Провадження № 4-с/522/46/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: головний державний виконавець Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Разумна-Гайдук Анна Борисівна, стягувач Акціонерне товариство «Акцент-Банк», на дії головного державного виконавця Приморського ВДВС у місті Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса),

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 29.04.2024 року через систему «Електронний суд» надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересована особа: головний державний виконавець Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Разумна-Гайдук Анна Борисівна, стягувач Акціонерне товариство «Акцент-Банк», на дії головного державного виконавця Приморського ВДВС у місті Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса), згідно якої просить:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Разумної-Гайдук Анни Борисівни у виконавчому провадженні № 51425479 щодо накладення арешту на грошові кошти на суму 36 702 грн 49 коп. на картковому рахунку № НОМЕР_1 , МФО 328845, код отримувача , відкритого у АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ УКРАЇНИ» на ім`я ОСОБА_1 , на якій надходять пенсійні виплати ОСОБА_1 ;

- визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Разумної-Гайдук Анни Борисівни щодо не зняття арешту з грошових коштів, що надходять на картковий рахунок № НОМЕР_1 , МФО 328845, код отримувача , відкритого у АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ УКРАЇНИ» на ім`я ОСОБА_1 , як пенсійні виплати ОСОБА_1 ;

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Разумної-Гайдук Анни Борисівни виконавчому провадженні № 51425479 щодо фактичного списання суми пенсії розмірі 193 грн 26 коп. з карткового рахунку № НОМЕР_1 , МФО 328845, код отримувача , відкритого у АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» на ім`я ОСОБА_1 , на якій надходять пенсійні виплати ОСОБА_1 ;

- зобов`язати головного державного виконавця Приморського відділу державно виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерств Юстиції (м. Одеса) Разумну-Гайдук Анну Борисівну скасувати арешт грошових коштів, що надходять як пенсійні виплати на ім`я ОСОБА_1 на картковий рахунок № НОМЕР_1 , МФО 328845, код отримувач , відкритого у АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» на ім`я ОСОБА_1 .

В обґрунтування скарги зазначено, що 19.04.2024 з надісланого АТ "Державний ощадний банк України» СМС повідомлення скаржнику стало відомо про накладення арешту на його на картковий рахунок № НОМЕР_1 , МФО 328845, код отримувача , відкритого у АТ "ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ УКРАЇНИ» на ім`я ОСОБА_1 , на якій надходять пенсійні виплати (скаржник є воєнним пенсіонером та отримує пенсію по інвалідності. Під час телефонної бесіди зі співробітником зазначеного банку ним встановлено, що арешт на його картковий рахунок, призначений для виплати йому пенсії, накладено постановою державного виконавця від 18.04.2024 року у виконавчому проваджені 51425479, копія цієї постанови йому не надавалась. Під час перевірки даних Автоматизованої системи виконавчого провадження за ВП № 51425479, ним було встановлено, що він є боржником у цьому виконавчому провадженні, відкритому 14.06.2016 року, стягувач: «Акцент-Банк» (). З`ясувавши в канцелярії Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що арешт накладений на його картковий рахунок головним державним виконавцем цього відділу Разумною-Гайдук Анною Борисівною. В ході телефонної розмови державний виконавець підтвердила, що вищезазначений рахунок був арештований, а повідомлення скаржника про його призначення для виплати пенсії проігнорувала.

24.04.2024 року скаржник отримав у відділенні «Ощадбанк» № 10015/0551 виписку по зазначеному картковому рахунку, відповідно до якої 05.04.2024 йому була нарахована пенсія у розмірі 10 896 грн 36 коп., а 18.04.2024 з числа нарахованих йому пенсійних коштів «на погашення арештованої суми», знято 193,26 грн. При цьому, 18.07.2024 встановлено арешт суми на рахунку у розмірі 36 702 грн 49 коп.

25.04.2024 скаржник звернувся із заявою до начальника Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі (засобами електронної пошти) про зняття арешту з карткового рахунку, призначеного для виплати йому пенсії та повернення незаконно списаних коштів із відповідним обґрунтуванням та додаванням зазначеної виписки. Поряд із цим, на дату подання цієї скарги заходів до його заяві державним виконавцем вжито не було, арешт з карткового рахунку не знятий, відповіді скаржнику також не було надано.

Матеріали скарги суддя отримала 03.05.2024 року.

Ухвалою суду від 06.05.2024 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 20.05.2024 року.

У судове засідання призначене на 20.05.2024 року сторони не з`явилися, 16.05.2024 року ОСОБА_1 через систему Електронний суд надав заяву, в якій просив вимоги скарги задовольнити в повному обсязі, судове засідання провести за його відсутністю.

Розгляд справи відкладено на 18.06.2024 року з метою витребування з Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) матеріали виконавчого провадження №51425479.

Ухвалою суду від 20.05.2024 року витребувати у головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Разумна-Гайдук Анни Борисівни належним чином завірені копії виконавчого провадження ВП №51425479, що здійснюється за виконавчим листом № 522/14547/15-ц, виданим Приморським районним судом м. Одеси, за яким боржником є ОСОБА_1 .

У судове засідання призначене на 18.06.2024 року сторони не з`явилися, в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 , в якій просив вимоги скарги задовольнити в повному обсязі, судове засідання провести за його відсутністю. Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася. Розгляд справи відкладено на 26.06.2024 року.

У судове засідання призначене на 26.06.2024 року сторони не з`явилися, в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 , в якій просив вимоги скарги задовольнити в повному обсязі, судове засідання провести за його відсутністю. Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася. Розгляд справи відкладено на 11.07.2024 року.

У судове засідання призначене на 11.07.2024 року сторони не з`явилися, в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 , в якій просив вимоги скарги задовольнити в повному обсязі, судове засідання провести за його відсутністю. Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України та через періодичну відсутність електропостачання у приміщенні Приморського районного суду м. Одеси, датою складання повного тексту рішення є 19.07.2024 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07.12.2015 року у справі № 522/14547/15-ц (с. Нікітіна С.Й.) задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК»: заборгованість у розмірі 36 339,10 грн. за кредитним договором № б/н від 04.05.2012 року, яка складається з наступного:

- 13 683,08 грн. - заборгованість за кредитом;

- 17 549,40 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 2 900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

- штрафи: 500,00 грн. (фіксована частина);

- 1706,62 грн. - (процентна складова);

Судові витрати у розмірі 363,39 грн. судовий збір. (а.с. 16)

З автоматизованої системи виконавчого провадження судом встановлено, що 14.06.2016 року було відкрито виконавче провадження № 51425479, де боржником зазначено ОСОБА_1 , стягувачам ПАТ «Акцент-Банк», стан виконавчого провадження-примусове виконання. (а.с. 31)

З виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , відкритого в АТ "Ощадбанк», судом встановлено, що 18.04.2024 року встановлено арешт суми на рахунку у розмірі 36 702,49 грн., з якого вбачається також і про нарахування скаржнику на вказаний рахунок пенсії 05.04.2024 року та про стягнення з 18.04.2024 року коштів, направлених на погашення арештованої суми (а.с. 9-10).

25.04.2024 року ОСОБА_1 було направлено заяву до начальника Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі про зняття арешту з карткового рахунку та повернення коштів у сумі 193,20 грн., в обґрунтування якої зазначено, що арешт накладено на його рахунок для зарахування пенсії. (а.с. 8)

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, № 1404-VIII (далі - Закон ).

Відповідно до статті 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із положеннями ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частин першої, другої статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Згідно ч. 4 ст. 56 цього Закону копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Згідно із частиною десятою статті 56 Закону виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 59 Закону виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

Скаржник у своїй скарзі зазначає, що на підставі постанови виконавця накладено арешт на рахунок, на який надходять щомісячні пенсійні платежі, у зв`язку з чим він не може зняти, використовувати або іншим чином розпоряджатись пенсійними коштами.

Згідно ч. 2 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Також забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України " Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до частин першої-третьої статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Зняття арешту з коштів здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

В абзаці другому частини другої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх коштів або їх частини на рахунку боржника в банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження").

Судом вбачається, що скаржник звернувся до ВДВС з повідомленням про призначення рахунку та вимогою його зняття арешту, проте зазначена заява не розглянута та арешт на знятий.

Таким чином порушення прав боржника за виконавчим провадженням триває.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що права боржника-скаржника по справі на розпорядження коштами, які перебувають на рахунку в ПАТ "Ощадбанк", порушені саме діями останнього. При цьому відсутні докази, що порушення його саме діями банку.

Доказів, що спростовують твердження скаржника, з боку Приморського ВДВС суду не надано.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року N 492, поточний рахунок це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Проаналізувавши вищенаведені правові норми, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду у постанові від 11 вересня 2023 року (справа № 203/4189/22, провадження № 61-6876св23), ухваленої у подібних правовідносинах, зазначила, "що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. Банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" може та повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладати арешт, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Частинами першою та другою статті 70 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

З наведених норм права вбачається, що виконавець має повноваження звернути стягнення на пенсію боржника лише за відсутності іншого майна, на яке можливо звернення стягнення, у розмірі не більше 20 відсотків пенсії за іншими видами стягнень.

Крім того, виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі у разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України "Про виконавче провадження")".

Згідно копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 3105.2017 року Пенсійним фондом України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонером, вид пенсії: по інвалідності 2 грп. інвалід армії. Термін дії-довічно. (а.с. 5)

Відповідно до виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , відкритого в АТ "Ощадбанк", то на даний рахунок відбувається зарахування пенсійних виплат, що підтверджується транзакцією від 05.04.2024 року на суму 10 896,36 грн. з призначенням: «безготівкове зарахування на рахунок пенсії, оплата пенсійних реєстрів». (а.с. 9-10).

Таким чином рахунок боржника має спеціальний режим використання та звернення стягнення на який заборонено.

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У пункті 9 частини 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з частиною 4 статті 10 ЦПК України.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 7 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується ст.ст. 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Норми статті 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

З урахуванням наведеного, оскільки законодавством передбачений окремий порядок здійснення відрахувань із соціальних виплат, тому накладення арешту на рахунок ОСОБА_1 , на які надходять соціальні виплати, порушує вимоги ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження".

Судом встановлено, що постановою державного виконавця накладено арешт на рахунок боржника в банку: АТ "Ощадбанк", на які нараховуються пенсійні виплати ОСОБА_1 , що є порушення прав останнього, Однак суд зауважує, що при винесенні оскаржуваної постанови про накладення арешту на кошти божника державний виконавець діяв у спосіб та у межах наданих йому законом повноважень з метою забезпечення виконання рішення суду шляхом накладання арешту, а тому відсутні підстави для задоволення вимоги скаржника в частині визнання неправомірними дії державного виконавця щодо накладання арешту.

Встановлено, що ОСОБА_1 надав державному виконавцю підтверджуючі документи про те, що фактично тривалий час арешт накладений на кошти, які становлять пенсію боржника. В порушення вимог Закону державний виконавець належним чином не перевірив статус коштів на рахунках та в порушення пункту 1 частини четвертої статті 59 Закону арешт з цих коштів не зняв.

Таким чином вимога про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту підлягає задоволенню.

Законодавцем визначено чіткий порядок здійснення дій у виконавчому провадженні. Оскільки державний виконавець наділений владними повноваженнями, він повинен виконувати ці вимоги законодавства з метою забезпечення максимального дотримання засад, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", до яких належать верховенство права, законність, справедливість, неупередженість та об`єктивність, гласність та відкритість виконавчого провадження. Недотримання зазначених засад має наслідком порушення безпосередньо прав сторін виконавчого провадження.

При цьому, вчинення державним виконавцем дій, які визначені законом для виконання судового рішення, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження - стягувача та боржника.

Щодо вимоги скаржника про визнання неправомірними дії головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Разумної-Гайдук Анни Борисівни у виконавчому провадженні № 51425479 щодо фактичного списання суми пенсії розмірі 193 грн 26 коп. з карткового рахунку боржника.

Зі скарги вбачається, що з рахунку боржника в рамках виконавчого провадження фактично списано 193,26 грн. в рахунок погашення боргу на користь стягувача.

Суд вважає, що у такому випадку державний виконавець має право здійснити перерахунок стягнутої заборгованості в рахунок погашення боргу з урахуванням вимоги ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження". Тому така вимога не підлягає задоволенню враховуючи що існує борг який боржником не погашено в повному обсязі.

Для ефективного судового захисту цивільного права або інтересу важливим також є обраний зацікавленою особою спосіб захисту, який має відповідати природі такого права або охоронюваного законом інтересу, характеру незаконного посягання та бути ефективним.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, суд наголошую окрім ч. 2 ст. 5 ЦПК України також на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції.

Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним (що узгоджується зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року) та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду «законних цілей» (Leyla Єahin проти Туреччини, § 154).

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11 зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

На підставі зазначеного колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що не зняття ДВС арешту з майна боржника у виконавчому провадженні саме за обставинами цієї справи є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, і порушене право підлягає захисту шляхом зобов`язання ДВС зняти арешт з майна боржника.

На думку суду ефективним способом захисту прав боржника, враховуючи принцип верховенства права, у цьому випадку є задоволення його вимоги про зобов`язання головного державного виконавця Приморського відділу державно виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерств Юстиції (м. Одеса) Разумну-Гайдук Анну Борисівну скасувати арешт грошових коштів, що надходять як пенсійні виплати на ім`я ОСОБА_1 на картковий рахунок № НОМЕР_1 , МФО 328845, код отримувач , відкритого у АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» .

Відповідно до статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1, 5, 18, 34, 48, 52, 56, 59, 70 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 4, 10-12, 43, 48, 76, 81, 89, 247, 258, 259, 260, 263, 268, 447, 450, 451 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: головний державний виконавець Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Разумна-Гайдук Анна Борисівна, стягувач Акціонерне товариство «Акцент-Банк», на дії головного державного виконавця Приморського ВДВС у місті Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса)- задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Разумної-Гайдук Анни Борисівни щодо не зняття арешту з грошових коштів, що надходять на картковий рахунок № НОМЕР_1 , МФО 328845, код отримувача , відкритого у АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ УКРАЇНИ» на ім`я ОСОБА_1 , як пенсійні виплати ОСОБА_1 .

Зобов`язати головного державного виконавця Приморського відділу державно виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерств Юстиції (м. Одеса) Разумну-Гайдук Анну Борисівну скасувати арешт грошових коштів, що надходять як пенсійні виплати на ім`я ОСОБА_1 на картковий рахунок № НОМЕР_1 , МФО 328845, код отримувач , відкритого у АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» на ім`я ОСОБА_1 .

В іншій частині вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали складено 19.07.2024 року.

Суддя Л.В. Домусчі