РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2024 року

м. Рівне

Справа № 568/1444/23

Провадження № 22-ц/4815/447/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Боймиструк С.В.,

судді: Хилевич С.В., Шимків С.С.,

секретар судового засідання: Мороз А.В.,

за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 10 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: Козинська сільська рада Дубенського району Рівненської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

09.10.2023 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити додатковий строк в два місяці, для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилась після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову посилається на те, що у встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини вона не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з тієї причини, що з 2020 року вона працювала за кордоном. Позивачка вказує, що знала, що на її ім`я складався заповіт, однак не була впевнена, що він не був скасований, оскільки померла проживала разом із відповідачкою. Остання не повідомляла позивачку, що їх мати померла. На поховання ОСОБА_4 була відсутня.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 10 січня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

На вказане рішення суду ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, де вона покликалася на його незаконність і необґрунтованість, які полягали у неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд помилково не взяв до уваги факт перебування за кордоном та того, що відповідач не повідомила про смерть спадкодавця.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу у якому заперечує доводи апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дане підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим повторно 03.05.2023 року Корецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 7).

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого 20.01.1979 року, Іващуківською сільською радою Червоноармійського району, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_6 , матір`ю зазначено ОСОБА_7 (а.с. 8).

Зі свідоцтва про одруження серія НОМЕР_3 , виданого 26.12.2003 року, Бронниківською сільською радою Рівненського району Рівненської області, 26.12.2003 року, ОСОБА_6 одружилась з ОСОБА_8 , актовий запис №11 та змінила прізвище на ОСОБА_9 (а.с. 8).

Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб встановлено, що шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 було розірвано 19.09.1997 року, актовий запис №61 складений відділом РАГС Радивилівського району Рівненської області та повернуто прізвище ОСОБА_5 .

З повідомлення Приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Рівненської області Гордійчука В.І. №93-01/16 від 10.03.2023 року встановлено, що ОСОБА_4 було повідомлено про те, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно заповіту від 12.09.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 42 встановлено, що ОСОБА_5 заповіла своїй дочці ОСОБА_4 земельну ділянку розміром 2,68 га, що належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ 232040, кадастровий номер 56:258:834:00:05:003:0028 (а.с. 11).

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 69387298 виданої 06.07.2022 року у зв`язку з заведенням спадкової справи встановлено, що заповіт від 12.09.2017 року за №42 є чинним.

Згідно заяви № 264-22 від 06.07.2022 року встановлено, що відповідач ОСОБА_2 звернулась до Приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Гордійчука В.І про видачу свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з чим було заведено спадкову справу №138/2022.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що 03.10.2023 року приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Гордійчуком В.І. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з якої вбачається, що ОСОБА_4 звернулась з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у видачі якого їй було відмовлено за відсутності документального підтвердження факту прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 ..

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Звернувшись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач зобов`язаний повідомити суду поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також надати докази на підтвердження своїх доводів та вимог.

Частина третя статті 1272 ЦК України може застосовуватись, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Рішення обґрунтовується лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовані вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16 та у постановах Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі № 198/476/16-ц, від 12 лютого 2018 року у справі № 712/656/15-ц, від 06 червня 2018 року у справі № 592/9058/17-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц.

Крім того, у постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 Верховний Суд дійшов висновку, що не спілкування позивача зі спадкодавцем внаслідок неприязних відносини між ними, а також необізнаність спадкоємця про факт смерті батька не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Таким чином, необізнаність про смерть спадкодавця не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та, а також у постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 03 березня 2021 року у справі № 145/148/20, від 21 квітня 2022 року у справі № 296/12109/18.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 13 квітня 2023 року у справі № 607/13549/21 зазначено, що перебування спадкоємців за межами країни не є поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, які унеможливили чи в інший спосіб перешкодили вчасно здійснити таку дію.

Повно і правильно встановивши обставини справи, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для встановлення додаткового строку на прийняття спадщини.

Такий висновок відповідає нормам цивільного законодавства та практиці Верховного Суду щодо їх застосування у даній категорії справ.

Спадкодавець померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Позивач звернулась з заявою про прийняття спадщини 03.10.2023 року. Перебування за кордоном та необізнаність про смерть матері та те, що позивач знала про заповіт проте не була впевнена у його чинності, не є перешкодами, що об`єктивно унеможливлювали прийняти спадщину у шестимісячний строк з дня відкриття.

Враховуючи викладене, апеляційна скаргу слід залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367-368, 374, 375 381-382, 384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 10 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 липня 2024 року.

Головуючий суддя: Боймиструк С.В.

Судді: Хилевич С.В.

Шимків С.С.