КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 липня 2024 рокуКиївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Спис Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 02 квітня 2024 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «СУРАН» про забезпечення позову до пред`явлення позову,

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СУРАН» (далі - заявник, ТОВ «СУРАН») звернулось до Печерського районного суд м. Києва з заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, в якій просило:

- накласти арешт на земельну ділянку, площею 0,1 га, кадастровий номер :82:104:0006, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0);

- заборонити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які правочини щодо користування, розпорядження та володіння земельною ділянкою, площею 0,1 га, кадастровий номер :82:104:0006, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0);

- заборонити виконання/проведення будь-яких будівельних робіт щодо будівництва індивідуального житлового будинку (садибного типу) за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :82:104:0006;

- заборонити відповідним органам державного архітектурно-будівельного контролю та уповноваженим органам містобудування та архітектури (в т.ч. але не виключно: структурним підрозділам з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, виконавчим органам з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад, Державній інспекції архітектури та містобудування України та Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської Міської Ради (Київської Міської Державної Адміністрації)): вносить інформацію, зазначену у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, до Реєстру будівельної діяльності; реєструвати повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, у журналі реєстрації повідомлень щодо вчинення усіх без виключення робіт (підготовчих та/або будівельниз на земельній ділянці, площею 0,1 га, кадастровий номер :82:104:0006, що розташована за адресою: місто Київ, Печерський район, провулок Землянський, (дванадцять) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0);

- заборонити відповідним органам державного архітектурно-будівельного контролю та уповноваженим органам містобудування та архітектури (в т.ч. але не виключно, структурним підрозділам з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, виконавчим органам з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад, Державній інспекції архітектури та містобудування України та Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської Міської Ради (Київської Міської Державної Адміністрації)): внесення інформації, зазначеної у декларації про готовність об єкта до експлуатації, до Реєстру будівельної діяльності для прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів розташованих на земельній ділянці, площею 0,1 га, кадастровий номер :82:104:0006, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0);

- заборонити усім органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України, його територіальним органам, Департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які нотаріальні та реєстраційні дії (правочини) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, а також будь-які дії (в тому числі правочини) щодо відчуження, передачі у володіння, користування, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження, змін площі, частки, власника, поділу, об`єднання, тощо) щодо земельної ділянки, площею 0,1 га, кадастровий номер :82:104:0006, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0);

- заборонити усім органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України, його територіальним органам, Департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які нотаріальні та реєстраційні дії (правочини) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, а також будь-які дії (в тому числі правочини) щодо реєстрації права власності на усі без виключення об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, площею 0,1 га, кадастровий номер :82:104:0006, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0), за усіма без виключення особами (в тому числі але не виключно ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )).

В обґрунтування заяви представник ТОВ «СУРАН» зазначав, що має намір звернутись до суду з позовною заявою про зобов`язання ОСОБА_1 знести самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, площею 0,1 га, кадастровий номер :82:104:0006, якарозташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0).

12.12.2012 року на підставі Договору купівлі-продажу ТОВ «СУРАН» набуло право власності земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :82:104:0006, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , РНОНМ: 0 (далі - Земельна ділянка).

Разом з тим, в подальшому земельну ділянку було протиправно відчужено.

Вироком Печерського районного суду міста Києва по справі №757/30516/17 від 25.03.2019 року ОСОБА_2 визнано винним та при вирішенні долі речових доказів Земельну ділянку було залишено ТОВ «СУРАН» за належністю.

24.04.2019 року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на вирок Печерського районного суду міста Києва від 25.03.2019 року по справі №757/30516/17-к.

Ухвалою Київського апеляційного суду по справі №757/30516/17-к від 12.11.2019року, яку залишено в силі ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 14.02.2020 року, було відмовлено в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Разом з тим, з метою створення додаткових перешкод ТОВ «СУРАН» в відновленні порушених прав, в тому числі ухиленні від виконання рішення суду по справі №756/10151/21-ц у разі задоволення позовних вимог Товариства, ОСОБА_1 було без дозволу та згоди ТОВ «СУРАН» (право власності якого було визнане Печерським районним судом міста Києва та Київським апеляційним судом) здійснено самочинне будівництво на Земельній ділянці. Відтак, представник ТОВ «СУРАН» просив накласти арешт на земельну ділянки та заборонити здійснювати на ній будь-яке будівництво.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02 квітня 2024 року заяву ТОВ «СУРАН» про забезпечення позову до подання позову задоволено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_1 , який, посилаючись на неповноту з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, просить скасувати оскаржувану ухвалу.

В доводах апеляційної скарги зазначив, що він законно набув право власності на спірну земельну ділянку і вже більше п`яти з половиною років добросовісно нею володіє та здійснює повноваження власника даної земельної ділянки.

10.01.2019 він звернувся до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) із заявою про видачу будівельного паспорта забудови земельної ділянки.

Оскільки зазначеним вище Департаментом звернення було проігноровано, він звернувся до суду із позовом до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, а саме: щодо зобов`язання їх видати позивачу будівельний паспорт забудови земельної ділянки площею 0,1 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер 8000 000 000:82:104:0006) у Печерському районі міста Києва, з цільовим призначенням даної земельної ділянки - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.08.2020 року у справі № 640/4417/19 позов задоволено та визнано протиправними дії Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Зобов'язано Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видати ОСОБА_1 будівельний паспорт забудови земельної ділянки площею 0,1 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :82:104:0006) у Печерському районі міста Києва, з цільовим призначенням даної земельної ділянки - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва.

Відповідно до Постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.03.2021 року у справі № 640/4417/19 рішення першої інстанції залишено без змін.

Таким чином під час ухвалення оскаржуваної ухвали про забезпечення суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що ОСОБА_1 вчиняються якісь «активні дії» щодо узаконення, нібито самочинно збудованого об`єкту на земельній ділянці, власником якої він є.

Хибність мотивів суду першої інстанції вбачається в тому, що суд виходив лише з того, що відповідний будівельний паспорт щодо будівництва № 478/23/012/010-23, та зареєстрований у ЄДЕССБ (№ ВР01:6699-7383-2564-8619) був датований (виданий) 22.11.2023 року.

Один лише факт реєстрації законного будівництва не може вважатися достатнім підтвердженням обставин для забезпечення позову.

Наявність ознак протиправності будівельних робіт на земельній ділянці відповідача, може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Сам по собі факт здійснення відповідачем будівельних робіт, які ймовірно стосуються прав та інтересів позивача, не може автоматично свідчити про те, що такі будівельні роботи є очевидно протиправними і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду від 23 лютого 2022 року у справі N 758/10187/21 (провадження N 61-19882св21).

Апелянт звертає увагу, що станом на момент подання і розгляду заяви про забезпечення позову, позивачем надано лише докази щодо наявності дозвільних документів на проведення будівельних робіт.

У заяві належним чином не обґрунтовано, які існують обставини, що можуть свідчити про реальну неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Крім цього, вимога щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку та заборону відчуження і вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо такої земельної ділянки взагалі не може бути розглянута, оскільки вказана земельна ділянка не є предметом спору у цій справі.

Представник позивача ТОВ «СУРАН» - адвокат Острянко Б.І. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилається на безпідставність наведених у ній доводів, просить залишити скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що заявником наведено фактичні обставини, які підтверджують протиправність вибуття земельної ділянки із власності ТОВ «СУРАН» , а також те, що ОСОБА_1 вчиняє активні дії щодо узаконення самочинно збудованого об'єкту на вказаній земельній ділянці. При цьому, зміна правового статусу збудованої ОСОБА_1 будівлі із «Самочинно збудованої» у «введену в експлуатацію» нівелює судовий захист матеріально-правових інтересів ТОВ «СУРАН», унеможливить виконання рішення суду у даній справі в разі задоволення позову, дасть ОСОБА_1 змогу зареєструвати право власності, що ускладнить ефективність судового захисту /поновлення порушених прав Товариства.

У судове засідання ОСОБА_1 та його представник - адвокат Шевченко Д.В. не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у відповідності до вимог процесуального законодавства.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Шевченко Д.В. 03.07.2024 року о 10 год. 09 хв. направив на електронну адресу Київського апеляційного суду клопотання про відкладення розгляду справи, в якому зазначав, що ОСОБА_1 звернувся до адвоката Шевченка Д.В. щодо представництва його інтересів у даній справі. Однак, здійснити належне представництво інтересів відповідача не представляється можливим, оскільки адвокат Шевченко Д.В. не ознайомився з матеріалами справи.

Заслухавши думку представника ТОВ «СУРАН» - адвоката Острянко Б.І. щодо заявленого клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відмову в його задоволенні, оскільки заявником не наведено обставин, які свідчили про поважність причин неявки ОСОБА_1 чи його представника у судове засідання, про призначення якого на 03.07.2024 року о 12 год. 50 хв. ОСОБА_1 був повідомлений 21.05.2024 року, що підтверджується звітом про направлення вихідної кореспонденції суду на електронну поштову адресу.

З доданого до клопотання про відкладення Ордеру на надання правничої (правової) допомоги №1647915, вбачається, що його видано на підставі Договору про надання правової допомоги №01/08 укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Шевченком Д.В. 01 серпня 2022 року.

Враховуючи, що адвокат Шевченко Д.В. здійснює представництво інтересів ОСОБА_1 з серпня 2022 року, а також з огляду на вручення ОСОБА_1 копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у даній справі 24.05.2024 року (а.с. 182), сторона відповідача мала достатньо часу (понад п'ять тижнів) для ознайомлення з матеріалами даної справи.

Керуючись положеннями частини другої статті 372 ЦПК України, апеляційний суд вважав за можливе розглянути справи за відсутності апелянта та його представника, які були належним чином повідомлені про судове засідання, окрім того їх неявка не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Представник ТОВ «СУРАН - адвокат Острянко Б.І. у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на безпідставність її доводів.

Заслухавши пояснення представника заявника, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За правилом частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

На підставі частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна (у тому числі грошових сум, цінних паперів, корпоративних прав тощо) чи підготовчі дії до його реалізації.

Згідно із частиною першою статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; а також забороною вчиняти певні дії.

При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, пошкодити, знищити чи знецінити його.

З матеріалів справи судом встановлено, що12.12.2012 року на підставі Договору купівлі-продажу, ТОВ «СУРАН» набуло право власності на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :82:104:0006, що знаходиться за адресою: місто Київ, Печерський район, провулок Землянський, 12 (дванадцять), РНОНМ: 0 (далі - Земельна ділянка).

03.06.2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Литвина Леся Олексіївна за рішенням Київського районного суду м. Донецька №257/93/14-ц 2/257/184/2014 від 22.01.2014 року припинила право власності ТОВ «СУРАН» на спірну земельну ділянку та зареєструвала право власності за ОСОБА_2 .

15.06.2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Литвина Леся Олексіївна за Договором купівлі-продажу від 15.06.2016 року припинила право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку та зареєструвала право власності за ОСОБА_3 .

06.07.2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовськии Валентин Сергійович за Договором купівлі-продажу від 06.07.2016 року припинив право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку та зареєстрував право власності за ОСОБА_4 .

25.07.2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовськии Валентин Сергійович на підставі Договору іпотеки від 25.07.2016 року зареєстрував щодо земельної ділянки право іпотеки за Товариством з обмеженою відповідальністю «ОГРІКОМ ЛАЙД».

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.09.2018 року задоволено позов ТОВ «ОГРІКОМ ЛАЙД» до ЗАТ «ГАРЦИНІЯ» про стягнення заборгованості за договором позики, стягнуто з ЗАТ «ГАРЦИНІЯ» на користь ТОВ «ОГРІКОМ ЛАЙД» заборгованість за договором позики від 22.07.2016р, в розмірі 1 500 000,00 грн.

20.12.2018 року в межах виконавчого провадження по виконанню зазначеного судового рішення, земельна ділянка була реалізована на електронному аукціоні, переможцем якого став ОСОБА_1 .

Разом з тим, 31.10.2016 року було відкрито кримінальне провадження №0007137 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Постановою слідчого СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві від 01.11.2016 року ТОВ «СУРАН» визнано потерпілим у кримінальному провадженні.

Постановою слідчого СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві від 12.11.2016 року земельну ділянку визнано речовим доказом.

Вироком Печерського районного суду міста Києва по справі №757/30516/17 від 25.03.2019 року ОСОБА_2 визнано винним та при вирішенні долі речових доказів Земельну ділянку було залишено ТОВ «СУРАН» за належністю.

24.04.2019 року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на Вирок Печерського районного суду міста Києва від 25.03.2019 року по справі №757/30516/17-к.

Ухвалою Київського апеляційного суду по справі №757/30516/17-к від 12.11.2019року, яку залишену в силі ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 14.02.2020 року було відмовлено в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Проте, 22.11.2023 року Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видано Будівельний паспорт за номером 478/23/012/010-23, який зареєстрований в ЄДЕССБ за номером ВР01:6699-7383-2564-8619 щодо будівництва індивідуального житлового будинку (садибного типу) за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :82:104:0006.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із вимогою позову, встановивши, що ОСОБА_1 здійснено спроби забудови на земельній ділянці, право власності на яку заявлено ТОВ «СУРАН», дійшов висновку про обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку та заборону проведення будівельних робіт на вказаній земельній ділянці.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Як вбачається із матеріалів вказаної справи ТОВ «СУРАН»звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, посилаючись на неправомірність заволодіння ОСОБА_1 земельною ділянкою, вибуття спірної земельної ділянки з власності заявника проти його волевиявлення, в результаті вчинення шахрайських, злочинних дій. Вказував, що ОСОБА_1 розпочато будівництво на спірній земельній ділянці, введення якого в експлуатацію унеможливить ефективний захист порушених прав заявника та виконання можливого рішення суду щодо знесення самочинно побудованого нерухомого майна.

Таким чином, предметом майбутнього розгляду в даній справі є знесення нерухомого майна, самочинно збудованого на земельній ділянці, яка вибула з володіння ТОВ «СУРАН» поза його волею, незаконним шляхом.

Враховуючи зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення поданої заяви про забезпечення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: "співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними для захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20 та від 31 січня 2023 року у справі № 295/5244/22.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що "під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами".

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівності сторін.

Так, суд апеляційної інстанції, перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 враховує вище вказані норми процесуального законодавства, правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду, а також обставини, які викладені заявником при звернення до суду із вказаним позовом та доходить висновку про обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову.

Доводи апелянта про те, що він є законним та добросовісним набувачем земельної ділянки, не можуть слугувати підставою для скасування оспорюваної ухвали, оскільки зазначені обставини підлягають перевірці при вирішенні спору по суті.

Посилання апелянта на те, що суд дійшов безпідставного висновку про вчинення ними активних дій з будівництва нерухомого майна на земельній ділянці на підставі лише дозвільних документів на проведення будівельних робіт, також не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки виконання будівельних робіт та подальше введення нерухомого майна в експлуатацію нівелює судовий захист матеріально-правових інтересів ТОВ «СУРАН» та унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Отже, розглядаючи подану представником ТОВ «СУРАН» заяву про забезпечення позову до предявлення позову, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 02 квітня 2024 року про забезпечення позову до пред'явлення позову - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 липня 2024 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар