РІШЕННЯ

іменем України

22 липня 2024 рокуСправа №451/905/24
Провадження № 2/451/347/24

Радехівський районний суд Львівськоїобласті

в складі: головуючого судді Патинок О.П.

секретаря судового засідання Ференс І.І.

Справа № 451/905/24

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Радехів в порядку загального позовного провадженн цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Радехівської міської ради Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування,

встановив:

03.07.2024 представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Радехівського районного суду Львівської області із позовною заявою до Радехівської міської ради Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_3 , який до дня смерті проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Разом із ОСОБА_3 були зареєстровані: дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_4 . Згідно Заповіту від 03.06.1997, посвідченого секретарем Синьківської сільської ради Яцишин О.Г. та реєстрованого в реєстрі за №9, ОСОБА_3 на випадок смерті заповів житловий будинок, сарай, всі господарські будівлі і взагалі все майно, що йому буде належати на день його смерті і на що він за законом матиме право своїй дружині ОСОБА_1 . Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, зокрема земельні ділянки, загальною площею 1,1146 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Синьківської сільської ради та належать ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на землю, серії І-ЛВ №017869, зареєстрованого 14 березня 2000 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6559. 29.02.2024 ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Луців І.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті Спадкодавця, а саме на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Синьківської сільської ради. За вказаною заявою від 29.02.2024 була заведена спадкова справа після смерті спадкодавця - ОСОБА_3 №16/2024, номер у спадковому реєстрі 72077636. Однак, приватним нотаріусом Луців І.П. було відмовлено у оформленні спадщини та у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначені земельні ділянки, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №017869, зареєстрованого 14 березня 2000 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6559 виданий після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач не може реалізувати свої майнове право як спадкоємець у позасудовому порядку, тому у неї виникає необхідність звернутися з позовом до суду. Просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що належали йому на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 017869, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6559 від 14 березня 2000 року, а саме: - на земельну ділянку, загальною площею 0,4540 га; - земельну ділянку загальною площею 0, 6606 га.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2024 вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П.

Ухвалою судді від 04.07.2024 цивільна справа прийнята до провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Витребувано від приватного нотаріуса Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області Луців І.П. (80200 вул. Тарнавського, 1 «в» м. Радехів Червоноградський р-н Львівська обл.) спадкову справу №16/2024 (номер у спадковому реєстрі №72077636), яка заведена після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18.07.2024 на виконання ухвали судді від 04.07.2024 була надана копія спадкової справи №16/2024 (номер у спадковому реєстрі №72077636), яка заведена після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22.07.2024 від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних матеріалів справи. Просить задовольнити позовні вимоги (а.с.69).

Представник відповідача Радехівської міської ради Червоноградського району Львівської області в підготовче засідання не з`явився, через канцелярію суду було подано заяву, де просять суд розглядати справу без участі представника, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення (а.с.68).

Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. ст. 13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст. ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 22.11.1970 ОСОБА_3 та ОСОБА_5 одружилися 22.11.1970, про що зроблено відповідний запис №16. Прізвище дружини та чоловіка після одруження - « ОСОБА_6 » (а.с.15).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 50 років у с. Синьків, Радехівського району, Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис №8, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_2 (а.с.14).

Як вбачається із довідки №116 від 10.02.2022, виданої старостою сіл Немилів, Пиратин, Синьків, Радехівської міської ради, на день смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Разом із ним були зареєстровані: дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_4 (а.с.25).

Згідно Заповіту від 03.06.1997, посвідченого секретарем Синьківської сільської ради Яцишин О.Г. та реєстрованого в реєстрі за №9, « ОСОБА_3 , що мешкав в с. Синьків, Радехівського району Львівської області, на випадок своєї смерті зробив наступне розпорядження: житловий будинок, сарай, всі господарські будівлі і взагалі все майно, що йому буде належати на день його смерті і на що він за законом матиме право заповідає своїй дружині ОСОБА_1 » (а.с.23-24).

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №017869, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 14.03.2000 за №6559 ОСОБА_3 було передано у приватну власність земельна ділянка загальною площею 1,1146 гектарів (а.с.28-29).

Відповідно до Розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації №250 від 17.05.1999 «Про затвердження проекту передачі земельних часток/паїв та видачу державних актів на право приватної власності громадянам с. Синьків, Синьківської сільської ради» затверджено проект передачі земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянам с. Синьків, Синьківської сільської ради. Вирішено передати у приватну власність громадянам земельні частки (паї), згідно з додатку та видати їм державні акти на право приватної власності на землю. Районному відділу земельних ресурсів, внести відповідні зміни в земельно-облікові документи (а.с.18).

В списку громадян зазначений спадкодавець ОСОБА_3 , якому було передано земельні ділянки загальним розміром 1,1146 га, з них 0,4539 га рілля та 0,6606 га пасові (а.с.19-20).

Як вбачається із Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №76029662 від 29.02.2024 виданого Приватним нотаріусом Луців І.П., вбачається, що у спадковому реєстрі, зареєстрована спадкова справа №72077636, місце заведення - Приватний нотаріус Луців І.П. Спадкодавець ОСОБА_3 , дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.22).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №23/02-31 від 29.02.2024, виданого приватним нотаріусом Червоноградського нотаріального округу Львівської області Луців І.П. вбачається, що при видачі Свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилося після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на земельну ділянку площею 1,1146 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Синьківської сільської ради Червоноградського (колишнього Радехівського) району Львівської області, немає підстав, оскільки було встановлено, що документом, який підтверджує право власності спадкодавця на дану земельну ділянку є державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №017869, виданий на підставі Розпорядження Радехівської райдержадміністрації від 17 травня 1999 року за №250, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 14 березня 2000 року за №6559. Даний документ виданий після смерті спадкодавця, а відповідно до ст. 9 Цивільного кодексу Української РСР, що був чинним на той час, правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю (а.с.26-27).

Як видно із копії спадкової справи №16/2024 заведеної після смерті ОСОБА_3 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулася позивач ОСОБА_1 , якій було відмовлено видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки державний акт виданий після смерті спадкоємця ОСОБА_3 (а.с.58-67).

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Пленумом Верховного Суду України у п. 24 постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» висловлена правова позиція, згідно з якою, ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з визнанням його відповідачем можливе у разі, якщо таке визнання є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача).

Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Суд вважає, що на час смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 діяв Цивільний Кодекс УРСР (в редакції 1963 року).

Дані правовідносини регулюються розділом VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР 1963 року, статтею 524 якого визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно зі статтями 549, 554 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Органи місцевого самоврядування, відповідно до ст.144 Конституції, в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно п.5, 6 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку.

Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації.

Отже, суб`єктивне право власності на землю виникає на підставах та у порядку, визначеному законами України, що регулюють земельні відносини.

Підставою виникнення права власності на землю є юридичний факт, з яким закон пов`язує виникнення такого права. Згідно з Земельним кодексом України до юридичних фактів, на підставі яких виникає право приватної власності на землю, належать: 1) рішення органу влади про передачу земельної ділянки громадянинові у приватну власність; 2) цивільно-правова угода; 3) успадкування земельної ділянки. Особливістю зазначених юридичних фактів є те, що за змістом вони являють собою активні дії органів влади та осіб, які набувають право власності на землю. Ці дії є складними за змістом, їх вчинення регулюється правовими нормами, які в сукупності становлять порядок набуття права приватної власності на землю.

Відповідно до Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України від 26 лютого 1993 р. за N 7 передача у приватну власність земельних ділянок, що були раніше надані громадянам, провадиться відповідними Радами народних депутатів за місцем розташування цих ділянок. Зазначені земельні ділянки передаються безплатно у приватну власність на підставі матеріалів, що підтверджують їх розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо), і заяв громадян кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо), і заяв громадян. Відповідні Ради народних депутатів перевіряють обгрунтованість заяв громадян та матеріалів у місячний строк і приймають відповідне рішення. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для вищезазначених цілей, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-обліковому документі - Книзі реєстрації громадян, яким безплатно передано земельні ділянки у приватну власність.

Із системного аналізу зазначених норм, суд приходить до висновку, що Державний акт про право приватної власності на землю є актом, що засвідчує набуття права власності, яке виникло на підставі рішення уповноваженого органу влади чи місцевого самоврядування.

Така позиція суду також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-57цс13 від 19 червня 2013 року, де зазначено, що частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України).

Із системного аналізу зазначених правових норм суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 за життя було вчинено увесь обсяг дій та волевиявлень для набуття у передбаченому законом порядку у власність спірної земельної ділянки.

Отже, з часу прийняття розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації №250 від 17.05.1999, земельна ділянка площею 1,1146 га вибула з державної та колективної власності і повторній приватизації не підлягала.

Таким чином, державний акт на право власності на земельну ділянку є документом, що посвідчує право власності й видається на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Судом встановлено, що спадщина померлого ОСОБА_3 складається, зокрема із земельної ділянки площею 1,1146 га. ОСОБА_1 після смерті чоловіка - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 спадщину на земельні ділянки загальною площею 1,1146 га прийняла, проте оформити спадщини на вказану земельну ділянку не може, оскільки державний акт виданий після смерті власника земельної ділянки, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Згідно із вимогами ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне залишити судові витрати на стороні позивача.

На підставі ст. ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 82, 83, 89, 200,246, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

задовольнити позов ОСОБА_1 до Радехівської міської ради Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що належали йому на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 017869, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6559 від 14 березня 2000 року, а саме: - на земельну ділянку, загальною площею 0,4540 га; - земельну ділянку загальною площею 0, 6606 га.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Представник позивача: адвокат Боровець Микола Степанович, юридична адреса: пр.-т. Юності, 39, с. Павлів, Червоноградський район Львівська область;

Відповідач: Радехівська міська рада Львівської області, , адреса: пл. Відродження,3 м. Радехів Червоноградський район Львівська область;

Повний текст рішення складено 22.07.2024.

Головуючий суддяПатинок О. П.