Провадження № 2/175/2541/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Васюченка О.Г.,

з участю секретаря Кульпіної Л.Г..

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Краматорської міської територіальної громади Краматорської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2023 року позивач звернулась до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, та просила суд постановити рішення яким визначити їй, додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Позов просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача надав відзив в якому зазначив, що позовна заява подана з дотриманням вимог чинного законодавства та заперечень щодо позову немає, справу просили розглянути без участі представника Краматорської міської ради.

Вивчивши матеріали справи, ознайомивши з матеріалами спадкової справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Статтями 1216, 1217 ЦК України, визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1270 ЦК України визначено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась позивач, ОСОБА_3 (копія свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 виданого 22.05.1980 року, про що було складено актовий запис за №9).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача, ОСОБА_4 (копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , актовий запис про смерть №936 від 28.09.1988).

Мати позивача, ОСОБА_2 була власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 та спочатку власницею 1/2 частини в квартирі АДРЕСА_2 (згідно до Договору купівлі-продажу від 27.04.2009 року). Іншу 1/2 частину в цій квартирі на праві власності мав за собою ОСОБА_5 , також згідно Договору купівлі-продажу від 27.04.2009 року. ОСОБА_5 був цивільним чоловіком ОСОБА_2 та фактично вони придбали цю квартиру по 1/2 на кожного, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності нерухоме майно від 09.07.2009 року.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер інший співвласник квартири АДРЕСА_2 - ОСОБА_5 . Оскільки ОСОБА_5 був цивільним чоловіком померлої ОСОБА_2 тож після його смерті остання фактично прийняла від нього спадщину та оформила 1/2 частину в даній квартирі на себе. Отже в результаті вона стала єдиним власником квартири АДРЕСА_2 (зазначене підтверджується копією Свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 від 15.07.2009 року та копією технічного паспорта на квартиру).

29.11.2012 року мамою позивача, ОСОБА_2 був складений Заповіт. Згідно до даного заповіту ОСОБА_2 заповіла 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_6 та квартиру АДРЕСА_2 - ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , в рівних частках кожному, а все інше майно, яке буде належати ОСОБА_2 на день смерті за законом або за заповітом, б зоно не знаходилось та з чого б не складалось, заповідається, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (копія заповіту від 29.11.2012 року, який зареєстрований в реєстрі за №2-7463).

Також, позивач зазначає та надає цьому відповідні докази, що оскільки з 24.02.2022 року на території нашої Держави України розпочалася повномасштабна війна з Росією. На всіх територіях України почались бойові дії. Указом Президента України від 24.02.2022 року, було з військовий стан і вона, 05.03.2022 ОСОБА_1 разом із своєю донькою, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка на той момент була неповнолітньою були вимушені тікати від війни, а тому виїхали як біженці до країни Європейського Союзу, а саме в Німеччину, що підтверджується копіями закордонних паспортів з відміткою про виїзд ОСОБА_1 та її доньки

ОСОБА_8 Німеччині ОСОБА_1 , разом із донькою отримали офіційну посвідку на тимчасове проживання в Німеччині, яка на даний час дійсна до 04.03.2024 року. В період перебування в Німеччині, ОСОБА_1 дізнається страшну новину про те, що 28.07.2022 року помирає її мама, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Причиною її смерті була гостра судинно-мозкова недостатність, інфаркт головного мозку. Дана обставина підтверджується копією Свідоцтва про смерть від 19.10.2023 року та копією довідки про причину смерті від 29.07.2022 року.

Смерть мами для позивача була неочікуваною, раптовою та такою, яка ввела останню у крайній стан відчаю. Вона розуміла, що приїхати на територію України не може, оскільки по-перше майже по всій території країни ведуться активні бойові дії, а на території Донецької області та в самому м. Краматорськ взагалі знаходитись дуже небезпечно через постійні обстріли та масовані ракетні удари. По-друге, її донька станом на 2022 рік була ще неповнолітня, а тому ОСОБА_1 не мала змоги залишити її саму в Німеччині та поїхати в Україну для оформлення усіх документів для прийняття спадщини, оскільки за це в Німеччині може бути навіть кримінальна відповідальність, а інших родичів з якими вона могла б залишити свою доньку, остання не мала.

Так, лише в жовтні 2023 року, ОСОБА_1 змогла виїхати разом із донькою на територію України. Позивачка змогла отримати від сусідів своєї покійної матері з м. Краматорська Довідку про причину її смерті, яка фактично є основним документом для подальшого оформлення Свідоцтва про смерть.

Як вбачається із самого Свідоцтва про смерть, а саме з дати його 19 жовтня 2023 року, це підтверджує той факт, що лише в жовтні 2023 року, остання отримала можливість підтвердити смерть своєї мами. Будучи в м. Києві, ОСОБА_1 19.10.2023 року звернулась до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пірог Ю.С. з заявою про прийняття спадщини за Заповітом. Вказана обставина підтверджується копією нотаріальної заяви від 19.10.2023 року, - зареєстрованої в реєстрі за №751.

Так, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пірог Ю.С. в своєму роз`ясненні повідомила ОСОБА_1 про те, що у з тим, що остання своєчасно не подала заяву про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_2 , та не направила відповідну заяву поштою в шестимісячний строк, а також не проживала разом із померлою, через що неможливо відкрити спадкову справу після смерті ОСОБА_2 . Також даним нотаріусом було запропоновано звернутись до суду за визначенням додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 28.07.2022 року (копія роз`яснення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пірог Ю.С від 19.10.2023 року).

Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зідно частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Встановлено, що у позивача були поважні причини, з яких вона пропустила строк, у зв`язку з чим позивач не мала можливості звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті своєї матері. Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду України: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі №766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі №487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" встановлено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч. 2 ст. 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Позивач фактично прийняла спадщину так як на момент смерті ОСОБА_1 , оскільки не заявляла про відмову від прийняття спадщини.

У відповідності до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" N 7 від 30 травня 2008 року вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 06 вересня 2017 року у справі N 6-496цс17 зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України, про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини суд визнав поважними.

Вирішуючи питання про визначення позивачу додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, виходить з того, що поважними причинами можуть бути причини, пов`язані з об`єктивними обставинами, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами можуть бути визнаними: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Європейський суд зазначає в своїх рішеннях, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення ст. 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини", правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, а факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити, визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , терміном у 3 (три) місяці з дня набрання законної сили рішення суду.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись 1216, 1217, 1270, ч. 3 ст. 1272 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", ст. 12, 13, 81, 141, 259, 264-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Краматорської міської територіальної громади Краматорської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_4 ) додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що залишився після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном у 3 (три) місяці з дня набрання законної сили рішення суду.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.Г. Васюченко