Справа №464/2139/24
пр № 2-с/464/205/24
У Х В А Л А

22 липня 2024 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Тімченко О.В., розглянувши заяву про скасування судового наказу,

у с т а н о в и л а:

Боржник ОСОБА_1 звернулася до Сихівського районного суду м.Львова із заявою про скасування судового наказу Сихівського районного суду м.Львова від 28 березня 2024 року у справі № 464/2139/24.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено суддю Тімченко О.В.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступного висновку з огляду на таке.

28 березня 2024 року у цивільній справі № 464/2139/24 у порядку наказного провадження Сихівським районним судом м.Львова видано судовий наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованості: 9238,14 грн за послуги з постачання теплової енергії, 3205,99 грн за послуги з гарячого водопостачання, а також 302,80 грн судового збору з кожного. Судовий наказ набрав законної сили 10 травня 2024 року.

Відповідно до ст.ст.170, 172 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. У разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили. Наведене зазначено у тексті судового наказу.

Даний судовий наказ із заявою стягувача з доданими документами боржнику надіслано за зареєстрованою у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, наявне у матеріалах справи.

За умовами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 з покликанням на практику Європейського суду з прав людини у справі «Гарячий проти України» (заява № 43925/18) висловлено правову позицію про те, що хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають, щоб судові документи були належним чином вручені учаснику судового процесу, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не заходить так далеко, щоб зобов`язувати національні органи влади забезпечити бездоганне функціонування поштової системи. Органи влади можуть бути притягнуті до відповідальності лише за ненадіслання відповідних документів заявнику. Той факт, що заявник, не отримав кореспонденцію, надіслану йому судом, сам по собі недостатній для того, щоб стати аргументованою підставою для заяви про те, що були порушені його права, передбачені п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті. У разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

З огляду на викладене заява про скасування судового наказу подана до суду у 17 липня 2024 року, тобто після закінчення строку, передбаченого ч.1 ст.170 ЦПК України, клопотання про поновлення пропущеного строку не заявлено.

Оскільки заяву про скасування судового наказу подано з порушення порядку, визначеного цивільним процесуальним судочинством, а тому така повертається заявнику без розгляду.

Дотримання правил судової процедури не є порушенням права на справедливий суд, адже у кожному випадку заявник при зверненні до суду беззастережно повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Постановлення даної ухвали безумовно не є перешкодою у доступі заявника до правосуддя, оскільки останній не обмежений у подальшій можливості звернення до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення такої. Схожа позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 08 листопада 2023 року у справі № 120/969/23.

За відсутності відповідного клопотання питання повернення сплаченої суми судового збору, як це передбачено ст.7 Закону України «Про судовий збір», не вирішується.

Керуючись ст.ст.258-260 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и л а:

Повернути заяву про скасування судового наказу без розгляду.

Повернення заяви про скасування судового наказу не перешкоджає повторному зверненню із вказаною заяву у разі якщо перестануть існувати обставини, які були підставою її повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 22 липня 2024 року.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО