Справа №341/14/24
Провадження № 2/345/528/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.07.2024 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді Сухарник І.І.

з участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про анулювання договору купівлі-продажу, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом, мотивуючи його тим, що ним відписано (продано) квартиру 50 та очікувано розрахункових коштів (на банківську карту під письмову розписку). Але покупець ОСОБА_2 від розрахунку на банківську карту тривало ухиляється. У зв`язку з цим, позивач просить суд анулювати безгрошову купчу (скасувати договір купівлі-продажу) (а.с.1-2).

Ухвалою суду від 25.03.2024 відкрито провадження в справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с.13-14).

23.04.2024 відповідачкою ОСОБА_2 подано суду відзив на позовну заяву (а.с.19-24). Позов ОСОБА_1 не визнає. Вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення. Зазначає, що в липні 2020 року між позивачем та відповідачкою був укладений договір купівлі-продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_1 . Вказаний договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Хомин Н. Б. та зареєстрований в реєстрі за №1103. При укладенні договору купівлі-продажу квартири позивач, як продавець, і відповідачка, як покупець, діяли добровільно, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, будучи попередньо ознайомлені нотаріусом з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладений нами правочин, про що свідчать їх підписи в договорі.

Згідно п. 1.1 умов зазначеного договору продавець ОСОБА_1 передав у власність (продав), а ОСОБА_2 прийняла у власність (купила) належну продавцю квартиру АДРЕСА_1 . У п.2.1 договору сторони дійшли згоди, що продаж зазначеної квартири, здійснюється за 251172,00 грн., які покупець ОСОБА_2 повністю передала ОСОБА_1 , як продавцю, до підписання договору купівлі-продажу. Така вартість квартири була визначена нами за взаємним погодженням за відсутності примусу як будь-кого із сторін, так і збоку третіх осіб, а також за відсутності збігу будь-яких важких обставин. Відповідно до п.2.2 договору купівлі-продажу позивач, як продавець, підтвердив факт проведення повного розрахунку за продану квартиру та відсутність щодо ОСОБА_2 , як покупця, будь-яких претензій фінансового характеру.

Також ОСОБА_2 зазначає, що позивач не наддав жодних належних та допустимих доказів того, що нею не проведено оплату за придбану згідно оскаржуваного договору купівлі-продажу квартиру. Не надав позивач і доказів того, що під час підписання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири сторонами не було дотримано вимог, передбачених ст. 203 Цивільного кодексу України, чи доказів щодо невідповідності змісту оскаржуваного правочину вимогам законодавства. У зв`язку з цим, просить у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про анулювання договору купівлі-продажу відмовити за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог.

10.05.2024 позивач ОСОБА_1 подав суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що інвалідом терміново відчужено комунальне помешкання. Передбачаючи невдовзі отримати розрахунок 50 тис. дол. під письмову розписку в нотаріуса Хомин, щоб купити приватний будинок поблизу райлікарні та переселитись. Але розрахунку не настає. Тому інвалідом звернуто до анулювання нотаріального договору. Позивач зазначає, що відзивом відповідач ОСОБА_2 коментує умовні типові положення нотаріального договору, а своє зобов`язання розрахуватись 50 тис. дол. заперечує. В нотаріальному договорі обов`язково присутня оціночна вартість житла для відрахування податків. ОСОБА_1 зазначає, що нотаріальний договір не є платіжним документом. Відзивом відповідач ухиляється від розрахунку 50 тис. дол. та вводить в оману суд якимось надумом неіснуючої бездокументної фінансової операції (а.с.31-33).

Ухвалою суду від 14.05.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.48).

Відповідачка у відзиві на позов просила справу розглядати у її відсутності, за участі її представника (а.с.24).

Представник відповідача адвокат Онофришин В.О. подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити (а.с.47).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

19.07.2020 між позивачем та відповідачкою був укладений договір купівлі-продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_1 . Вказаний договір купівлі-продажу підписаний власноручно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також був посвідчений приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Хомин Н. Б. та зареєстрований в реєстрі за №1103. При укладенні договору купівлі-продажу квартири позивач, як продавець, і відповідачка, як покупець, діяли добровільно, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, будучи попередньо ознайомлені нотаріусом з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладений нами правочин, про що свідчать їх підписи в договорі (а.с.3-4).

Згідно п. 1.1 умов зазначеного договору продавець ОСОБА_1 передав у власність (продав), а ОСОБА_2 прийняла у власність (купила) належну продавцю квартиру АДРЕСА_1 (а.с.3).

У п.2.1 договору сторони дійшли згоди, що продаж зазначеної квартири, здійснюється за 251172,00 грн. Сторонам роз`яснено, що згода про ціну є суттєвою умовою цього договору і у випадку приховання сторонами справжньої ціни квартири нотаріус не несе відповідальності при виникненні негативних наслідків для будь-якої із сторін. Продавець підтверджує факт повного розрахунку за продану квартиру і відсутність щодо покупця будь-яких претензій фінансового характеру (а.с.13, зворотній бік).

Відповідно до п.2.2 договору купівлі-продажу, оціночна (ринкова) вартість предмета договору становить 251172,00 грн. (а.с.14).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.07.2022 вбачається, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, серія на №: 1103, виданий 19.07.2022, видавник: нотаріус Хомин Н.Б. (а.с.25).

Положеннями ст.16 ЦК України передбачено такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів як визнання правочину недійсним.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За приписами ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно вимог ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Приписами ч. 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з положеннями частин першої - третьої, п`ятої та шостої статті 203 ЦК України, загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину є наступні: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до роз`яснень, наданих в пунктах 2, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України).

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, як самі позовні вимоги так і їх обґрунтування позивачем в позовній заяві сформульовані не чітко та не зовсім зрозуміло. Із змісту позовної заяви можна хіба що здогадатись, що позовні вимоги ОСОБА_1 зводяться до недійсності договору купівлі-продажу квартири, які він намагається обґрунтувати неоплатою вартості квартири.

Однак, долученою позивачем до позовної заяви копією договору купівлі-продажу чітко та однозначно підтверджується та обставина, що позивач, як продавець, своїм підписом під договором підтвердив проведення ОСОБА_2 , як покупцем, повного розрахунку за продану квартиру та відсутність до ОСОБА_2 , як покупця, будь-яких претензій фінансового характеру.

Судом встановлено, що під час укладення та посвідчення договору купівлі-продажу квартири від 19.07.2022 були дотримані всі вимоги чинного на той час законодавства.

Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК).

В той же час позивач не надав жодних належних та допустимих доказів того, що відповідачкою ОСОБА_2 не проведено оплату за придбану згідно оскаржуваного договору купівлі-продажу квартиру. Не надав позивач і доказів того, що під час підписання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири сторонами не було дотримано вимог, передбачених ст. 203 Цивільного кодексу України, чи доказів щодо невідповідності змісту оскаржуваного правочину вимогам законодавства.

За таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про анулювання договору купівлі-продажу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про анулювання договору купівлі-продажу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Головуючий