Справа № 206/58/24
Провадження № 2-з/206/25/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2024 року м.Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого-судді Плінської А.В., при секретареві Крижко О.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , яка звернулась в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 на її користь завданої майнової шкоди внаслідок залиття квартири в розмірі 149327,00 грн., вартості проведення оцінки завданої майнової шкоди в розмірі 10000,00 грн., завданої моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн. витрат на правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн., а також судових витрат в розмірі 1993,27 грн.

15 липня 2024 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

Заява обґрунтована тим, що заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 майнову шкоду, завдану внаслідок залиття квартири в сумі 149327,00 грн., витрати пов"язані із проведенням експертизи в розмірі 10000,00 грн., 21000,00 грн. витрат на правову допомогу та 1803,27 грн. сплаченого судового збору. В подальшому на підставі вказаного рішення виконавчою службою було відкрито виконавче провадження №74976561. В межах цього виконавчого провадження державним виконавцем було здійснено ряд виконавчих дій направлених на виконання рішення суду. Проте, грошових коштів на рахунках ОСОБА_3 не виявилось, але в межах виконавчого провадження було накладено арешт на квартиру, яка є у власності ОСОБА_3 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В червні 2024 року представник ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення. Дану заяву 10 липня 2024 року було розглянуто та задоволено. Скасування даного рішення в подальшому тягне за собою закриття виконавчого провадження, а також скасування всіх вжитих заходів в межах виконавчого провадження. З заяви про перегляд заочного рішення вбачається, що ОСОБА_3 з початку повномасштабного вторгнення російської федерації, перебуває за межами України. А тому, є підстави вважати, що вона не має намір повертатись до України. Також слід звернути увагу суду на те, що квартира, яка належить відповідачу на сьогодні виставлена на продаж, що підтверджується оголошенням з сайту «ОЛХ».

Суд, дослідивши матеріали заяви доходить висновку про часткове її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов може бути забезпечений забороною вчиняти певні дії.

Відповідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Забезпечення позову це сукупність процесуальних заходів, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог та застосовуються з метою недопущення вчинення відповідачем дій, направлених на фактичну неможливість виконання судового рішення.

Відповідно до роз`яснень, зазначених в п.2 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про судову практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений в своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 15.07.2024 року квартира АДРЕСА_2 , належить на праві власності ОСОБА_3 .

З заяви про забезпечення позову вбачається, що між сторонами дійсно виникла конфліктна ситуація з приводу затоплення квартири .

Враховуючи характер відносин, що склались між сторонами, розмір суми, про стягнення якої просить позивач, наявність достатньо обґрунтованого припущення існування наміру у відповідача здійснити відчуження вказаної квартири , за рахунок якої можливим є виконання рішення суду у разі задоволення позову, суд доходить висновку про існування небезпеки невиконання або утруднення виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Вирішуючи питання щодо обрання заходу забезпечення позову, суд доходить висновку, що вимога заявника про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно не підлягає задоволенню, оскільки такий вид забезпечення не є співмірним із заявленими вимогами й позбавляє сторону здійснювати всі правомочності власника.

Визначаючи вид забезпечення позову, суд, виходячи з засад розумності та співмірності, необхідності дотримання прав відповідача, доходить висновку про необхідність обмеження можливості розпорядження ОСОБА_3 належною їй квартирою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо цього об`єкту нерухомого майна, оскільки вжиття зазначених заходів забезпечення позову не порушить прав відповідача на час розгляду справи володіти та користуватись вказаною квартирою, одночасно забезпечуючи можливість звернення стягнення на неї у разі задоволення позову при примусовому виконанні рішення суду.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Враховуючи відсутність відомостей щодо можливих збитків відповідача та їх розміру на час розгляду заяви про забезпечення позову, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Керуючись ст. ст.149,150,152, 153, 157 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Зустрічне забезпечення не застосовувати.

На ухвалу, може бути подана апеляційна скарга протягом 15 днів до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя А.В. Плінська