Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 233/1776/21
Провадження №: 2/332/6/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2024 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді - Сінєльніка Р.В., при секретарі - Васильченко Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Костянтинівської міської ради Донецької області, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому зазначено, що 23.03.2018. сторони уклали шлюб, від якого народилась спільна дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач протягом останніх років свої батьківські обов`язки не виконує, аліменти не сплачує, у вихованні дитини участі не приймає, вживає алкоголь та наркотики. У зв`язку з цим просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути судові витрати (т.1 а/с 1).

Ухвалою суд від 21.05.21р. відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження (т.1 а/с 36).

19.07.2021р. до суду надійшов відзив на позов від представника відповідача - адвоката Коломієць І.В., в якому зазначено, що відповідач перебував в лавах ЗСУ, що спричинило віддаленість від сім`ї, любить сина, піклується про нього, але неприязні стосунки з позивачкою утруднюють спілкування. Твердження позивачки про алкоголь та наркотики є неправдою, оскільки наявний сертифікат нарколога, просила в позові відмовити (т.1 а/с 49-51).

Ухвалою суду від 15.11.2021р. закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду (т.1 а/с 144).

02.02.2022р. суду наданий висновок від 02.02.2022р. органу опіки про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав (т.1 а/с 198-200).

В судовому засіданні 02.02.2022р. позивачка ОСОБА_1 позов підтримала та пояснила, що відповідач свої батьківські обов`язки не виконує, дитину не виховує, просила позов задовольнити.

Представник відповідача адвокат Коломоєць І.В. в судовому засіданні 02.02.2022р. проти позову заперечувала та пояснила, що правові підстави для задоволення позову відсутні, просила в позові відмовити. Аналогічну позицію висловила представниця органу опіки Іванченко О.В .

Ухвалою суду від 18.05.2022р. провадження по справі зупинено у зв`язку з перебуванням відповідача ОСОБА_2 в лавах ЗСУ (т.1 а/с 254-255).

У зв`язку з вирішенням питання про поновлення провадження по справі судом отримана з Реєстру судових рішень постанова Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 24.04.2023р. по справі № 336/316/23 про притягнення відповідача ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП (т.1 а.с.25-28).

10.11.2023р. до суду надана довідка начальника ФЕС в/ч НОМЕР_1 , згідно якої ОСОБА_2 з 10 грудня 2022 року увільнено від займаної посади як такого, що скоїв дезертирство (т.2 а/с 122).

Ухвалою суду від 03.01.2024р. провадження по справі поновлено (т.2 а/с 136-137).

31.01.2024р. до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача адвокат Коломоєць І.В. зазначила, що відповідач є учасником бойових дій, наразі перебуває у тяжкому психологічному стані, із заяви позивачки вбачаються образи та звинувачення, що свідчать про помсту, а не захист сімейних прав, просила в позові відмовити та справу розглядати без участі сторони відповідача (т.2 а/с 160-161).

05.03.2024р. до суду надані два Акти обстеження житла за адресою проживання відповідача ОСОБА_2 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , згідно яких двері зачинені, залишено запрошення до відділу (т.2 а/с 172-174).

18.06.2024р. до суду надійшов висновок від 24.04.2024р. органу опіки про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав (т.2 а/с 208-210).

В судовому засіданні 11.07.2024р. позивачка ОСОБА_1 позов підтримала та пояснила, що відповідач свої батьківські обов`язки не виконує, дитину не виховує, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судове засідання 11.07.2024р. не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, у відзиву на позов, що надійшов до суду 31.01.2024р., представник відповідача адвокат Коломоєць І.В. просила розглядати без участі сторони відповідача та відмовити в позові, оскільки він не доведений та не заснований на законі, а життєві проблеми відповідача пов`язані з проходженням військової служби в ЗСУ, чисельними пораненнями та контузіями (т.2 а/с 160-161).

Представник органу опіки в судовому засіданні 11.07.2024р. вважала за необхідне позов задовольнити та позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Суду пояснила, що відповідача неодноразово запрошували на комісію та пропонували надати документи та висловити свою позицію, але він відмовлявся та просив розглядати це питання без нього. Окрім того, була проведена бесіда з дитиною, в ході якої встановлено, що дитина не знає свого біологічного батька, а саме відповідача ОСОБА_2 та вважає своїм батьком іншу людину, з яким наразі проживає позивачка. Зміну позиція пояснила тим, що раніше не були відомі факти про дезертирство відповідача та про його неодноразові притягнення за ст.130 КУпАП, а також не були раніше обстежені житлові умови сторін та не проводилась бесіда з дитиною.

Свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що позивачка ОСОБА_1 це племінниця її чоловіка, тому вона добре знає цю сім`ю. Відповідач ОСОБА_2 не спілкується з дитиною приблизно п`ять років та ніяк не допомагає ОСОБА_1 в утриманні та вихованні їхнього спільного сина. За останні п`ять років відповідач не дзвонив, не приїжджав до дитини, хоча знає адресу та телефон позивачки, яка ніколи не перешкоджала спілкуванню ОСОБА_2 з сином. Окрім того, ОСОБА_1 дзвонила відповідачу ОСОБА_2 , щоб він поспілкувався з дитиною, але він постійно відмовлявся.

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що позивачка ОСОБА_1 це її онука, тому вона добре знає цю сім`ю. Відповідач ОСОБА_2 не бачиться з дитиною та ніколи не виконував свої батьківські обов`язки, дитина його взагалі не знає, протягом останніх п`яти років навіть не спілкується, не дзвонить та не дарить подарунки на свята та дні народження, не допомагає матеріально з дня народження дитини, декілька років не сплачував аліменти. Нещодавно були в Запоріжжі, дзвонили йому та його матері щоб показати внука та щоб відповідач та його мати побачили дитину, але вони не захотіли навіть спілкуватись.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, встановивши фактичні обставини та відповідні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з нижченаведених підстав.

Відповідно до п.2 ч.1.ст. 164 СК України мати, батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце , коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя ,зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності ,можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомо нехтування ними своїми обов`язками. "

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23.03.2018р. у Костянтинівському міському відділі ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області зареєстровано шлюб між сторонами, який було розірвано рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07.05.2020р. (т.1 а/с 3).

Від шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де батьком зазначений відповідач ОСОБА_2 (т.1 а/с 8).

Згідно судового наказу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09.10.2019р. з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 всіх доходів відповідача (т.1 а/с 12).

Згідно довідки Костянтинівського міськрайонного ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 19.04.2021р. по виконавчому провадженню про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 була наявна заборгованість за період з 01.01.21р. по 19.04.21р. в сумі 8949,17 грн. та 5966,12 грн., яка не сплачувалась у вказаний період (т.1 а/с 15, 16).

Згідно Актів обстеження умов проживання дитина проживає разом з матір`ю та іншими членами сім`ї за адресою: АДРЕСА_2 , а відповідач разом з іншими членами своєї сім`ї проживає за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а/с 132. 133).

Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 22.10.21р. ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння (т.1 а/с 169).

Згідно висновку від 02.02.2022р. орган опіки вважав за недоцільне позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав (т.1 а/с 198-200).

Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 24.04.23р. ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову від проходження медичного обстеження під час керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння (т.2 а/с 25-28).

Згідно Розрахунку та довідки держвиконавця Лівобережного ВДВС у. Запоріжжі ОСОБА_7 по виконавчому провадженню № НОМЕР_2 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 була наявна заборгованість за період з листопада 2022р. по червень 2023р. в сумі 11332 грн., яка не сплачувалась у вказаний період (т.2 а/с 96, 97).

Згідно Розрахунку держвиконавця Лівобережного ВДВС у м.Запоріжжі Гайдаш О.С. по виконавчому провадженню № НОМЕР_2 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 була наявна заборгованість за період з листопада 2022р. по жовтень 2023р. в сумі 34534,32 грн., яка не сплачувалась у вказаний період (т.2 а/с 108).

Згідно довідки начальника ФЕС в/ч НОМЕР_1 , ОСОБА_2 з 10 грудня 2022 року увільнено від займаної посади як такого, що скоїв дезертирство (т.2 а/с 122).

Згідно Актів обстеження умов проживання відповідача від 09.02.24р. та від 13.02.24р. двері зачинені, відповідачу залишались запрошення до відділу (т.2 а/с 173, 174).

Згідно висновку від 24.04.2024р. орган опіки дійшов висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав (т.2 а/с 208-210). Суд вважає за необхідне покласти в основу рішення другий, більш пізніший висновок органу опіки, оскільки при його оформленні були встановлені більш детальні обставини відношення відповідача до дитини та рис його особистості, які викладені у зазначеному нижче протоколі засідання комісії від 11.04.2024р.

З протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району від 11.04.2024р. вбачається, що при розгляді питання про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав комісією були враховані наступні обставини: «З матеріалів справи вбачається, що позивачка надала інформацію про те, що штаб-сержанта ОСОБА_2 з 10.12.2022 року звільнено від займаної посади та знято з усіх видів забезпечення як такого, що скоїв дезертирство. 08.04.2024 року спеціалістами служби у справах дітей Костянтинівської міської ради Донецької області було обстежено умови проживання матері ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 . Встановлено, що мати ОСОБА_1 за даною адресою проживає разом з сином ОСОБА_3 , 2018р.н., новонародженим сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,співмешканцем ОСОБА_9 , який є військовослужбовцем ЗСУ та бабусею ОСОБА_6 , в двокімнатній квартирі з усіма зручностями. Кімнати обладнано усіма необхідними меблями та побутовою технікою. Малолітній ОСОБА_3 , 2018 р.н., забезпечений всім необхідним в повному обсязі. Санітарний стан помешкання добрий. Під час бесіди з матір`ю стало відомо, що батько ОСОБА_10 - ОСОБА_2 сином не цікавиться, бачив його у 2020 році, аліменти не сплачує з листопада 2022 року. ОСОБА_10 біологічного батька не пам`ятає, вважає своїм батьком ОСОБА_9 . Відповідно до довідки про результати бесіди з дитиною, спеціалістами служби у справах дітей Костянтинівської міської ради було проведено бесіду з малолітнім ОСОБА_11 . Дитина активна, жвава, позитивна, йде на контакт із сторонньою людиною. Зі слів хлопчика встановлено, що в проживає з мамою, молодшим братиком, прабабусею в квартирі бабусі. Також періодично приїжджає співмешканець матері ОСОБА_9 . Своїм батьком дитина вважає ОСОБА_12 , захоплюється ним, навіть своє прізвище намагається назвати як « ОСОБА_13 ». Біологічного батька ОСОБА_14 хлопчик взагалі не пам`ятає, його ім`я нічого для дитини не значить, ніяких спогадів не викликає. За телефоном ніколи з ним не спілкується. Батько ОСОБА_2 зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 . Спеціалістами відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради спільно з інспекторами патрульної поліції ВЗГ УПП в Запорізькій області було зроблено вихід за вищевказаною адресою, проте вдома нікого не було. Проведенотелефонну бесіду з батьком ОСОБА_2 , який повідомив, що він дійсно не сплачує аліменти на утримання дитини, оскільки не працює. Приходити на засідання комісії батько відмовився. Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, станом на жовтень 2023 року батько ОСОБА_2 , 1992 р.н., має заборгованість по сплаті аліментів на утримання малолітнього сина у сумі 34 534 грн. Відповідно до інформації Відділення поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 23.02.2024 року, ОСОБА_2 , 1992 р.н., притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також відносно ОСОБА_2 винесена Постанова Костянтинівського міськрайонного відділу ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 17.05.2021 р. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 29.11.2022 року, та встановлено тимчасове обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.». (т.2 а/с 209-210).

Згідно довідки Лівобережного ВДВС у м.Запоріжжі від 09.07.2024р. по виконавчому провадженню про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , остання не отримувала аліменти від відповідача у період з 01.11.2022р. по 30.06.2024р. (т.2 а/с 222).

З пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 судом встановлено, що відповідач протягом останніх п`яти років не спілкується з дитиною та ніяк не допомагає ОСОБА_1 в утриманні та вихованні їхнього спільного сина. За останні п`ять років відповідач не дзвонив, не приїжджав до дитини, хоча знає адресу та телефон позивачки, яка ніколи не перешкоджала спілкуванню ОСОБА_2 з сином. Окрім того, ОСОБА_1 дзвонила відповідачу ОСОБА_2 , щоб він поспілкувався з дитиною, але він постійно відмовлявся. Відповідач ОСОБА_2 не бачиться з дитиною та ніколи не виконував свої батьківські обов`язки, дитина його взагалі не знає, протягом останніх п`яти років навіть не спілкується, не дзвонить та не дарить подарунки на свята та дні народження, не допомагає матеріально з дня народження дитини, декілька років не сплачував аліменти. Нещодавно дитина з родичами були в Запоріжжі, дзвонили відповідачу та його матері щоб показати внука та щоб відповідач та його мати побачили дитину, але вони не захотіли навіть спілкуватись.

Отже, фактично протягом останніх п`яти років відповідач повністю відсторонився від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_10 , та переклав всі турботи про дитину на мати, тобто позивачку по справі.

Відповідно до п.2, п.4 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а також якщо вони є хронічними алкоголіками або наркоманами.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959р., як принципове положення, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

В положенні принципу 6 «Декларації прав дитини» Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959р. зазначено, що «дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків, у всякому випадку, - в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення».

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків: не цікавиться фізичним та духовним розвитком дитини, не надає дитині повноцінного харчування та медичного забезпечення, не контролює успіхи дитини у навчальному закладі, взагалі самоусунувся від виховання дитини, що суперечить моральним засадам суспільства та вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Суд враховує, що протягом всього розгляду справи відповідач жодного разу не з`явився до судового засідання або на засідання комісії та не висловив свого бажання приймати участь у вихованні дитини, що вказує на його зневажливе ставлення до цього питання та небажання виховувати дитину. Безпосередньо від відповідача ОСОБА_2 за його підписом також до суду не надійшло жодного письмового звернення з проханням не позбавляти його батьківських прав.

При цьому ОСОБА_2 з 10 грудня 2022 року увільнено від займаної посади в ЗСУ як такого, що скоїв дезертирство, але з того часу він також дитиною не цікавиться. Доказів того, що відповідач до служби в ЗСУ приймав участь у вихованні та утриманні дитини, відповідачем також суду надано не було.

Враховуючі викладене суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, заснованим на законі, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 19 липня 2024 року.

Суддя Р.В.Сінєльнік