УХВАЛА

12 липня 2024 року

м. Київ

справа № 359/8772/23

провадження № 61-9710ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу керівника Черкаської обласної прокуратури на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Черкаської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Державного бюджету України грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди: в розмірі 500 000,00 грн - заподіяної внаслідок незаконного перебування під слідством та судом протягом 41 місяця, 100 000,00 грн. - за незаконне повідомлення про підозру та вручення обвинувального акта, 100 000,00 грн. - за незаконне застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у період з 15 вересня 2016 року до 13 листопада 2016 року.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2024 року, з урахуванням додаткового рішення цього ж суду від 26 березня 2024 року, позов задоволено частково.

Стягнено з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконним перебуванням під слідством та судом, 320 000,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено, здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 червня 2024 року апеляційну скаргу Черкаської обласної прокуратури залишено без задоволення, апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задоволено частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2024 року залишено без змін.

Додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2024 року змінено, викладено мотивувальну частину рішення у редакції цієї постанови, а абзац третій резолютивної частини викладено у такій редакції: «Стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання, зазначена в позові: АДРЕСА_2 ) частину обґрунтованих судових витрат на правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 5942,30 грн.».

У липні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга керівника Черкаської обласної прокуратури на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 червня 2024 року.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити оскаржувані судові рішення шляхом зменшення розміру відшкодування моральної шкоди з 320 000,00 грн до 65 973,33 грн.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у справі складає 700 000,00 грн, яка станом на 01 січня 2024 року не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028*250= 757 000,00 грн).

Враховуючи зазначене вище, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 червня 2024 року не підлягають касаційному оскарженню відповідно до положень частини третьої статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою керівника Черкаської обласної прокуратури на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Черкаської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян