Справа № 291/1879/22
Ружинський районний суд Житомирської області

Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2024 року

Ружинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої: судді Митюк О.В.,

за участю секретаря: Колесник Р.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Ружині Житомирської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_3 , представник позивача ОСОБА_1

до Ружинської селищної ради, Селянсько-фермерського господарства «Трудівник»

про визнання права власності на земельну частку (пай),-

в с т а н о в и в:

Представник позивача, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_3 звернулася до суд з позовом до Ружинської селищної ради, Селянсько-фермерського господарства «Трудівник» про визнання права власності на земельну частку (пай). Позовні вимоги мотивує тим, що в період з 1959 року по 1996 року, ОСОБА_3 , працювала в колгоспі ім. Постишева с. Мовчанівка Ружинського району Житомирської області та була його членом, що підтверджується копією трудової книжки.

Згідно архівної довідки Архівного відділу Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області від 14 липня 2022 року №313 - р розпорядженням голови Ружинської районної ради народних депутатів від 4 квітня 1995 року №87 проведено державну реєстрацію колективного сільськогосподарського підприємства «Мовчанівка» створеного на базі колгоспу ім. Постишева с. Мовчанівка, яке є правонаступником бувшого колгоспу ім. Постишева.

Згідно архівної копії виписки з протоколу №1 зборів уповноважених членів «Мовчанівка» Ружинського району Житомирської області від 20.01.2000 року прийнято рішення щодо реорганізації КСП «Мовчанівка» в підприємство на засадах приватної власності на землю і на майно - селянське (фермерське господарство) і вважати правонаступником КСП «Мовчанівка». У подальшому на підставі розпорядження Ружинської районної державної адміністрації від 30.03.2000 року №154 проведено державну реєстрацію селянського/фермерського/господарства «Трудівник», розташованого в с. Мовчанівка, яке є правонаступником реформованого КСП «Мовчанівка».

Рішенням Мовчанівської сільської ради народних депутатів від 05 вересня 1995 КСП «Мовчанівка» було передано у колективну власність для сільськогосподарського використання 2458,2 га землі.

На підставі зазначеного рішення 13 лютого 1996 року КСП «Мовчанівка» було видано Державний акт на право колективної власності на землю серія ЖТ № 05-18-000020, який і зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землі.

З метою оформлення позивачем свого права власності на земельну частку (пай і члена КСП «Мовчанівка» с. Мовчанівка представником Позивача було подано адвокате запит на отримання копії Державного акту від 13 лютого 1996 року та Додаток до нього.

Після отримання копії зазначених документів стало відомо, що ОСОБА_3 не включена до основного списку громадян - членів КСП «Мовчанівка». Разом з тим, згідно копії виписка з Протоколу №1 зборів уповноважених членів «Мовчанівське» Ружинського району Житомирської області від 20.01.2000 року внесення в списки на одержання земельної частки (паю) осіб, які були членом КСП , пропущені при складанні списків на земельні паї» в список введена ОСОБА_3 .

Також згідно наданої копії Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Мовчанівське» с. Мовчанівка Ружинського району Житомирської області вбачається, що зазначеним особам у Протоколі №1 зборів уповноважених членів КСП «Мовчанівське» Ружинського району Житомирської області від 20.01.2000 року «Про внесення в списки на одержання земельної частки (паю) осіб, які були членом КСП, але пропущені при складанні списків на земельні паї» видано Сертифікати на право на земельну частку (пай) як члену КСП «Мовчанівське».

Однак у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по «Мовчанівське» с. Мовчанівка запис про реєстрацію сертифікату на ім`я ОСОБА_3 відсутній, а отже Сертифікат на право на земельну частку (пай) як члену КСП не видавався.

У зв`язку з чим вважає, що порушено право позивача, та змушена була звертатися до суду.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги ОСОБА_3 з підстав викладених в позові, просила суд їх задовольнити. Вважає, що ОСОБА_3 безпідставно не видано Сертифікат на право на земельну частку (пай), як члену КСП, оскільки на час реалізації земельної реформи паювання земель, які перебували у колективній власності, ОСОБА_3 не втратила право на отримання земельної частки (паю), була членом колективі сільськогосподарського підприємства «Мовчанівське» с. Мовчанівка, а тому за нею має бути визнано право власності на земельну частку (пай), що знаходиться на території Мовчанівської сільської ради Бердичівського (Ружинського) району Житомирської області із земель колишнього КСП «Мовчанівське» с. Мовчанівка в судовому порядку. Подала до суду письмове клопотання про визнання поважними причин пропуску строків та просила суд поновити строки звернення до суду. Вважає, що позивачем не пропущено строки звернення до суду, оскільки в 2022 році вона звернулася до адвоката для оформлення свого права на земельну частку (пай), як члена КСП «Мовчанівське» Ружинського району Житомирської області. Після отримання на запит адвоката із Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області копії документів, а саме: копії Державного акту від 13 лютого 1996 року та Додаток до нього, копії виписки з Протоколу №1 зборів уповноважених членів КСП «Мовчанівське» Ружинського району Житомирської області від 20.01.2000 року «Про внесення в списки на одержання земельної частки (паю) осіб, які були членом КСП, але пропущені при складанні списків на земельні паї», копії Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Мовчанівське» с.Мовчанівка Ружинського району Житомирської області, позивач дізналася про порушення свого права.

Представник відповідача, Ружинської селищної ради в судовому засіданні просили в задоволенні позову відмовити. Подала відзив на позов, в якому зазначила, що до позовної заяви позивачем та його представником не надано доказів того, що позивачка зверталась до КСП «Мовчанівське» про виділення їй земельної частки (паю), після того, як ОСОБА_3 було внесено в список на одержання земельної частки (паю), які були членами КСП, але пропущені при складанні списків на земельні паї. Крім того вважає, що позивачем пропущено строки звернення до суду із даним позовом, оскільки право на земельну частку (пай) у неї виникло після 13.02.1996 року після видачі КСП «Мовчанівське» державного акту на землю, а до суду вона звернулася у січні 2023 року. Також додала, що на території Мовчанського старостинського округу відсутні резервні частки (паї).

Відповідач СФГ «Трудівник» в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час, місце розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 в період з 1959 року по 1996 рік, працювала в колгоспі ім. Постишева с. Мовчанівка Ружинського району Житомирської області та була його членом, що підтверджується копією трудової книжки № НОМЕР_1 виданої 15.01.1968 року КСП «ім.Постишева» с.Мовчанівка Ружинського району Житомирської області (а.с.24).

Згідно архівної довідки Архівного відділу Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області від 14 липня 2022 року №313 - р розпорядженням голови Ружинської районної ради народних депутатів від 4 квітня 1995 року №87 проведено державну реєстрацію колективного сільськогосподарського підприємства «Мовчанівка» створеного на базі колгоспу ім. Постишева с. Мовчанівка, яке є правонаступником бувшого колгоспу ім. Постишева (а.с.21).

Згідно архівної копії виписки з протоколу №1 зборів уповноважених членів «Мовчанівка» Ружинського району Житомирської області від 20.01.2000 року прийнято рішення щодо реорганізації КСП «Мовчанівка» в підприємство на засадах приватної власності на землю і на майно - селянське (фермерське господарство) і вважати правонаступником КСП «Мовчанівка». У подальшому на підставі розпорядження Ружинської районної державної адміністрації від 30.03.2000 року №154 проведено державну реєстрацію селянського/фермерського/господарства «Трудівник», розташованого в с. Мовчанівка, яке є правонаступником реформованого КСП «Мовчанівка» (а.с.19-20).

Рішенням Мовчанівської сільської ради народних депутатів від 05 вересня 1995 КСП «Мовчанівка» було передано у колективну власність для сільськогосподарського використання 2458,2 га землі.

На підставі зазначеного рішення 13 лютого 1996 року КСП «Мовчанівка» було видано Державний акт на право колективної власності на землю серія ЖТ № 05-18-000020, який і зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землі (а.с.5-6).

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника позивача, ОСОБА_3 одразу не була включена до основного списку громадян - членів КСП «Мовчанівка».

Разом з тим, згідно копії виписка з Протоколу №1 зборів уповноважених членів «Мовчанівське» Ружинського району Житомирської області від 20.01.2000 року внесення в списки на одержання земельної частки (паю) осіб, які були членом КСП , пропущені при складанні списків на земельні паї» в список введена ОСОБА_3 (а.с.14).

Також згідно наданої копії Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Мовчанівське» с. Мовчанівка Ружинського району Житомирської області вбачається, що зазначеним особам у Протоколі №1 зборів уповноважених членів КСП «Мовчанівське» Ружинського району Житомирської області від 20.01.2000 року «Про внесення в списки на одержання земельної частки (паю) осіб, які були членом КСП, але пропущені при складанні списків на земельні паї» видано Сертифікати на право на земельну частку (пай) як члену КСП «Мовчанівське» (а.с.15-18).

Однак у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по «Мовчанівське» с. Мовчанівка запис про реєстрацію сертифікату на ім`я ОСОБА_3 відсутній, а отже Сертифікат на право на земельну частку (пай) як члену КСП не видавався.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до пункту 2 вищезазначеного Указу Президента України право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно з вимогами статей 22,23 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) та зазначеного Указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта.

Відповідно до п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Пропрактику застосуваннясудами земельногозаконодавства прирозгляді цивільнихсправ» №7від 16.04.2004року (із змінами та доповненнями внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2), згідно зі статтею 25ЗК при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішеннями органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку(пай), виділену на місцевості. Член КСП, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку( пай) з дня видачі цього акту.

Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі власності на землю конкретному КСП, членом якого вони.

Тобто з наведених вище обставин, суд встановив, що ОСОБА_3 має право на земельну частку (пай).

Однак відповідно частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

З огляду на зазначені вимоги в цій справі повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК Української РСР 1963 року.

Згідно з статтею 71 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Відповідно до положень статті 76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

За змістом пункту 6 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України правила цього Кодексу щодо позовної давності стосуються тільки тих позовів, строк пред`явлення яких, встановлений попереднім законодавством, не сплив до 01 січня 2004 року. Якщо ж строк позовної давності закінчився до зазначеної дати, то до відповідних відносин застосовуються правила про позовну давність, передбачені ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до статей 71, 75 ЦК УРСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Позовна давність застосовується судами незалежно від заяви сторін.

Статтею 80 ЦК УРСР встановлено, що закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Звертаючись до суду із позовом та клопотанням про визнання поважними причин пропуску строків, представник позивача не навела обґрунтованих підстав визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду із цим позовом, пропуску позовної давності. Враховуючи, що право на позов виникло у ОСОБА_3 у 2000 році, проте з позовом вона звернулася лише у 2022 році, до спірних правовідносин підлягає застосуванню позовна давність, що є підставою про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст.4, 259, 265-268, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_3 , представник позивача ОСОБА_1 до Ружинської селищної ради, Селянсько-фермерського господарства «Трудівник» про визнання права власності на земельну частку (пай) відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 27.06.2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони по справі:

позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Ружинська селищна рада Бердичівського району Житомирської області, місцезнаходження: 13601, Житомирська область, Бердичівський район, смт.Ружин, вул. Соборна,44, код ЄРДПОУ 04344707.

Суддя О. В. Митюк.