Справа №442/4789/24
Провадження №2/442/1194/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря судового засідання Томан Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу № 442/4789/24 в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки і піклування- служба у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник третьої особи ОСОБА_3 ,

малолітня ОСОБА_4 ,

встановив:

Позивач звернувся з позовом до відповідачки, просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою 09.03.2013 та зареєстрований у відділі ДРАЦС по місту Дрогобичу Дрогобицького МРУЮ у Львівській області, актовий запис №78, та визначити місце проживання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 09.03.2013 між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Спільне життя з відповідачкою у них не склалось, оскільки у них різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, і подальше перебування у такому шлюбі суперечить їх інтересам. За час шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами їх дочка ОСОБА_5 залишилася проживати з позивачем, який самостійно займається вихованням та утриманням дитини, оскільки позивачка не цікавиться її життям, здоров`ям та розвитком, тобто повністю самоусунулася від виховання дитини.

Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження на 10.07.2024.

18.06.2024 позивачем подано клопотання про доручення письмових доказів.

19.06.2024 від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує, що від початку шлюбу вони підтримували теплі та дружні стосунки. Проте, з часом позивач значно зменшив спілкування зі нею, зосередивши свою увагу виключно на вихованні дитини. Його вимоги до неї, як до домогосподарки, стали надмірними та невиправданими, що призвело до зменшення їх спілкування та віддалення у відносинах. Ця зміна в динаміці подружнього життя стала перешкодою для підтримання здорових та збалансованих сімейних стосунків, що, у свою чергу, вплинуло на загальний стан шлюбу.

Вказує, що ОСОБА_6 проживає у АДРЕСА_1 разом з чоловіком, відповідачка часто їй телефонує та спілкується з нею, вона забезпечена усім необхідним для нормального розвитку навчання та виховання.

В контексті її професійних амбіцій, отримала унікальну можливість розвивати свою кар`єру за кордоном та думає виїхати за кордон. Крім того, донька дуже прив`язана до батька, а тому вважає, що їй краще жити з ним.

З позивачем тривалий час проживає окремо, шлюбні стосунки припинили. У зв`язку з наведеним позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Ухвалою від 10.07.2024 підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду на 22.07.2024.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив такий задовольнити, з підстав викладених у ньому. Пояснив, що з дружиною більше року не проживають разом, не ведуть спільного господарства, подружніх відносин не підтримують, тому шансу на примирення немає, таке є неможливе. Щодо вимог про визначення місця проживання доньки разом з ним, то такі вимоги підтримав, пояснив, що донька обрала проживати з ним, а тому такі просить задовольнити.

Відповідачка подала до суду відзив на позовну заяву, в якому не заперечила проти задоволення позовних вимог. В судовому засіданні позов підтримала. Пояснила, що донька проживає разом з чоловіком, оскільки це був її вибір, вона доньці не може забезпечити всіх тих умов, до яких та звикла. Тому просить позов задовольнити.

Представник третьої особи в судовому засіданні поклалась на думку суду.

Малолітня ОСОБА_7 в судовому засіданні на запитання суду щодо визначення її місця проживання пояснила, що проживає з батьком, мати проживає окремо. Пояснила, що надалі бажає проживати з батьком, оскільки тата любить більше.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 09.03.2013 уклали шлюб, який зареєстровано відділом ДРАЦС по місту Дрогобичу Дрогобицького МРУЮ у Львівській області, актовий запис №78, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 .

Від даного шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 ).

Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

У відповідності до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

У статті 112 СК України регламентовано, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому є всі підстави для розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно із ст. 142 СК України, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

У відповідності до ч. 2, 3 ст. Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Згідно ч.3 цієї статті той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За змістом ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Приписами ст. 161 СК України визначається, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.

З Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб вбачається, що ОСОБА_1 разом із дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Згідно з Актом обстеження умов проживання від 04.06.2024, складеного посадовими особами відділу-служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, ОСОБА_1 разом із дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , дитина забезпечена усім необхідним для проживання та розвитку.

Згідно з Довідкою лікаря стоматолога, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить стоматологічне лікування в „ВВ. Dental_center. На заплановані візити лікаря стоматолога дитина приходить у супроводі батька. Вартість лікування оплачує ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_8 у письмових поясненнях стверджує, що є знайомою ОСОБА_1 . Він виховує та утримує доньку ОСОБА_5 самостійно. Його дружина два роки тому переїхала в інше місто і відтоді свідок її не бачила. Зі слів ОСОБА_9 , що ОСОБА_2 не цікавиться донькою та не бере участі у її вихованні.

Свідок ОСОБА_10 надав письмові пояснення аналогічного змісту.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають окремо, їх дочка проживає разом з батьком, який займається її вихованням та утриманням, а тому враховуючи вищенаведене та інтереси дитини сторін суд дійшов до висновку, що доцільним є визначити місце її проживання з батьком за адресою місця реєстрації останнього.

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір"з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн. понесених судових витрат.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81 , 263, 264, 265 ЦПК України, ч.2 ст.104, ст.ст.105, 110, 112 СК України, суд

ухвалив:

позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 09.03.2013 та зареєстрований відділом ДРАЦС по місту Дрогобичу Дрогобицького МРУЮ у Львівській області, актовий запис №78, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 .

Визначити місце проживання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як основним та єдиним утримувачем, та таким, що самостійно виховує дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) гривень.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 22.07.2024.

Суддя Нагірна О.Б.