Справа № 700/220/24
Провадження № 2/700/172/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року Лисянський районний суд Черкаської області у складі

головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №700/220/24, провадження №2/700/172/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчого комітету Виноградської сільської ради Звенигородського району Черкаської області про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способів участі батька у вихованні дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчого комітету Виноградської сільської ради Звенигородського району Черкаської області про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способів участі батька у вихованні дитини.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебував із відповідачем у шлюбі з 26.11.2016 року. Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 29.12.2022 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З відповідачем проживають окремо. Він зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 зареєстрована та проживає по АДРЕСА_2 . До 31.01.2023 року за згодою сторін син періодично проживав з ним та періодично з відповідачем, проте з початку лютого 2023 року, у період його переведення в іншу військову частину відповідач обмежила їх спілкування з сином, шляхом блокування його номера телефону. Вона не відповідала на дзвінки та не відпускала сина до нього додому, не дозволяла бачитись з дитиною коли він приїздив у гості. В свою чергу, він будучи військовослужбовцем, був обмежений у можливості постійно особисто відвідувати сина, натомість відповідач в силу особистої неприязності до нього використала період його перебування на військовій службі для налаштування дитини проти свого батька і обмеження їх у спілкуванні.

Згідно Висновку про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Виноградської сільської ради від 28.06.2023 року №58, визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з матір`ю - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 . З метою врегулювання спору між ними стосовно визначення способу участі у вихованні дитини і спілкуванні з нею батька, 04.07.2023 року він звернувся з відповідною заявою до Служби у справах дітей Виконавчого комітету Виноградської сільської ради. Рішенням виконавчого комітету Виноградської сільської ради від 03.08.2023 року №81 «Про призначення часів спілкування батька ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3 , був затверджений висновок про призначення часів спілкування батька з малолітнім сином та визначено часи спілкування наступним чином: один раз на місяць в п`ятницю з 15.00 год. по неділю 19.00 год., щомісячно, без присутності матері, за місцем проживання батька; під час літніх канікул на 10 днів, один раз в місяць, без присутності матері, за місцем проживання батька, під час зимових канікул один раз на вихідні дні, без присутності матері, за місцем проживання батька, необмежене спілкування батька з дитиною особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку, у будь-який інший день (період) року за бажанням дитини та за домовленістю із іншим із батьків, день народження дитини чи одного з батьків, за домовленістю обох сторін та за бажанням дитини. Крім того, п.2 вказаного рішення попереджено батьків про відповідальність за порушення законних прав та інтересів дитини.

Всупереч ухваленому рішенню виконавчого комітету Виноградської сільської ради від 03.08.2023 року №81, відповідач по справі перешкоджає їх вільному спілкуванню з дитиною - не відповідає на телефонні дзвінки, не дозоляє дитині бачитися з ним, не відпускає дитину до неї додому. Син в свою чергу, в силу малолітнього віку не може самостійно без допомоги дорослих користуватися телефоном або бачитися з ним. В силу територіальної віддаленості між адресою його проживання та проживання сина, проїзд є дороговартісним, але неодноразово мало місце, коли він приїздив побачитися з сином, а відповідач не відпускала його з ним. Створення відповідачем перешкод у його спілкуванні з сином порушує не лише його права як батька, а в першу чергу суперечить інтересам малолітньої дитини. Оскільки, на момент звернення до суду з цим позовом, між ними не досягнуто згоди щодо визначення способів участі батька у вихованні дитини, вважає, що з метою дотримання принципу найкращих інтересів дитини він має право подати до суду позовну заяву про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини. З урахуванням вищенаведеного просить зобов`язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкод у спілкуванні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити такі способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : безперешкодні зустрічі з дитиною один раз на місяць, в п`ятницю з 15.00 год. по неділю 19.00 год., щомісячно, без присутності матері, за місцем проживання батька; безперешкодні зустрічі з дитиною під час літніх канікул на 10 днів, один раз в місяць, без присутності матері, за місцем проживання батька; безперешкодні зустрічі з дитиною під час зимових канікул один раз на вихідні дні, без присутності матері, за місцем проживання батька; безперешкодні зустрічі з дитиною необмежене спілкування батька з дитиною особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку; безперешкодні зустрічі з дитиною у будь-який день (період) року за бажанням дитини та за домовленістю з іншими із батьків; безперешкодні зустрічі з дитиною в день народження дитини чи одного з батьків, за домовленістю обох сторін за бажанням дитини. Крім того, просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.

Позивач у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог. Пояснив суду, що приводом звернення до суду з цим позовом є те, що його малолітній син не завжди бажає з ним спілкуватися по телефону та зустрічатися, і на його думку, причиною цьому є відповідач, яка налаштовує дитину проти нього.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та пояснила суду, що вона не чинить перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною. Син сам не завжди бажає спілкуватися з батьком, чи відвідувати його за місцем проживання. Вона не налаштовує дитину проти батька, а навпаки, намагається сприяти їхньому спілкуванню.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 (мати позивача) та ОСОБА_5 (дружина позивача) пояснили суду, що на їх думку відповідач налаштовує свого сина проти спілкування з позивачем, оскільки дитина в такому малолітньому віці не може не хотіти спілкуватися з батьком.

Представник третьої особи без самостійних вимог: служби у справах дітей виконавчого комітету Виноградської сільської ради Звенигородського району Черкаської області у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

Заслухавши сторони та свідків, дослідивши письмові докази у справі, встановивши юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , 2017 року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 16.01.2018 року.

Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 29.12.2022 року було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .Судове рішення набрало законної сили 30.01.2023 року.

Дитина проживає разом з матір`ю. Позивач та відповідач не дійшли згоди щодо способів й порядку участі батька у вихованні малолітнього сина.

Відповідно до висновку орагну опіки та піклування про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Виноградської сільської ради від 28.06.2023 року №58, визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з матір`ю - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 . З метою врегулювання спору між ними стосовно визначення способу участі у вихованні дитини і спілкуванні з нею батька, визначено часи спілкування наступним чином: один раз на місяць в п`ятницю з 15.00 год. по неділю 19.00 год., щомісячно, без присутності матері, за місцем проживання батька; під час літніх канікул на 10 днів, один раз в місяць, без присутності матері, за місцем проживання батька, під час зимових канікул один раз на вихідні дні, без присутності матері, за місцем проживання батька, необмежене спілкування батька з дитиною особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку, у будь-який інший день (період) року за бажанням дитини та за домовленістю із іншим із батьків, день народження дитини чи одного з батьків, за домовленістю обох сторін та за бажанням дитини. Крім того, п.2 вказаного рішення попереджено батьків про відповідальність за порушення законних прав та інтересів дитини.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частина десята статті 7 СК України).

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного (сімейного) права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; перевага балансу інтересів; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 цієї Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (частина перша статті 151 СК України).

Згідно зі статтями 11, 15 Закону Україну «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 142 СК України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Статтею 150 СК України встановлені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

У відповідності до ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач вказує, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, проте не наводить жодного факту дій відповідача, які б свідчили про це, а лише вказує на те, що дитина не завжди має бажання розмовляти з ним по телефону чи відвідувати його за місцем його проживання.

Задоволення вимоги про зобов`язання відповідачки не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні із сином можливе лише у разі наявності перешкод позивачу з боку відповідача. З урахуванням обставин, встановлених судом та показань учасників справи, відсутні підстави вважати, що відповідач чинить позивачу будь-які перешкоди у спілкуванні з дитиною. Небажання дитини спілкуватися з батьком може бути спричинене різними факторами і само по собі не є підтвердженням того, що відповідач будь-яким чином впливає на дитину та налаштовує уникати спілкування з батьком.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позивач не довів створення йому перешкод відповідачем у спілкуванні та вихованні дитини, а тому у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити.

Водночас, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частина друга статті 159 СК України).

Конструкція статті 159 СК України свідчить про те, що законодавець розмежовує вимоги про встановлення способу участі у вихованні дитини та про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

Відмова у задоволенні позовної вимоги про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею (у випадку не встановлення таких перешкод) не є підставою для відмови судом у визначенні способів і порядку участі батька у вихованні дитини. Інше призводило б до формальних перешкод у реалізації батьком прав, передбачених частиною першою статті 159 СК України, а також могло б призвести до порушення гарантій, передбачених статтею 8 Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Такі висновки підтверджуються постановою Верховного Суду від 25.03.2024 у справі справа № 742/1716/23. Зокрема, у цій постанові Верховний Суд зробив наступні правові висновки:

«68. Позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права та є окремим способом захисту порушеного права діда й баби на спілкування з онуками.

69. Відмова у задоволенні позову про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею (зокрема, внаслідок недоведеності перешкод чи з інших підстав), не є підставою для відмови судом у захисті й реалізації прав, передбачених частиною другою статті 159, частиною першою статті 263 СК України - визначенні способів участі баби та діда у вихованні дитини, місця та часу їхнього спілкування».

Зважаючи на те, що відповідач визнала вимогу позивача про встановлення способу участі його як батька у вихованні дитини, погодилася із запропонованими умовами спілкування та часу їх зустрічей, оцінюючи наявність розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із квитанції від 04.03.2024 року (а.с.6), позивачем за подання позовної заяви до суду сплачено судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп.

Водночас, судом встановлено, що позивачем було заявлено дві немайнові вимоги. Отже, одна позовна вимога не оплачена судовим збором, який підлягає стягненню з позивача.

З огляду на вищевикладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1211 грн.260 коп. на відшкодування понесених позивачем судових витрат при зверненні з позовом до суду.

Керуючись ст.ст.141, 142, 151, 157, 159 СК України, 3, 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 258, 259 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчого комітету Виноградської сільської ради Звенигородського району Черкаської області про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способів участі батька у вихованні дитини задовольнити частково.

Визначити такі способи участі батька ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : безперешкодні зустрічі з дитиною один раз на місяць, в п`ятницю з 15.00 год. по неділю 19.00 год., щомісячно, без присутності матері, за місцем проживання батька; безперешкодні зустрічі з дитиною під час літніх канікул на 10 днів, один раз в місяць, без присутності матері, за місцем проживання батька; безперешкодні зустрічі з дитиною під час зимових канікул один раз на вихідні дні, без присутності матері, за місцем проживання батька; безперешкодні зустрічі з дитиною необмежене спілкування батька з дитиною особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку; безперешкодні зустрічі з дитиною у будь-який день (період) року за бажанням дитини та за домовленістю з іншими із батьків; безперешкодні зустрічі з дитиною в день народження дитини чи одного з батьків, за домовленістю обох сторін за бажанням дитини.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави недоплачену ним суму судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп. (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у розмірі 1211 грн. 20 коп. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 12 липня 2024 року.

Реквізити сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової карти платників податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової карти платників податків: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа, орган опіки та піклування виконавчого комітету Виноградської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, , місцезнаходження: вул.Центральна, 46 а с.Виноград Звенигородського району Черкаської області.

Суддя Наталія БЕСАРАБ