Справа № 291/899/24
Провадження №2/291/394/24
У Х В А Л А

24 липня 2024 року селище Ружин

Суддя Ружинського районного суду Житомирської області Гарбарук І.М., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанія «Онлайн фінанс», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

23.07.2024 на адресу суду надійшов позов ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, який вчинений 20.11.2020 за №102431 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, дослідивши зміст позовної заяви та доданих до неї документів, суддя дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України, у зв`язку із чим має бути залишена без руху із наданням позивачеві строку для усунення недоліків.

Так, приписами ч. 4 статті 177 ЦПК України закріплено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В порушення зазначених вимог, до позовної заяви не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Натомість, у позовній заяві позивачем зазначено про те, що він є звільненим від сплати судового збору за подання до суду даного позову, у відповідності до положень ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», посилаючись на те, що спірні правовідносини виникли з приводу стягнення грошових коштів за кредитним договором, у зв`язку із чим підпадають під дію вказаного Закону.

Щодо наведеного суд зазначає, що такі посилання позивача є хибними, оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» до відносин із вчиненням нотаріусом нотаріальних дій не застосовується.

На таке було звернуто увагу судів, зокрема, у листі Верховного Суду України від 01 лютого 2013 року «Про судову практику з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.)-1» із роз`ясненням, що окремі види правовідносин з участю споживачів регулюються й спеціальними законами України (наприклад, страхування, перевезення, фінансові послуги, житлово-комунальні послуги тощо), Закон України від 12 травня 1991 р. № 1023-XII "Про захист прав споживачів" (далі - Закон № 1023-XII) застосовується в частині, не врегульованій спеціальним законом. Не застосовується Закон № 1023-XII до відносин із вчиненням нотаріусом нотаріальних дій, а також до відносин із надання професійної юридичної допомоги адвокатами.

Верховний Суд у постанові від 12 серпня 2020 року у справі № 638/6060/18 вказав, що суду необхідно з`ясувати, чи пов`язаний позов з порушенням прав споживача. Так, колегія суддів Верховного Суду відхилила аргумент касаційної скарги про те, що позов стосується захисту прав споживача, оскільки позивач не зазначив жодних доводів та доказів того, на які саме потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб, в чому полягало порушення прав позивача, як споживача.

Для того, щоб особа була звільнена від сплати судового збору, недостатньо зазначити, що це є позов про захист прав споживачів, оскільки такий позов повинен містити предмет та обставини, які вказують на порушення прав позивача як споживача послуг.

Тобто, предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів».

В даному випадку предметом позову є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тобто матеріально-правовідносини, які виникли щодо вчинення приватним нотаріусом Гораєм О.С. виконавчого напису, та на підставі якого було стягнуто з боржника кошти, а не відносини, які виникли щодо надання позивачу кредиту, який виданий не на конкретні споживчі цілі.

Разом з тим, позивач не зазначає, в чому полягає порушення прав позивача, саме як споживача фінансових послуг.

Посилання позивач не можуть бути взяті до уваги, оскільки положення Закону України «Про захист прав споживачів» щодо звільнення від сплати судового збору, у цьому випадку, не можуть бути застосовані, оскільки оспорюваний позивачем виконавчий напис вчинений на виконання договору відступлення прав вимоги, що не є споживчим договором в розумінні п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів».

Тому доводи представника позивача про звільнення позивача від сплати судового збору з покликанням на ч.3 ст.22 Закон України «Про захист прав споживачів» є помилковими.

Таким чином, відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору за подання даної позовної заяви.

Так, відповідно до п.п. 1 п.1 ч.2 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру стягується судовий збір у розмірі 0,4 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2024 року з 01 січня встановлений у розмірі 3 028,00 гривні.

Отже, судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру 1 211,20 грн.

Позивачем у позовній заяві заявлено одну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, позивачу ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір з врахуванням Закону України «Про судовий збір» у сумі 1 211,20 грн. за такими реквізитами: отримувач коштів ГУК у Жит.обл/ТГ смт. Ружин/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37976485, банк отримувача - Казнечейство України (ел.адм.подат), код класифікації доходів бюджету 22030101, рахунок отримувача UA 0006821, призначення платежу судовий збір за позовом ОСОБА_1 , Ружинський районний суду Житомирської області, та подати оригінал платіжного документу про сплату судового збору суду.

Також, слід зауважити, що у вступній частині позовної заяви позивач зазначає третю особу, водночас, в порушення ч.ч. 1, 4 ст. 53 ЦПК України не подає заяви на її залучення до справи та не зазначає підстави для її залучення, в т.ч. на стороні кого (позивача чи відповідача) та з якими вимогами (ст.ст. 52, 53 ЦПК України).

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин суд вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, зазначених в даній ухвалі суду.

Керуючись ст. ст. 175, 185, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанія «Онлайн фінанс», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо позивач у встановлений строк виконає, зазначені в ухвалі недоліки, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ружинського районного суду

Житомирської області І. М. Гарбарук