СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/2542/24

пр. № 2/759/2177/24

17 липня 2024 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С. за участю секретаря судового засідання Марченко В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційні витрати,

ВСТАНОВИВ:

05.02.2024 р. позивач звернувся до суду із позовними вимогами до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у вигляді 3% річних - 12 855 грн 73 коп. та інфляційні втрати - 61 504 грн 18 коп. та судовий збір по справі у розмірі 1 211 грн 20 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02.11.2019 приблизно о 01 год. 23 хв. трапилася ДТП за участю ТЗ «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 та ТЗ «Renault Logan» д.н.з. НОМЕР_2 в результаті якої визнано винним водія ТЗ «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 на підставі постанови Святошинського районного суду м. Києва від 16.12.2019. В подальшому рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23.09.2021 стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 106 100 грн 40 коп., моральної шкоди у розмірі 5 000 грн 00 коп., яке набрало законної сили 26.04.2021 року. Однак в період примусового виконання рішення суду з відповідача було стягнено лише 19 219 грн 95 коп., таким чином заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 становить 138782 грн 07 коп. Тому враховуючи те, що відповідач належним чином не виконав на даний час як в добровільному так і в примусовому порядку рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25.03.2021 з нього підлягає до стягнення інфляційні втрати та 3% річних.

Ухвалою суду від 13 лютого 2024 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с. 22, 23).

Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву.

Відповідач заяву із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву до суду не направив.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 235.03.2021 по справі №759/6701/20 присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 106 100 грн 40 коп., та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн 00 коп. (а.с. 9-11).

У вказаному рішенні встановлені наступні обставини справи.

02.11.2020 приблизно о 01:23 год. водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «BMW», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по пр-т. Перемоги в м. Києві, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Renault Logan», державний номерний знак НОМЕР_3 , який знаходився під керуванням ОСОБА_3 , та який відкинуло в стоячий поряд транспортний засіб «Mercedes-Benz Viano», державний номерний знак НОМЕР_4 , при цьому транспортний засіб «BMW» також здійснив зіткнення із транспортним засобом «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_1 , який потім, перебуваючи у некерованому стані, здійснив зіткнення із транспортним засобом «Volkswagen Passat», під керуванням ОСОБА_4 . Усі транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, а водій ОСОБА_5 - тілесних ушкоджень. У подальшому водій ОСОБА_2 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва № 759/22043/19 від 16.12.2019 року, ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди та залишення місця її скоєння, за що передбачена відповідальність за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва від 20.10.2021 відкрито виконавче провадження №6200490 на підставі виконавчого листа №759/6701/2020 виданого 13.10.2021 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 106 100 грн 40 коп. та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн 00 коп. (а.с. 12).

Як вбачається із матеріалів справи відповідачем здійснювалися перекази коштів на рахунок позивача щодо виконання рішення суду по справі №759/6701/20, що підтверджується платіжними документами за період: 28.04.2023 у розмірі 5 436 грн 54 коп.; 13.06.2023 у розмірі 92 грн 11 коп.; 20.11.2023 у розмірі 4 563 грн 77 коп. та 26.12.2023 у розмірі 9 127 грн 53 коп., що загалом становить 19 219 грн 95 коп. (а.с 13-16).

Отже на день подачі позову до суду у відповідача наявна заборгованість за рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25.03.2021 становить: 158 002 грн 02 коп. - 19 219 грн 95 коп. = 138 782 грн 07 коп., на підставі чого позивач просить стягнути з відповідача виходячи із вказаної суми боргу 3% річних у розмірі 12 855 грн 73 коп. та інфляційні втрати у розмірі 61 504 грн 18 коп., за період з 27.04.2021 по 24.01.2024, що загалом становить 74 359 грн 91 коп.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.10.2019 у справі № 452/3519/15 (провадження № 61-14973св18) зазначено, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є грошовим зобов`язанням.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.09.2019 у справі № 757/26834/15-ц (провадження № 61-23871св18) зазначено, що оскільки за своєю правовою природою зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування є грошовим, до спірних правовідносин слід застосовувати положення статті 625 ЦК України щодо стягнення зі страхової компанії трьох відсотків річних від простроченої суми та інфляційних втрат.

За змістом аналізованої норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 року по справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) зазначила, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.10.2019 у справі № 200/4309/14-ц (провадження № 61-23763св18) зазначено, що інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання».

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Суд враховує ту обставину, що вказане грошове зобов`язання виникло у сторін у зв`язку із вчиненням відповідачем ДТП у зв`язку із чим на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25.03.2021 з відповідача стягнено різницю між отриманою страховою виплатою та вартістю відновлювального ремонту, яка становить 106 100 грн 40 коп., а також моральну шкоду завдану позивачеві у розмірі 50 000 грн 00 коп., проте через неналежне виконання відповідачем рішення суду по справі №759/6701/20 у позивача виникло право на стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат.

Однак, наданий розрахунок позивача є відмінним від розрахунку проведеного судом, тому 3% річних та інфляційні втрати, слід нараховувати виходячи з наступного:

Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою:

Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100,

де С - сума заборгованості,

Д - кількість днів прострочення

Період з 27.04.2021 до 31.12.2023 -138 782,00 x 3 % x 979 : 365 : 100 = 11167 грн 20 коп.;

з 01.01.2024 до 24.01.2024 - 138 782,00 x 3 % x 24 : 366 : 100 = 273 грн 01 коп., що загалом становить 11 440 грн 21 коп.

Розрахунок інфляційних втрат здійснюється за формулою:

ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 )

ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,

ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Останній період

IIc (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) x (104,50 : 100) x (103,10 : 100) x (102,70 : 100) x (103,10 : 100) x (100,70 : 100) x (101,10 : 100) x (101,90 : 100) x (102,50 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,70 : 100) x (101,50 : 100) x (100,20 : 100) x (100,50 : 100) x (100,80 : 100) x (99,40 : 100) x (98,60 : 100) x (100,50 : 100) x (100,80 : 100) x (100,50 : 100) x (100,70 : 100) x (100,40 : 100) = 1.40244652

Інфляційне збільшення: 138 782,00 x 1.40244652 - 138 782,00 = 55 852 грн 33 коп.

Внаслідок чого загальна сума матеріальної шкоди, яка складається із 3% річних та інфляційних втрат становить 67 292 грн 54 коп.

З огляду на зазначене, суд вважає, що відповідачем порушено вимоги чинного законодавства України щодо виконання рішення суду по справі №759/6701/20, через що позивач має право на відшкодування матеріальної шкоди.

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, та оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача 3% річних на інфляційних втрат у розмірі 67 292 грн 54 коп., що є обґрунтованими, і такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволені частково то на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1 096 грн 08 коп., виходячи з розрахунку: (67 292, 54 грн (сума задоволених позовних вимог до вказаного відповідача * 100 % / 74 359,91 грн (ціна позову) = 90,49% * 1 211,20 грн (сплачений при поданні позову судовий збір).

На підставі викладеного, керуючись статтями 16, 263, 525, 526, 530, 599, 611, 625 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційні витрати - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) 3% річних у розмірі 11 440 (одинадцять тисяч чотириста сорок) грн 21 коп. та інфляційні втрати у розмірі 55 852 (п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят дві) грн 33 коп., що загалом становить 67 292 (шістдесят сім тисяч двісті дев`яносто дві) грн 54 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) судовий збір по справі у розмірі 1 096 (одну тисячу дев`яносто шість) грн 08 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Ключник А.С.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 )

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ).