Справа № 473/3544/24
РІШЕННЯ

іменем України

"23" липня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Москаленко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 26 листопада 1994 року у виконкомі Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис №37.

Від шлюбу мають спільну малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проте сімейні відносини не склалися та з січня 2024 року припинені. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність взаєморозуміння. Спори щодо місця проживання дитини та поділу спільного майна подружжя відсутні. У зв`язку з цим позивачка вважала неможливим збереження шлюбу та просила про його розірвання.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги визнав повністю.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації про взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

При цьому суд встановив, що 26 листопада 1994 року у виконкомі Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області сторони зареєстрували між собою шлюб, актовий запис №37.

Від шлюбу мають спільну малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися та припинені.

Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім`ю та наполягали на розірванні шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них спільного бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу -- задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстровано 26 листопада 1994 року у виконкомі Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис №37 - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв