ПОСТАНОВА

Іменем України

04 липня 2024 року м. Кропивницький

справа № 404/7189/20

провадження № 22-ц/4809/831/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Карпенка О. Л., Мурашка С. І.,

секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

позивач - Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 червня 2022 року у складі головуючого судді Мохонько В. В.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

19.11.2020 Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» (далі ОКВП «Дніпро-Кіровоград») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути борг за послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 2 443,39 грн, 3 % річних в сумі 90,55 грн, індекс інфляції в сумі 2 065,88 грн, всього: 4 599,82 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», починаючи з 01.04.2012 надає споживачам послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Шляхом відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 та видачею абонентської книжки відповідач вступив у фактичні договірні відносини з підприємством. Станом на 01.06.2020 року заборгованість відповідача перед ОКВП «Дніпро-Кіровоград» становить 2 443,39 грн. за період з 01.10.2012 по 31.05.2020 у. Крім того, відповідачу на підставі ст. 625 ЦК України було нараховано інфляційні втрати в сумі 2 065,88 грн. та 3 % річних в сумі 90,55 грн. за період з 01.10.2012 року по 31.05.2020 року.

19.01.2021 ОСОБА_1 подав зустрічний позов до Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград», у якому просив визнати діяльність та бездіяльність з порушенням законодавства України, стягнути з моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн (а.с.64-72).

Зустрічний позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 не укладав у письмовій формі з договору про надання послуг з централізованого водопостачання і водовідведення, ОКВП «Дніпро-Кіровоград» не надав інформацію про структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо, але вимагає сплати за свої послуги.

ОКВП «Дніпро-Кіровоград» безпідставно нарахувало борг з 2012 року та пеню, чим порушило чинне законодавство.

Вода, яку подає ОКВП «Дніпро-Кіровоград» в квартиру ОСОБА_1 є не питною, а технічною. Тому споживач вимушений купувати питну воду окремо.

ОКВП «Дніпро Кіровоград» вчинено дії, які призвели до погіршення умов побуту споживача, чим порушено його життєві плани та звичайний ритм життя.

У зв`язку з протиправною поведінкою ОКВП «Дніпро Кіровоград» ОСОБА_1 заявив про свої душевні страждання, яких зазнав, тому вважає за необхідне стягнути з відповідача суму моральної шкоди з урахуванням індексу інфляції - 50 000 грн.

Зазначає, що доводити наявність душевних страждань за цих обставин немає потреби за їх очевидності.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 червня 2022 року відмовлено у задоволенні первісного та зустрічного позовів.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, щоОСОБА_1 не надано документального підтвердження постачання ОКВП «Дніпро-Кіровоград» питної води неналежної якості. Не підлягають задоволенню і позовні вимоги по зустрічному позову про відшкодування моральної шкоди, на обґрунтування яких ним було зазначено, що ОСОБА_1 зазнав внаслідок протиправних дій відповідача моральної шкоди.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування судового рішення в частині відмови у задоволенні його зустрічного позову, та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог зустрічного позову.

Зазначає, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Вказує, що йому як споживачу завдано збитків, і винна особа має їх відшкодувати.

Суд не врахував інформацію з наданого ОСОБА_1 офіційного документу про експертні заміри якості води, де зазначено, що у воді присутній аміак - отрута, тому вода вона є технічною, а не питною.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст. 128-131 ЦПК України.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення в оскаржуваній частині - без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а. с.6).

ОКВП «Дніпро Кіровоград» надає споживачу послугу з централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідно до інформації, наданої ОКВП «Дніпро-Кіровоград», в абонентській базі обліку за адресою: АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , що свідчить про фактичні договірні відносини відповідача з ОКВП Дніпро-Кіровоград».

ОСОБА_1 звертався до Кіровоградського обласного контактного центру з питанням виконання ремонтних робіт на водопровідних мережах та неналежної якості питної води у м. Кропивницькому, нарахування плати за абонентське обслуговування ОКВП «Дніпро-Кіровоград».

Листом від 18.03.2020 №С-172/07-08 ОКВП «Дніпро-Кіровоград» повідомило ОСОБА_1 , що згідно з результатами лабораторних досліджень проби води, відібрані лабораторією водопостачання Кропивницького ВКГ 19 лютого 2020 року у ряді контрольних точок по вул. Волкова; 11 березня 2020 року за адресою Вашого проживання: АДРЕСА_2 визначені показники якості води в межах чутливості метода відповідність вимогам ДСанПіНу 2.2.171-10 (а.с.39-42).

Згідно з результатами лабораторних досліджень проби води, відібрані лабораторією водопостачання Кропивницького ВКГ СЛК Вп ОКВП «Дніпро-Кіровоград» 19.02.2020 у ряді контрольних точок по АДРЕСА_3 та 11.03.2020 за адресою проживання позивача: АДРЕСА_2 визначені показники якості води в межах чутливості метода відповідність вимогам ДСанПіН 2.2.4-171-10 (а.с.43-45).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частини друга, четверта статті 77 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 ЦПК).

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом (частина друга статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до цієї норми правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач наділений правом одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних.

Встановлено, що між ОКВП «Дніпро-Кіровоград» та ОСОБА_1 існують фактичні договірні відносини щодо водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_2 , письмовий договір на надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладено.

В обґрунтування доводів зустрічного позову ОСОБА_1 посилався на те, що відповідачем надаються неякісні послуги, вода яку подає відповідач є не питною, а технічною, при цьому вказував, що між ним та ОКВП «Дніпро-Кіровоград» договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не укладався, не надавались структури цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Водночас відповідно до пункту 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Законодавством не передбачене персональне інформування споживачів щодо стандартів, нормативів, норм, порядків і правил у сфері житлово-комунальних послуг, оскільки вказана інформація розміщується у засобах масової інформації.

Якість питної води з централізованого водопроводу регламентується вимогами Державних санітарних норм і правил «Гігієнічні вимоги до питної призначеної для споживання людиною» (далі - ДСанПіН 2.2.4-171-10).

Виробничий контроль якості води вимогам ДСанПіН 2.2.4-171-10 проводиться атестованою лабораторією підприємства згідно з Планом лабораторно-виробничого контролю якості води на відповідний рік, погодженим Головним управлінням Держпродспоживслужби в області, в якому зазначено вид лабораторного контролю, порядок його здійснення, місця та календарні графіки відбору проб води для проведення лабораторних досліджень. Виробничий контроль безпечності та якості води здійснюється на водозаборах, перед надходженням до розподільчої водопровідної мережі, по міській мережі за переліком показників згідно вимог санітарних норм, з урахуванням місцевих природних умов.

Згідно з результатами лабораторних досліджень проби води, відібрані лабораторією водопостачання Кропивницького ВКГ СЛК Вп ОКВП «Дніпро-Кіровоград» 19.02.2020 у ряді контрольних точок по АДРЕСА_3 та 11.03.2020 за адресою проживання позивача: АДРЕСА_2 визначені показники якості води, в тому числі за хімічними показниками наявний аміак в кількості 0,24 мг/куб.дм при нормативі менше 0,5 мг/куб.дм, в межах чутливості метода відповідність вимогам ДСанПіН 2.2.4-171-10 (42-45).

На виконання вимог законодавства на офіційному веб-сайті підприємства: https://dnipro-kirovograd.com.ua у розділі «Споживачам» щомісячно розміщуються результати хіміко-мікробіологічних вимірювань якості питної води. За даними лабораторних досліджень, споживачам у м. Кропивницькому подається питна вода нормативної якості. З щомісячними результатами вимірювання якості питної води можна ознайомитись на сайти ОКВП «Дніпро-Кіровоград».

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звяязку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з положеннями частини 1 статті 1167 ЦК України, яка регулює позадоговірні (деліктні) відносини, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність дій її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в її завданні. Особа звільняється від відповідальності щодо відшкодування моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. З`ясуванню підлягає: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частини друга, четверта статті 77 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 ЦПК).

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (стаття 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи не містять доказів надання ОКВП «Дніпро-Кіровоград» споживачу ОСОБА_1 неякісних послуг з водопостачання, а саме, постачання питної води неналежної якості.

Вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про визнання діяльності та бездіяльності ОКВП «Дніпро-Кіровоград» з порушенням законодавства України, які є необґрунтованими та безпідставними, не доведеними відповідними доказами, тому також не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають, зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, не порушено норми процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення в частині вирішення зустрічного позову без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.

В іншій частині рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 червня 2022 року сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 червня 2022 року в частині вирішення зустрічного позову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Карпенко

С. І. Мурашко