Шаргородський районний суд
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 152/333/24
Провадження № 2/152/187/24
Шаргородський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Соколовської Т.О.,
секретаря судового засідання Ансілевської Я.О.
учасники справи - не прибули,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргород в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах та від імені якого діє адвокат Жегестовська Катерина Георгіївна до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей,
I.Виклад позицій позивача та відповідачів
05.03.2024 ОСОБА_1 (далі позивач) через свого представника адвоката Жегестовську К.Г. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач 1), ОСОБА_3 (далі відповідач 2) про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
Зазначив, що перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 18 листопада 2011 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5 .
Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області шлюб у 2015 році розірвано.

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 24.07.2015 з позивача стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частки від всіх доходів ОСОБА_1 , але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 09.07.2015 і до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист від 24.07.2015 перебуває на примусовому виконанні у Жмеринському ВДВС у Жмеринському районі Вінницької області ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ).

Постановою про передачу виконавчого провадження від 30.12.2019 прізвище стягувача ОСОБА_4 змінено на ОСОБА_7 , а постановою про зміну прізвища від 14.04.2023 з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 .

До шлюбу з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Від шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_9 .

Шлюб було розірвано 29.07.2010, про що 13.10.2011 ВРАЦС Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області було видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1 НОМЕР_1 , актовий запис №115.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 24.07.2009 стягнуто з позивача на користь ОСОБА_10 аліменти на утримання доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.06.2009 і до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у Жмеринському ВДВС у Жмеринському районі Вінницької області ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ).

Позивач звернувся до суду з вимогою про зменшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 1/4 частки до 1/8 частки, посилаючись на те, що він перебуває у ЗСУ, є мобілізованим військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України і з його грошового забезпечення стягуються аліменти в розмірі від 20623 грн. до 61316 грн., тобто від 10311 грн. до 30658 грн. на кожну дитину, що значно перевищує мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, встановлений в ч.2 ст.182 СК України. Також на утриманні позивача перебуває матір ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є пенсіонеркою, особою з інвалідністю третьої групи та потребує коштів на придбання ліків, сплату комунальних платежів та придбання продуктів харчування.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник- адвокат Жегестовська К.Г. не з`явилися. Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Жегестовської К.Г до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечують.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відзив на позовну заяву не подали, повторно на виклик суду не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-сайті «Судова влада» (а.с. 71, 72, 122, 123, 190, 191, 197,198). Заяв про розгляд справ у їх відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідачів про розгляд справи та реалізації ними права судового захисту своїх прав та інтересів.

За правилами ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Отже, у суда наявні підстави для заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, про що суд, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ч.4 ст.259, ст.ст. 280 - 281 ЦПК України, постановив ухвалу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

02.07.2024 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Жегестовської К.Г надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача та його представника (а.с.207 - 209).

Інших заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи, від учасників справи не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Шаргородського районного суду Вінницької області Соколовської Т.О. від 06.03.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху (а.с. 34 35).

12.03.2024, на виконання вимог ухвали від 06.03.2024 до суду надійшла позовна заява в новій редакції (а.с. 37 51).

Ухвалою судді Соколовської Т.О. від 19.03.2024 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с.65 66).

У підготовчі засідання, призначені на 12.04., 29.04.2024 відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце проведення підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 29.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.119).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

У справі, що розглядається судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_13 . Від шлюбу у подружжя 07.06.2007 народилась донька ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Виконкомом Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 13.08.2007 (а.с.13).

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 24.07.2009 стягнуто з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 аліменти на утримання доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.06.2009 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.18).

Виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у Жмеринському ВДВС у Жмеринському районі Вінницької області ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) (а.с.19).

Позивач ОСОБА_1 також перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 18 листопада 2011 року. 01.06. 2012 у них народився син ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим Виконкомом Федорівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області 25.06.2012 (а.с.12).

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 24.07.2015 з позивача ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частки від всіх доходів ОСОБА_1 , але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 09.07.2015 і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист від 24.07.2015 перебуває на примусовому виконанні у Жмеринському ВДВС у Жмеринському районі Вінницької області ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ). Постановою про передачу виконавчого провадження від 30.12.2019 прізвище стягувача ОСОБА_14 змінено на « ОСОБА_7 », а постановою про зміну прізвища від 14.04.2023 з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » (а.с.14 17).

З довідки ТВО керівника військової частини НОМЕР_2 №146/60/1281 від 31.12.2023 вбачається, що позивач ОСОБА_1 є військовослужбовцем, отримує грошове забезпечення, з якого стягуються аліменти на користь відповідачів на утримання дітей. За період часу з грудня 2022 року по грудень 2023 року включно, на виконання рішень суду з грошового забезпечення позивача стягнуто аліменти в розмірі 378251,84 грн (а.с.20).

ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів не має.

До матеріалів позовної заяви позивачем долучено копію довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб № 796/08 05/3 від 23.11.2023, виданої виконавчим комітетом Мурафської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, із якої вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 і до складу сім`ї позивача входять: мати ОСОБА_12 , її чоловік ОСОБА_15 та брат ОСОБА_16 (а.с. 22). ОСОБА_12 є пенсіонеркою по інвалідності, група інвалідності третя (загальне захворювання) (а.с. 22 25).

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджується кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови ПВС України від 12.06.2009 №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

При цьому суд враховує позиції ЄСПЛ щодо аргументації судових рішень, закріплені, зокрема в п.42 рішення "Бендерський проти України" від 15.11.2007, в якому наголошується, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають достатньою мірою висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись, виходячи з обставин кожної справи (рішення "Руїз Торійа проти Іспанії" від 09.12.1994). Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення "Артіко проти Італії" від 13.05.1980). Право може вважатися ефективним, тільки, якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом (п.33 рішення від 21.03.2000 у справі "Дюлоранс проти Франції"; пп. 32 35 рішення від 07.03.2006 у справі "Донадзе проти Грузії").

Згідно положень ч.1 ст. 4 ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України).

Постановою Пленуму ВС України №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 3 статті 12, статтями 76 - 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не використали можливість і право реалізувати свої процесуальні права, заперечувати проти позову, надати докази у підтвердження своїх заперечень, на виклик суду повторно не прибули.

Ненадання відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відзиву та доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову, неприбуття повторно на виклик суду, дає суду право обмежитись доказами, наданими позивачем.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями Конституції України, СК України, ЗУ «Про охорону дитинства».

Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток.

Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 Х11 від 27.02.1991), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.

Згідно з положеннями статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

За приписами ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

За статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

У пункті 54 рішення ЄСПЛ у справі "Хант проти України" від 07.12.2006 зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Ослон проти Швеції" №2 від 27.11.1992) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною першою статті 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, змінився сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Аналіз цих норм права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Таким чином, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22-ц (провадження № 61-10748 св 23).

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як у бік погіршення так і у бік покращення.

Виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Ч. 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли змінилось його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Верховний Суд, у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19), вказав, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дитини вікoм від 6 до 18 років з 1 січня 2024 року становить 3196 грн. на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

VІ. Висновки суду.

Дослідивши всі обставини справи, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку та виходячи із закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності, розумності та обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд прийшов до висновку, що позивачем ОСОБА_1 надані належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву і є достатніми для ухвалення судом рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗС України, сплачує аліменти на утримання двох дітей у розмірі частини від всіх видів доходу, в той час як згідно вимог діючого законодавства аліменти на утримання двох дітей стягуються у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів. При рівності обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає зменшенню з 1/4 частини до 1/6 на кожного, що є розумним та не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав неповнолітніх дітей.

При цьому суд виходить із захисту інтересів обох неповнолітніх дітей позивача, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження належного рівня життя, з урахуванням того, що батьки не мають компенсовувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

При ухвалені рішення у даній справі, судом на підставі вимог ч.4 ст.263 ЦПК України також враховано правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 05.02.2020 у справі № 664/252/19-ц; від 27.02.2020 у справі № 500/3753/18.

Звертаючись до суду із позовом про зміну розміру та способу стягнення аліментів, позивач, як платник аліментів в позовній заяві, як на підставу таких змін відповідно до ст.192 СК України, посилався на перебування на його утриманні матері ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є особою з інвалідністю третьої групи.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Посилання позивача на необхідність утримання своєї матері не звільняють його від обов`язку сплачувати аліменти, оскільки, право на утримання від позивача мають не лише батьки, а й діти, які, на відміну від батьків, позбавлені можливості отримувати самостійний дохід. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що мати позивача перебуває на його утриманні. Крім того, згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААГ №023525, інвалідність ОСОБА_12 встановлена на строк до 01 березня 2024 року (а.с.23,24).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

VІІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.133 ЦПК України).

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача (ч.2 ст.141 ЦПК України).

Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається із матеріалів справи, представником позивача адвокатом Жегестовською К.Г. зроблено заяву про те, що позивач має намір протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі звернутися до суду з заявою про винесення додаткового рішення щодо стягнення з відповідачів документально підтверджених судових витрат на правничу допомогу (а.с.7, 47).

Що стосується вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача сплаченого при зверненні до суду судового збору, то судовий збір в розмірі 1211, 20 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рівних частинах по 605, 60 грн, з кожної.

Керуючись ст.ст.4, 5, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 76-81, 83, 89, 258, 259, 263 - 265, 273, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.51 Конституції України, ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 7, 8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст. 6-8, 141, 150, 179, 180, 181, 182, 183, 192 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах та від імені якого діє адвокат Жегестовська Катерина Георгіївна до ОСОБА_17 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягують з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_17 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки до 1/6 частки зі всіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів по рішенню Шаргородського районного суду Вінницької області від 24.07.2015 припинити з часу набрання даним рішенням законної сили.

Зменшити розмір аліментів, що стягують з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_13 на утримання доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/4 частки до 1/6 частки зі всіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів по рішенню Тульчинського районного суду Вінницької області від 24.07.2009 припинити з часу набрання даним рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1211,20 грн, в рівних частинах по 605 (шістсот п`ять ) гривень 60 коп., з кожної.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно процесуальним кодексом України.

Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них (ч.4 ст.273 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин(ч.3 ст.354 ЦПК України).

Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них (ч.4 ст.273 ЦПК України).

Ім`я (найменування) сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , паспорт громадянина України НОМЕР_6 , виданий Шаргородським РВ УМВС України у Вінницькій області 13.02.2006;

відповідач ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , паспорт громадянина України НОМЕР_8 , виданий Шаргородським РВ УМВС України у Вінницькій області;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт громадянина України НОМЕР_9 , виданий Тульчинським РВ УМВС України у Вінницькій області 31.08.2010.

Рішення ухвалено та підписано 17.07.2024.

Головуючий суддя: Т.О. Соколовська