Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/2980/23
Провадження № 2/945/512/24
РІШЕННЯ

Іменем України

24 червня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Шаронової Н.О., за участю секретаря судового засідання Карабут В.В.; позивача ОСОБА_1 ; представника позивача ОСОБА_2 ; відповідача ОСОБА_3 , розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

встановив:

07 грудня 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_3 (далі - відповідач) про розірвання шлюбу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб і сім`ю, відсутність взаєморозуміння, почуття любові один до одного, спільне господарство не ведеться з початку 2023 року. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просив розірвати шлюб.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 15 грудня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. Постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду по суті у судовому засіданні.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 13 травня 2024 року, постановлено судові засідання з розгляду цивільної справи № 945/2980/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, за участі ОСОБА_2 - представника позивача ОСОБА_1 , проводити у режимі відеоконференції між Миколаївським районним судом Миколаївської області та Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовну заяву підтримав, наполягав на задоволені позовних вимог, просив розірвати шлюб. Позивач пояснив, що в нього є інша сім`я, і жінка, з якою позивач проживає, вагітна; просив не давати строк для примирення подружжя, зазначив, що тривалий розгляд справи тільки псує їхні з відповідачем стосунки. Позивач також пояснив, що відповідач подав до суду позовну заяву про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, при цьому відповідач не надає позивачу можливості бачитись з їхньою дитиною.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовну заяву не визнала, пояснила, що під час шлюбу в них з позивачем народився син ОСОБА_4 , і, на думку відповідача, для дитини важливо жити з обома батьками разом. Відповідач, зазначила, що їй відомо про нові стосунки позивача, при цьому, відповідач проти спілкування їхньої з позивачем дитини з жінкою, з якою наразі проживає позивач. З позивачем ОСОБА_1 відповідач не проживає з листопада 2023 року, однак між ними збереглися стосунки, та на думку відповідача, вони мають можливість бути сім`єю. Водночас, відповідач просила суд, у разі задоволення позову, після розірвання шлюбу, повернути їй дошлюбне прізвище ОСОБА_5 .

Суд заслухав сторін та представника позивача, дослідив матеріали справи та встановив таке:

27 квітня 2018 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а. с. 99).

У подружжя є син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а. с. 8).

Через різні погляди на шлюб і сім`ю, відсутність взаєморозуміння, почуття любові один до одного, сторони фактично припинили шлюбні стосунки. Спільне господарство подружжям не ведеться з початку 2023 року.

Частиною 1 статті 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

Згідно з положеннями ст. 52 СК України дружина та чоловік мають рівне право на фізичний та духовний розвиток, на здобуття освіти, прояв своїх здібностей, на створення умов для праці та відпочинку.

Статтею 54 СК України встановлено, що дружина, чоловік мають право розподілити між собою обов`язки в сім`ї.

Дружина, чоловік повинні утверджувати повагу до будь-якої праці, яка робиться в інтересах сім`ї.

Усі найважливіші питання життя сім`ї мають вирішуватися подружжям спільно, на засадах рівності. Дружина, чоловік мають право противитися усуненню їх від вирішення питань життя сім`ї.

Вважається, що дії одного з подружжя стосовно життя сім`ї вчинені за згодою другого з подружжя.

Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері.

Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька.

Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї.

Згідно з положеннями ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання.

Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивач скористався наданим йому правом та звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, наполягає на розірванні шлюбу. При цьому, збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігти шлюб з відповідачем.

З огляду на викладене, суд вважає, що примирення сторін та поновлення сімейних стосунків між ними є неможливим, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, та інтересам їхнього сина. За таких обставин, шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп., сплачений ОСОБА_6 , при поданні позову за Квитанцією до платіжної інструкції № 67903161 від 07 грудня 2023 року.

Керуючись ст. ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 141, ст. ст. 258, 259, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем с. Ковалівка, Миколаївського району, Миколаївської області (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; паспорт серія НОМЕР_4 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою м. Миколаєва, Миколаївської області (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ; паспорт № НОМЕР_6 ), зареєстрований Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 216 від 27 квітня 2018 року розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Миколаєва, Миколаївської області (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ; паспорт № НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Ковалівка, Миколаївського району, Миколаївської області (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; паспорт серія НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп., сплачений ОСОБА_6 , при поданні позову за Квитанцією до платіжної інструкції № 67903161 від 07 грудня 2023 року.

Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_3 повернути дошлюбне прізвище ОСОБА_5 .

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з положеннями ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Суддя Н. О. Шаронова