Справа № 708/148/24
Номер провадження № 2-др/708/7/24
Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді Івахненко О.Г.
при секретарі Тендітній Л.В.,
представниці позивача - адвоката Дриги Л.В.,
представника відповідачки - адвоката Ковтуна А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Чигирина Черкаської області заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Ковтуна Андрія Володимировича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради про скасування рішення державного реєстратора, припинення речового права та визнання права власності на нерухоме майно,-
До Чигиринського районного суду Черкаської області звернувся представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Ковтун А.В. із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради про скасування рішення державного реєстратора, припинення речового права та визнання права власності на нерухоме майно.
Заява обгрунтована тим, що 29 травня 2024 року Чигиринським районним судом у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради про скасування рішення державного реєстратора, припинення речового права та визнання права власності на нерухоме майно відмовлено повністю.
Згідно з наданими доказами, представник відповідачки вважає доведеним факт надання останній правничої допомоги. Вважає розмір витрат послуг адвоката співмірними зі складністю справи, обсягом виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову.
У судовому засіданні представник відповідачки - адвокат Ковтун А.В. підтримав подану заяву та прохав її задовольтнити.
Представниця позивача ОСОБА_2 - адвокат Дрига Л.В. щодо задоволення заяви у повному обсязі заперечувала, та просила зменшити розмір таких витрат, вважаючи витрати на правничу допомогу у визначеному заявником розмірі завищеними, підтримавши клопотання про зменшення даних витрат.
Вислухавши представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, матеріали по справі в електронному суді, суд приходить до таких висновків.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того чи їх фактично сплачено стороною.
У постанові ВП ВС у справі № 755/9215/15-ц від 19.02.2020 року, сформовано правову позицію, згідно якої при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина першастатті 182 ЦПК України). Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування таких витрат одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Статтею 15 ЦПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Частиною 1 ст. 58 ЦПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст. 60 ЦПК України).
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні регулюються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Частиною 1 ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність закріплено перелік документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги: договір про надання правової допомоги, довіреність, ордер, доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Як зазначається у ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до п. 2.1 Договору про надання правової допомоги від 06.03.2024 року, де визначено права та обов`язки сторін, адвокат Ковтун А.В. уклав договір з клієнтом ОСОБА_1 про те, що адвокат приймає на себе зобов`язання з надання правової допомоги, пов`язаної із здійсненням представництва інтересів клієнта в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, перед третіми особами, а також у судах України всіх інстанцій згідно з умовами цього Договору.
Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до п. 2.3.1 указаного Договору клієнт зобов`язується сплатити гонорар адвокату за надання правової допомоги у порядку та строки, обумовлені сторонами в договорі.
Пунктом 4.2 даного договору передбачено, що клієнт сплачує адвокату гонорар після підписання акту виконаних робіт.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
А Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Більше того, зазначені в акті виконаних робіт від 18.03.2024 року послуги, а саме подання до суду процесуальних документів - є організаційними послугами, а не правовими.
Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2023 року у справі № 910/7032/17.
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.
Відповідно достатті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо в т.ч. судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Представником відповідачки виконано дану вимогу.
Отже, за результатами дослідження та оцінки наданих сторонами доказів у їх сукупності, беручи до уваги посилання представниці позивача на завищений розмір гонорару адвоката, фінансовий стан обох сторін, суд вважає, що розмір гонорару адвоката, визначений відповідачкою під час розгляду справи, зважаючи на складність справи, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, не є співмірним, а надані згідно актів приймання-передачі послуги хоч і є детально прописаними, однак є необґрунтованим та надмірно завищеним показником.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Лавентс проти Італії" від 28.11.2002 року, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, зазначено, що відшкодовуються лише ті судові витрати, які були необхідними і становлять розумну суму.
Керуючись ст. 141,270,352,354 ЦПК України, суд,
Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Ковтуна Андрія Володимировича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради про скасування рішення державного реєстратора, припинення речового права та визнання права власності на нерухоме майно задовольнити частково.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя О.Г. Івахненко