Справа № 463/3047/24
Провадження № 2-др/463/26/24
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 липня 2024 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:
головуючого-судді - Грицка Р.Р.,
з участю секретаря судового засідання - Романської І.В.,
представника позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові заяву представника відповідача Державного підприємства «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» Слюза Андрія Ярославовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності,
представник відповідача 22.07.2024 року звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення з приводу понесених витрат на професійну правничу допомогу та просить стягнути з позивача ОСОБА_3 на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5400,0 гривень.
Заяву мотивує тим, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 17.07.2024 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ДП «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Зазначає, що у зв`язку із розглядом даної справи відповідач поніс витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5400,0 гривень, що підтверджується договором про надання правової допомоги, журналом наданої правової допомоги, актами приймання передачі наданих послуг, рахунком для сплати та платіжними інструкціями. Враховуючи вищенаведене, просить суд ухвалити додаткове рішення та стягнути витрати на професійну правничу допомогу.
Представник відповідача - адвокат Грабинський М.І. в судовому засіданні підтримав заяву з підстав викладених у такій. Просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 5400,0 гривень.
Представник позивача - адвокат Гришин О.В. в судовому засіданні відносно заяви про ухвалення додаткового рішення заперечив. Звертає увагу суду на те, що представник відповідача - адвокат Грабинський М.І. працює в установі відповідача та згідно довіреності наділений правом представляти в суді інтереси ДП «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», подавати відповідні процесуальні документи, завіряти їх копії, а тому, останній під час розгляду справи діяв як уповноважена особа юридичної особи, а не як адвокат. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, просить відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення та матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Статтею 270 ЦПК України передбачено, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.ч.3, 4 ст.270 ЦПК України).
Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За змістом ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.ч.4-6 цієї статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у статті 133, статтях 137, 141 ЦПК України. Витрати на правничу допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.
За своєю юридичною природою, договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, зміст якого розкривається главою 63 ЦК України і за загальним правилом, перед його укладенням сторони користуються свободою розсуду щодо визначенні його умов, однак з врахуванням, серед іншого, вимог розумності та справедливості (ст.ст.6, 627 ЦК України).
Як встановлено судом, представник відповідача ОСОБА_4 разом із подачею відзиву 24.05.2024 року повідомив, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу. Разом з тим, представник відповідача - адвокат Грабинський М.І. в судовому засіданні також заявив, що відповідач поніс витрати на професійну правничу допомогу та докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що підлягатиме сплаті будуть додатково подані в строки, передбачені ч.8 ст.141 ЦПК України.
Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 17.07.2024 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ДП «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

В подальшому, 22.07.2024 року представником відповідача на адресу суду подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, до якої долучено Договір про надання правової допомоги № 08-24 від 08.01.2024 року, журнал наданої правової допомоги у справі № 463/3047/24 станом на 19.07.2024 року до договору про надання правової допомоги № 08-24 від 08.01.2024 року, Акти приймання-передачі наданої правової допомоги від 28.05.2024 року та 19.07.2024 року, рахунок № 08/24/3 від 19.07.2024 року, платіжні інструкції від 28.05.2024 року та 19.07.2024 року (а.с.39-40, 159-165).

Як встановлено судом, між відповідачем ДП «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» та адвокатом Грабинським М.І. укладено договір № 08-24 від 08.01.2024 року про надання правової допомоги (далі Договір), предметом якого є надання Клієнту правничої допомоги в обсязі та на умовах передбачених Цим договором (послуги з юридичного консультування та юридичного представництва) (п.п.1.1., 1.2.).

Відповідно до п.1.1. Договору, Клієнт зобов`язаний сплатити винагороду (гонорар) та витрати, необхідні для виконання його доручень у порядку та строки обумовлені Сторонами у Договорі.

Згідно з п.4.2, 4.6 Договору, за правничу допомогу, передбачену п.1.2 Договору Клієнт сплачує Адвокату винагороду (гонорар), розмір якої, умови та порядок розрахунків визначаються Сторонами в додатках до цього Договору та Актах приймання-передачі надання правничої допомоги. Оплата наданої правничої допомоги здійснюється протягом 10 календарних днів на підставі Акту приймання-передачі наданої правничої допомоги, шляхом перерахування коштів в національній валюті України на розрахунковий рахунок Адвоката.

Згідно Актів приймання-передачі наданої правової допомоги від 28.05.2024 року та 19.07.2024 року у справі № 463/3047/24 вбачається, що правнича допомога адвоката полягала у виїздах на судові засідання та в участі в судових засіданнях в суді першої інстанції (5 судових засідань, загальною тривалістю витраченого часу 11 год. 00 хв.) Загальна вартість наданих адвокатом юридичних послуг складає 5400,0 гривень (а.с.160).

Суд враховує те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У своїх висновках Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Верховний Суд під час розгляду справи № 761/34282/18 (постанова від 16.06.2021 року) вказав, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), суд вважає, що розмір гонорару у сумі 5400,0 гривень є обґрунтованим.

При цьому, представник позивача в судовому засіданні жодним чином не обґрунтував свою позицію щодо розміру понесених відповідачем витрат на правову допомогу під час розгляду справи, зазначивши лише про те, що адвокат Грабинський М.І. діяв від імені відповідача на підставі довіреності, а не як адвокат.

Застосовуючи таку практику у межах цієї справи, суд вважає, що критерій реальності адвокатських послуг та критерій розумності їхнього розміру дотримані у повній мірі і тому, такі витрати також є обґрунтованими та підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст.ст.137, 141, 270 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

заяву представника відповідача Державного підприємства «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» Слюза Андрія Ярославовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності - задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 463/3047/24 за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Державного підприємства «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» - витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5400,0 гривень (п`ять тисяч чотириста гривень 00 копійок).

На додаткове рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: Державне підприємство «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації, місцезнаходження: 79005, м.Львів, вул.Князя Романа,38, .

Суддя Грицко Р.Р.