Провадження № 2/638/4427/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року м.Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Теслікової І.І.,

за участю секретаря судового засідання- Зубко А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

19 грудня 2023 року представник позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою через підсистему «Електронний суд».

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2023 року позовна заява залишена без руху та позивачу було надано строк на усунення недоліків, на виконання якої представником позивача подано заяву.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 10 січня 2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 11 березня 2024 року клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Воронова О.В. про витребування доказів задоволено.

Ухвалою суду від 25 березня 2024 року клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Воронова О.В. про витребування доказів задоволено.

Ухвалою суду від 15 квітня 2024 року цивільну справу за позовом представника ОСОБА_3 адвоката Лісовської Олени Сергіївни до ОСОБА_2 про розірвання шлюбунаправлено до Верховного Суду для визначення підсудності.

Ухвалою Верховного суду від 09 травня 2024 року відмовлено у визначенні підсудності вищевказаної справи та справу повернуто до Дзержинського районного суду м.Харкова.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 06 червня 2024 року вказану позовну заяву прийнято до свого провадження.

Представником відповідача подано клопотання про надання подружжю часу на примирення строком 6 місяців. В обґрунтування поданого клопотання представником відповідача зазначено, що обставини, які зазначені позивачем у позовній заяві, не відповідають дійсності. На даний час сторони продовжують проживати в одному приміщенні та відповідач бажає зберегти сім`ю.

Представник позивача у заяві поданій 17 липня 2024 року зазначив, що заперечує проти надання строку на примирення.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечення проти задоволення клопотання про надання строку на примирення та про підтримання позовних вимог про розірвання шлюбу між сторонами.

Дослідивши матеріали справи, клопотання про надання строку на примирення, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.7 ст.240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Відповідно до ст. 111 Сімейного Кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Отже, наявність наміру для примирення лише в одного подружжя без згоди на це іншого подружжя не є правовою підставою для надання строку для примирення. При цьому надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком, що узгоджується з позицією, висловленою в постанові Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі № 442/6319/16-ц.

Примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

Зазначений вище правовий висновок висловлений в постанові Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц.

Провадження в справі відкрито 10 січня 2024 року, однак станом на дату постановлення вказаної ухвали примирення між сторонами не відбулось. Доводи відповідача щодо вчинення таких дій не підтвердженні належними, достатніми та допустимими доказами.

Таким чином, з огляду на те, що позивач категорично заперечує проти надання строку на примирення та вважає збереження шлюбу неможливим, суд дійшов висновку, що надання подружжю строку для примирення, всупереч бажанню позивача, буде суперечити закону та моральним засадам суспільства, оскільки суд не може примушувати одного з подружжя вчиняти дії, направлені на примирення з іншим.

Крім того, дітей у подружжя немає.

За вказаних обставин суд не вбачає підстав для застосування ст. 111 Сімейного Кодексу України та надання сторонам строку для примирення.

На підставі викладеного, керуючись ст.240,258-261ЦПК України, суд -

ухвалив:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Воронова Олександра Володимировича про надання строку на примирення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.І. Теслікова