Справа № 753/5006/24
Провадження № 2/369/5161/24
РІШЕННЯ

Іменем України

11.07.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі головуючого судді Янченка А.В., за участю секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засідання у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла позовна заява від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Усенка Андрія Ігоровича про поділ майна подружжя, в якій позивач просить суд поділити майно, шо є спільною сумісною власністю подружжя, та:

-визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1202 га, за кадастровим номером :01:052:5211, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 127,1 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (додаткові відомості: житловий будинок А-2, споруди №1-3);

-стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію на користь ОСОБА_1 замість її частки у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб: автомобіль марки BMW, легковий, номер шасі (VIN код): НОМЕР_1 , білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2019 року випуску у сумі 437 000,00 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 25.04.2014 року перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі по 14.11.2022, зазначене підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 від 25.04.2014 та рішенням Подільського районного суду міста Києва від 14.11.2022 по справі №758/6045/22.

Вказує, що під час перебування у шлюбі подружжям було набуто наступне майно:

- земельна ділянка, площею 0,1202 га, за кадастровим номером :01:052:5211, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- житловий будинок, загальною площею 127,1 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (додаткові відомості: житловий будинок А-2, споруди №1-3);

- транспортний засіб: автомобіль марки BMW, легковий, номер шасі ((VIN код): НОМЕР_1 , білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2019 року випуску.

У зв`язку з тим, що після розлучення не може дійти згоди з відповідачем щодо розподілу спільного майна, змушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючим суддею Янченко А.В.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 квітня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду і відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

До початку підготовчого засідання від представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Вдовиченко Вікторії Олександрівни, надійшла заява про визнання позовних вимог згідно якої відповідач визнає позов та просить його задовольнити.

У судове засідання учасники судового процесу не з`явилися та подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що 25 квітня 2014 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 від 25.04.2014.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 01.03.2024 року за ОСОБА_2 на праві власності значиться:

- земельна ділянка, площею 0,1202 га, за кадастровим номером :01:052:5211, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 13655820 від 12.03.2016 року);

- житловий будинок, загальною площею 127,1 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (додаткові відомості: житловий будинок А-2, споруди №1-3) (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 22965133 від 20.10.2017 року);

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 01.03.2024 ОСОБА_2 на праві власності володіє також транспортним засобом, а саме: автомобіль марки BMW, легковий, номер шасі ((VIN код): НОМЕР_1 , білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2019 року випуску, державна реєстрація 11.07.2020 року.

Також, судом встановлено, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 14.11.2022 по справі №758/6045/22 шлюб між сторонами розірвано.

Таким чином, суд робить висновок, що спірне майно було придбано під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки відповідач визнав позов в повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За змістом статей 317, 318 Цивільного кодексу України власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

У даній справі презумпція спільності права власності подружжя на придбане в період шлюбу майно не спростована.

Статтями 70, 71 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

За загальним правилом, при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Суд дійшов висновку, що спірне нерухоме майно придбане подружжям під час перебування у шлюбі, а тому воно підлягає поділу між ними в рівних частинах.

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі N 910/3009/18 (пункт 63)).

Враховуючи зазначене суд вважає правомірною вимогу позивача щодо виплати компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 9 084,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263 - 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1202 га, за кадастровим номером :01:052:5211, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1202 га, за кадастровим номером :01:052:5211, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 127,1 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (додаткові відомості: житловий будинок А-2, споруди №1-3).

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 127,1 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (додаткові відомості: житловий будинок А-2, споруди №1-3).

Стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію на користь ОСОБА_1 замість її частки у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб: автомобіль марки BMW, легковий, номер шасі (VIN код): НОМЕР_1 , білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2019 року випуску у сумі 437 000 (чотириста тридцять сім тисяч) гривні 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі сплаченого судового збору у розмірі 9 084 (дев`ять тисяч вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Подільським РУ ГУ МВС України в місті Києві, дата видачі 12.11.2002, РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_6 , запис №937, виданий органом 8025, РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повне рішення складено: 22.07.2024 року.

Суддя А.В. Янченко