Єдиний унікальний номер 725/2679/24
Номер провадження 2-о/725/215/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2024 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці у складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судових засідань Ватаманюк В.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

та представника заінтересованої особи ОСОБА_2 , в режимі ВКЗ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Міністерство оборони України, Адміністрація Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю із загиблим військовослужбовцем, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року заявник звернулась до суду з вище вказаною заявою та просила встановити факт її проживання однією сім`єю із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування вказаних вимог посилалась на те, що вона є рідною сестрою матері ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , яка рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 14.05.2013 року була визнана безвісно відсутньою, а в 2016 році було видано свідоцтво про її смерть Серія НОМЕР_1 від 17.09.2016 року. Відомості про батька ОСОБА_3 були внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України зі слів матері.

З урахуванням наведених обставин, рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №391/12 від 23.07.2013 року «Про встановлення опіки над дитиною (делеговані повноваження» її було призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_3 та покладено на неї відповідальність за виховання, матеріальне утримання, а також вирішення всіх питань правового захисту соціальних інтересів малолітнього ОСОБА_3 . В подальшому, рішенням виконавчого комітету №541/17 від 08.10.2013 року «Про встановлення, припинення опіки на дітьми, житлом та майно, доповнення і визнання такими, що втратили чинність, деякі пункти рішень виконавчого комітету міської ради (делеговані повноваження)» було доповнено пункт 1 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №391/12 від 23.07.2013 року та закріплено за ОСОБА_3 право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 та з 02.08.2013 року ОСОБА_3 був зареєстрований за вказаною вище адресою та вони почали спільно проживати, були однією сім`єю і як члени сім`ї були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Зазначала, що ОСОБА_3 був призваний на військову службу, знаходився в зоні бойових дій та загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в Донецькій області, Бахмутський район, смт. Курдюмівка. Слідчим відділом Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області її було визнано потерпілою у кримінальному провадженні №0004064 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України по факту загибелі її племінника ОСОБА_3 .

Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Право на призначення та отримання вказаної одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

З урахуванням положень ст. 3 СК України, до членів сім`ї військовослужбовця належать особи, що постійно мешкають з ним та ведуть спільне господарство, зокрема, близькі родичі, в тому числі, рідні брати, сестри.

Зазначала, що вона була членом сім`ї загиблого військовослужбовця, проте не може реалізувати своє право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, у зв`язку з чим, звернулась до суду з даною заявою, оскільки в позасудовому порядку встановити вказаний факт не представляється можливим.

В рамках судового розгляду вказаної заяви судом залучено до участі у справі в якості заінтересованих осіб Адміністрацію Державної прикордонної служби України та ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На вказану заяву надійшов відзив представника Міністерства оборони України в якому останній заявлені вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні заяви, посилаючись на наступні обставини.

Так, єдиною метою встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю заявниця визначила необхідність визначення за нею соціально-правового статусу, необхідного для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_3 , проте встановлення такого факту не призведе до набуття нею соціально-правового статусу тих членів сім`ї, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.

Оскільки, встановлення відповідного факту не призведе до призведе до певних юридичних наслідків, зокрема виникнення у заявниці права на отримання одноразової грошової допомоги, вважає, що дана заява задоволенню не підлягає.

В судовому засідання заявниця заяву підтримала та просила задовольнити. Вказувала на те, що загиблий ОСОБА_3 був ї племінником, проте вона вважала його сином, оскільки займалась його вихованням, вони разом проживали, були пов`язані спільним побутом. Мати ОСОБА_5 не перебувала у шлюбі під час народження дитини, відомості його про батька у актовому записі були вказані зі слів матері та батько ніколи не цікавився життям сина, не приймав участі у його вихованні. ОСОБА_5 проживав разом з нею та виховувався нею, оскільки його мати виїхала за кордон, а саме у Францію, певний час підтримувала зв`язок з нею та сином, натомість в подальшому з нею зв`язок обірвався та по даний час її доля не відома, за рішенням суду її сестру визнано безвісно відсутньою. У січні 2023 ОСОБА_3 підписав контракт та був військовослужбовцем Державної прикордонної служби, загинув у зоні бойових дій в районі м.Бахмут, Донецької області.

В подальшому, ОСОБА_1 звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи без її участі.

Представник заінтересованої особи Адміністрації Державної прикордонної служби України заперечувала проти задоволення заяви, вказуючи на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту, який заявниця просить встановити у своїй заяві, крім того такий факт не буде породжувати для неї юридичні наслідки.

Представники заінтересованих осіб Міністерства оборони України та прикордонного загону в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись судом про час та місце розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 . Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, його матір`ю була ОСОБА_4 , а відомості про батька відповідно вказані зі слів матері, оскільки ч. 1 ст. 135 СК України передбачено, що При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. (а/с 9, 11).

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 14.05.2013 року ОСОБА_4 була визнана безвісно відсутньою, а 17.09.2016 року було видано свідоцтво Серія НОМЕР_1 про її смерть (а/с 6, 8).

В подальшому, рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №391/12 від 23.07.2013 року «Про встановлення опіки над дитиною (делеговані повноваження», у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 залишився без батьківського піклування, ОСОБА_1 було призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_3 та покладено на неї відповідальність за виховання, матеріальне утримання, а також вирішення всіх питань правового захисту соціальних інтересів малолітнього ОСОБА_3 (а/с 12-13).

Вказане рішення виконавчого комітету було доповнене рішенням №541/17 від 08.10.2013 року «Про встановлення, припинення опіки на дітьми, житлом та майно, доповнення і визнання такими, що втратили чинність, деякі пункти рішень виконавчого комітету міської ради (делеговані повноваження)», яким закріплено за ОСОБА_3 право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 (а/с 14).

Вказаним рішенням також встановлено, що ОСОБА_3 перебуває під опікою ОСОБА_1 та на останню покладено відповідальність за збереження житла, а також вирішення всіх питань захисту соціальних інтересів ОСОБА_3 (а/с 15).

За наслідками розгляду справи встановлено, що ОСОБА_3 був військовослужбовцем Державної прикордонної служби, проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 26.01.2023 року (наказ начальника загону про зарахування до списку особового складу загону від 26.01.2023 №55-ОС) по 15.10.2023 року (наказ начальника загону про виключення зі списку особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку зі смертю від 23.10.2023 №886-ОС) (а/с 54).

Як вбачається з копії лікарського свідоцтва про смерть, ОСОБА_3 загинув в зоні бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а саме в АДРЕСА_2 ).

У пункті першому постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Заявник, звернулась до суду з даною заявою, вказуючи на те, що Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено право членів сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, а тому для отримання такої грошової допомоги необхідно підтвердити факт її проживання із племінником ОСОБА_3 , який був військовослужбовцем та загинув в зоні бойових дій.

Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21, справи про встановлення юридичних фактів підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду (зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця) і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень.

Так, ст. 3 СК України, встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

З системного аналізу вище наведених норм законодавства вбачається, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства.

Конституційний Суд України у рішенні № 5-рп/99 від 03.06.1999 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 31.03.2020 у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19).

Оскільки заявниця не має іншої можливості підтвердити факт того, що вона та її племінник, який загинув, були членами сім`ї, і при цьому встановлення цього факту може в подальшому мати для нею юридичне значення, оскільки вона має на меті отримання одноразової грошової допомоги, гарантованої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», при цьому встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити та встановити факт спільного проживання заявниці та її загиблого племінника ОСОБА_3 , оскільки між ними спільного побуту, взаємних прав та обов`язків підтверджується дослідженими та проаналізованими письмовими доказами по справі.

Отже, враховуючи вище наведені обставини та дослідженні судом докази в їх сукупності, які підтверджують пояснення заявниці в судовому засіданні, зокрема рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №391/12 від 23.07.2013 року відповідно до якого з 2013 року ОСОБА_1 було призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_3 , оскільки він був позбавленим батьківського піклування, довідкою Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради від 01.12.2023 року відповідно до якої ОСОБА_3 з 02.08.2013 року по дату смерті був зареєстрований разом з ОСОБА_1 та рішенням виконавчого комітету №541/17 від 08.10.2013 року «Про встановлення, припинення опіки на дітьми, житлом та майно, доповнення і визнання такими, що втратили чинність, деякі пункти рішень виконавчого комітету міської ради (делеговані повноваження)» відповідно до якого за ОСОБА_3 було закріплено право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку про доведеність факту проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , однією сім`єю із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.3 СК України ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273,315-319, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , однією сім`єю із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Повний текст рішення буде виготовлений 18.07.2024 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна