Провадження № 2/202/1522/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Михальченко А.О.

секретар судового засідання Пономаренко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі

цивільну справу № 234/14773/21

за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

Третя особа, яка не заявила самостійних вимог щодо предмету спору

Орган опіки та піклування Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області

про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів -

за участю:

представника позивача адвоката Гур`євої Л.М. (в режимі ВКЗ)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

28.10.2021 ОСОБА_1 звернулася до Краматорського міського суду Донецької області з вказаним позовом, який мотивувала тим, що в період з 2014 по 2018 мешкала без реєстарції шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 .

02.04.2017 від даних стосунків у них народився син ОСОБА_3 .

Відносини з відповідачем були складні, він зловживав алкоголем, нехтував своїм сімейними обов`язками.

З 2018 року вона мешкає разом із сином окремо від відповідача, а останній в свою чергу іноді приїздив до сина та брав його на прогулянки. Під час однієї такої прогулянки він, без погодження із нею, забрав сина та виїхав в невідомому напрямку. Тривалий час не відповідав на телефонні дзвінки, а пізніше сповістив її, що бажав відвести сина до додому в м. Слов`янськ для проживання дитини з ним.

Також зазначила, що син проживає разом із нею, вона любить його, слідкує за його здоров`ям, розвитком, виховує та піклується про нього, і неї з сином тісний психологічний контакт, тощо.

Між нею та відповідачем не досягнуто згоди про те, з яким із них буде проживати їх неповнолітній син, разом з тим, вважає, що нею створені усі належні умови для проживання сина та його виховання, а отже просить суд визначити місце проживання дитини разом із нею.

Крім того, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі частини від його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Вказані вимоги обґрунтувала тим, що у добровільному порядку ОСОБА_2 свій обов`язок щодо утримання сина не виконує.

09.11.2023 справа прийнята до розгляду суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Михальченко А.О. та по справі призначене підготовче судове засідання, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов.

Відповідач своїм правом на відзив не скористався.

28.02.2024 по справі замінено третю особу на Орган опіки та піклування Борщагівської сільської ради (Служба у справах дітей).

05.03.2024 до суду надійшов висновок органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання дитини з матір`ю.

У судовому засіданні представник позивача доводи позову підтримала та наполягала на його задоволенні.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток, які повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без їх участі, але з урахуванням висновку органу опіки та піклування.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

02 квітня 2017 року у м. Краматорську народився ОСОБА_3 , про що в Книзі реєстрації народжень 03.04.2017 зроблено актовий запис №513, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 .

Батьками ОСОБА_3 є батько ОСОБА_2 , матір ОСОБА_5 , які у шлюбі не перебували.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

З довідки про склад сім`ї судом встановлено, що з народження та до моменту звернення до суду у 2021 ОСОБА_6 мешкав та був разом із матір`ю ОСОБА_1 у м. Краматорську, Донецької області.

З 25.09.2023 ОСОБА_1 разом із сином мешкають як внутрішньо переміщені особи у с. Софіївська Борщагівка, Київської області, що також підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб.

Також судом встановлено, що ОСОБА_7 відвідує центр дитячого розвитку «Хмарочос», а саме групу продовженого дня. Дитину до навчального закладу приводить мати, яка також здійснює і оплату за навчання.

Дитина відвідує заняття із шахів, які також оплачує мати, що підтверджується відповідною довідкою.

ОСОБА_6 є учнем ОЗО «Софіївсько-Борщагівський ліцей».

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.

Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першорядно повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Нормами ст. 19 СК передбачено, що при розгляді судом спорів місця проживання дитини, виселення дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Отже, за загальним правилом, передбаченим статтею 19 СК України та статтею 56 ЦПК України, у спорах між батьками про визначення місця проживання малолітньої дитини участь органу опіки і піклування є обов`язковою. Спеціалісти відповідного органу мають надати суду письмовий фаховий висновок щодо розв`язання спору.

Повноваження органів опіки та піклування надавати висновки, їх вид і форма деталізуються у Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 (далі - Порядок).

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Отже, за загальним правилом, передбаченим статтею 19 СК України та статтею 56 ЦПК України, у спорах між батьками про позбавлення батьківських прав участь органу опіки і піклування є обов`язковою. Спеціалісти відповідного органу мають надати суду письмовий фаховий висновок щодо розв`язання спору.

Повноваження органів опіки та піклування надавати висновки, їх вид і форма деталізуються у Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 (далі - Порядок).

Зокрема, в ньому зазначено, що під час розв`язання спорів між батьками служба у справах дітей повинна керуватися найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини.

В даній справі суду надано витяг з рішення виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області №255/1 від 24.04.2024 про розгляд питань органу опіки та піклування яким вирішено надати суду висновок у справі про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 .

Так, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність визначення місця проживання ОСОБА_8 з матір`ю ОСОБА_1 .

До вказаного висновку орган опіки та піклування дійшов у відповідності до вимог Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, оскільки він складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, після обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи.

Суд зазначає, що ОСОБА_2 брав активну участь у засіданні комісії, надавав свої пояснення та не заперечував проти визначення місця проживання сина з матір`ю.

Відтак, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання дитини разом із матір`ю, оскільки орган опіки та піклування вжив необхідних заходів щодо встановлення усіх обставин, які мають значення для вирішення вказаного питання. Тобто, висновок є таким, що узгоджується з встановленими судом обставинами справи.

Приписами статті 141 СК України визначено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.

Частина 2, 3 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтями 11 та 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Системний аналіз вищезазначених правових норм дозволяє зробити висновок про те, що законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Кожна дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.111989)

Відтак, надавши належну оцінку усім обставинам справи, взявши до уваги вік дитини, дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах, суд доходить висновку про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_9 .

На час ухвалення судом рішення не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку, що проживання дитини з батьком буде мати більш позитивний вплив на дитину, ніж визначення місця проживання малолітнього сина з матір`ю.

Щодо стягнення аліментів на утримання дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення

У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. (абз.3 ч.2ст.182 СК України)

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги в цій частині задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.10.2021 року і до досягнення повноліття дитиною.

Саме такий спосіб стягнення аліментів буде відповідати найкращим інтересам дитини.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 908,00 грн, який вона сплатила відповідно до квитанції від 28.10.2021, а також на судовий збір на користь держави у сумі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст.10,12,13,18,81,141,259,263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_9 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка мешкає як ВПО за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.10.2021 року і до досягнення повноліття дитиною.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка мешкає як ВПО за адресою: АДРЕСА_3 витрати по сплаті судового збору у сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім грн 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір у сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім грн 00 коп.)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення суддя склав 22.07.2024.

Суддя А. О. Михальченко