій частині заяви відмовити.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Д.Я. Роїк