Справа № 296/5163/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2024 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи (органу опіки та піклування Житомирської міської ради) -Баб`яка М.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Житомирської міської ради, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом в якому просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 ; стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з дати звернення до суду з даним позовом та до повноліття дитини, з помісячною індексацією; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивач посилається на те, що з 05.09.2020 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач зазначає, що сторони з березня 2024 року разом не проживають, спільне господарство не ведуть, кожен з них має різні погляди на життя та сімейні відносини, між ними відсутнє взаєморозуміння. Подальше примирення та збереження сім`ї вважає неможливим. Вказує, що дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, відповідач в добровільному порядку кошти в достатньому розмірі на утримання дитини не надає. Крім того, вважає за доцільне та необхідне після розірвання шлюбу визначити місце проживання дитини з нею.

В судовому засіданні позивач просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, залишити дитину проживати разом з нею та стягнути аліменти. Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дитини, то в цій частині просила позов залишити без розгляду, оскільки спір щодо проживання доньки відсутній.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги щодо розірвання шлюбу, залишення дитини на проживання з матір`ю та стягнення аліментів визнав повністю. Вказав, що спір щодо визначення місця проживання дитини відсутній.

Представник третьої особи в судовому засіданні вказав, що спір щодо визначення місця проживання дитини відсутній, наданя висновку органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини не вбачається за необхідне.

Ухвалою від 16.07.2024 року позовну вимогу про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , залишено без розгляду.

Відповідно до ст. 200 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 вересня 2020 року Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №1145 (а.с.10).

Сторони є батьками малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 (а.с.12).

Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері.

Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу.

З урахуванням обставин справи, позиції сторін щодо неможливості збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу, а тому позовна заява в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо залишення доньки на подальше проживання з матір`ю, слід зазначити наступне.

Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4).

Разом з тим, за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного суду від 15.01.2020 у справі №200/952/18.

Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Виходячи з того, що спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітня дитина не вбачається, дитину слід залишити на проживання з матір`ю.

За положеннями статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів виплати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України).

За положеннями ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд приймає визнання позову відповідачем за вимогами про стягнення аліментів та стягує з нього аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі заявленому позивачкою - 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на користь ОСОБА_1 .

Пунктом першим частини першої статті 430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як свідчать матеріали справи, відповідач є інвалідом ІІ групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 .

Згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та ІІ групи.

Положенням ч.6 ст.141 ЦПК України встановлено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, виходячи із аналізу вимог чинного законодавства, так як відповідач звільнений від сплати судового збору, то судовий збір, який відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України підлягав би стягненню з відповідача на користь позивача, слід компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 12-13,76-81,89,141,206,211,247,258,263-265,354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Розірвати шлюб між громадянами України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 05 вересня 2020 року Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №1145.

Малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити на подальше проживання разом з матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.05.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Судові витрати, які понесла ОСОБА_1 у виді сплаченого судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 1211,20 грн. компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа: орган опіки та піклування Житомирської міської ради, адреса: м. Житомир, майдан імені С.П. Корольова, 4/2, .

Головуючий суддя О. Й. Адамович

Дата складання повного тексту рішення: 19.07.2024.