Справа № 755/3023/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7550/2024
Головуючий у суді першої інстанції: Гаврилова О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 року Київським апеляційним судом в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Фінагеєва В.О., Шебуєвої В.А.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 серпня 2023 року, ухвалене у складі судді Гаврилової О.В., у цивільній справі № 755/3023/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої в наслідок залиття квартири,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої в наслідок залиття квартири. Зазначила, що з 19 лютого 2019 року вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є власниками вищерозташованої квартири АДРЕСА_2 у вказаному будинку. 29 травня 2022 року в її квартирі сталось залиття, внаслідок чого було пошкоджено стіни та стелю в кухні. Спочатку ОСОБА_1 визнала свою провину в залитті та обіцяла в найкоротші строки відшкодувати завдану шкоду. Зважаючи на недобросовісну поведінку ОСОБА_1 , для фіксування аварійної ситуації вона викликала представників ЖЕД-409, який обслуговує будинок, які 27 жовтня 2022 року склали акт про наслідки залиття житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до якого зазначено, що причиною залиття квартири АДРЕСА_4 стало халатне ставлення мешканців квартири АДРЕСА_2 до мереж водопостачання. Профільною експертною установою ТОВ «Експерт ІН» складено звіт про незалежну оцінку матеріальних збитків, понесених внаслідок залиття приміщень квартири АДРЕСА_1 , відповідно до якого ринкова вартість матеріальних збитків склала 29 797,00 грн. 20 грудня 2022 року вона направила на адресу ОСОБА_1 претензію про відшкодування шкоди, яка отримана останньою 27 грудня 2022 року, проте була проігнорована. Крім того, внаслідок залиття їй завдано моральної шкоди, яка полягає у тривалих негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна, неможливості нормального користування квартирою, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просила стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на її користь майнову шкоду завдану внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 в розмірі 29 797,00 грн та моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 серпня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - 29 797,00 грн, на відшкодування моральної шкоди - 5 000,00 грн, витрати на проведення оцінки заподіяної шкоди - 6 500,00 грн, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 073,60 грн.

В іншій частині позову ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_1 відмовлено.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_3 відмовлено.

Додатковим рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07 вересня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 7 966,82 грн.

Не погоджуючись із рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 серпня 2023 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Просила скасувати вказане рішення суду першої інстанції. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Посилається на те, що акт про залиття квартири АДРЕСА_1 27 жовтня 2022 року був складений лише через п`ять місяців після самого залиття. При цьому її не було залучено до огляду квартири, в самому акті не зазначено обсяги пошкоджень. Тому, такий акт не можна вважати належним та доступним доказом в даній справі. Відповідно, не може бути достовірним і розмір шкоди, що визначений у звіті про незалежну оцінку матеріальних збитків, понесених внаслідок залиття приміщень квартири АДРЕСА_1 , відповідно до якого ринкова вартість матеріальних збитків склала 29 797,00 грн. Станом на момент залиття вона не була власником квартири АДРЕСА_5 та не проживала в ній. За квартирою наглядала інша особа, а саме, ОСОБА_4 , з вини якого і сталося залиття. Тому, вона не може нести відповідальність за завдану позивачці шкоду завдану внаслідок залиття. Також, вважає, що позивачкою не доведено завдання їй моральної шкоди.

Представник ОСОБА_2 та представник ОСОБА_3 подали відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_1 Просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право власності від 19 лютого 2019 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, позивачка ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 45,1 кв.м., житловою площею 26,3 кв.м. Відповідно до технічного паспорта квартира АДРЕСА_1 знаходиться на 13-му поверсі 16-ти поверхового будинку (а.с. 10, 11).

29 травня 2022 року сталося залиття квартири АДРЕСА_1 .

27 жовтня 2022 року комісією у складі працівників ЖЕД №409, а саме інженера Шемшура Т.П. , майстра тех/дільниці Хміль І.В. , слюсаря-сантехніка Кулика В.М. було складено акт, в якому зазначено, що в ході перевірки, візуального обстеження квартири АДРЕСА_6 , виявлено сліди залиття на кухні (площею 8,1кв.м): на стелі відшарування штукатурки, сухі руді сліди залиття навколо люстри та сухі руді сліди залиття на стінах, стеля підвісна, вид оздоблення - водоемульсійне пофарбування, стіни - шпалери поліпшеної якості. За висновками комісії, залиття сталося по халатності мешканців розташованої поверхом вище квартири АДРЕСА_2 . Залиття усунено самостійно (а.с.15)

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, співвласниками квартири АДРЕСА_5 належала в рівних долях ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (а.с.176). ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_9 померла ще до смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_10 (а.с.177, 181)

03 жовтня 2022 року ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_10 , зареєстроване в реєстрі за №226, на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 та в той же день проведено державну реєстрацію права власності на вказану частину квартири за ОСОБА_3 .

На підставі заповіту ОСОБА_8 15 грудня 2022 року ОСОБА_1 також видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №225, на підставі якого в той же день проведено за нею державну реєстрацію права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 (а.с. 82-83).

Відповідно до Звіту про визначення матеріальних збитків, що нанесені власнику пошкодженого майна, внаслідок затоплення двокімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «ЕКСПЕРТ ІН» Новічевським Р.А., дата оцінки: 10 листопада 2022 року, дата завершення складання звіту: 21 листопада 2022 року, вартість матеріального збитку на дату оцінки складає 29 797,00 грн. (а.с.17-59)

За складання вказаного звіту ОСОБА_2 сплачено ТОВ «ЕКСПЕРТ ІН» 6 500,00 грн. (а.с.63, 64).

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - 29 797,00 грн, витрати на проведення оцінки заподіяної шкоди - 6 500,00 грн. та моральну шкоду - 5000,00 грн.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При цьому, частина 2 вказаної статті передбачає, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 04 серпня 2020 року у справі №925/1478/16, протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

При цьому цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2019 року у справі №686/11256/16-ц).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Як було встановлено, 29 травня 2022 року сталося залиття квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності позивачці ОСОБА_2 , з вище розташованої квартири АДРЕСА_5 , внаслідок чого було пошкоджено приміщення кухні, що призвело до завдання майнової коди.

Володільцем квартири АДРЕСА_5 є ОСОБА_1 .

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів на спростування факту залиття квартири АДРЕСА_1 , а також відсутності її вини у залитті квартири позивачки. Також, відповідачкою не надано доказів на спростування розміру визначеної позивачкою шкоди.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, в розмірі 29 797,00 грн., та витрат на проведення оцінки заподіяної шкоди в розмірі 6 500,00 грн,

Колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1 на порушення порядку складання акту про залиття від 27 жовтня 2022 року, та складання акту лише через п`ять місяців після самого залиття.

Відповідачкою не надано доказів на підтвердження того, що обставини, зафіксовані у вказаному акті, не відповідають дійсності, а також на підтвердження того, що залиття квартири АДРЕСА_1 відбулося не з її квартири.

При цьому, ОСОБА_1 не оспорюється сам факт залиття квартири АДРЕСА_1 .

Тобто, вказаний акт є належним та допустимим доказом на підтвердження факту залиття квартири АДРЕСА_1 , що сталося 29 травня 2022 року із вищерозташованої квартири АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 не надала суду належних і допустимих доказів на спростування звіту про визначення матеріальних збитків, що нанесені власнику пошкодженого майна, внаслідок затоплення квартири, складеного оцінювачем ТОВ «ЕКСПЕРТ ІН» Новічевським Р.А., від 21 листопада 2022 року, а також не порушувала перед судом про призначення відповідної експертизи.

Також, колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1 на те, що станом на момент залиття вона не була власником квартири АДРЕСА_5 та не проживала в ній.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 успадкувала частину квартири АДРЕСА_5 після ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тобто, з урахуванням положень ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину, вважається, що ОСОБА_1 набула права власності на вказану квартиру ще 20 листопада 2021 року.

Крім того, як було встановлено, фактично ОСОБА_1 була єдиним володільцем квартири АДРЕСА_5 , та розпоряджалася нею одноособово на власний розсуд, натомість ОСОБА_3 могла зайти до квартири лише за наявності її згоди та у її присутності.

У своїх поясненнях, наданих в суді першої інстанції, ОСОБА_1 зазначила, що до 29 травня 2022 року вже були випадки затоплення квартири АДРЕСА_1 . В травні 2022 року вона поїхала на дачу та попросила ОСОБА_4 відвідувати квартиру, поливати квіти, та дозволила йому користуватись пральною машиною. Інших осіб ОСОБА_4 в квартиру не пускав. Також пояснила, що пральна машина розміщена на кухні, зливний шланг від неї під час прання вкладається в раковину. 29 травня 2022 року їй зателефонувала ОСОБА_2 та повідомила про залиття. Вона направила до квартири ОСОБА_4 , який повідомив, що в її квартирі впав шланг від пральної машини, а у ОСОБА_2 в квартирі була мокра пляма на кухні біля люстри.

Відтак, судом першої інстанції було обґрунтовано покладено обов`язок по відшкодування завданої майнової шкоди на ОСОБА_1 .

Також, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення із ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн,

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як було встановлено, внаслідок залиття, було пошкоджено квартиру АДРЕСА_1 ,власником якої є позивачка.

Позивачка зазначила, що пошкодження квартири зумовило до виникнення у неї тривалих негативних емоцій, переживань, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для відновлення своїх прав, що є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, враховуючи характер правопорушень, обсяг пошкоджень майна, вимоги розумності та справедливості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді