Справа № 211/1425/24
Провадження № 2-о/211/57/24
РІШЕННЯ

іменем України

24 липня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання - Данилової О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерство оборони України, про встановлення факту батьківства, -

встановив:

заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою, де заінтересованими особами зазначено Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерство оборони України, та просить суд встановити факт батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно малолітньої доньки заявника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. В обґрунтування заяви зазначила, що вона, ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю як дружина та чоловік з 2012 року, шлюб між ними зареєстрований не був. Під час спільного проживання у них народилася дочка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Запис про батька провадився в порядку ст.135 Сімейного кодексу України. За життя ОСОБА_4 визнавав себе батьком Амелії, піклувався про неї, матеріально забезпечував, всебічно сприяв її фізичному та моральному розвитку. Сім`я спільно мешкала у квартирі заявника за адресою: АДРЕСА_1 , що є її дошлюбним майном. Так, 03.01.2023 ОСОБА_4 був мобілізований до лав Збройних Сил України та 07.09.2023 загинув під час захисту Батьківщини. За таких обставин постало питання щодо встановлення походження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від ОСОБА_4 для призначення дитині пенсії по втраті годувальника, отримання одноразової грошової допомоги за загиблого батька-військовослужбовця, отримання права на спадкування. З огляду на викладене вище, заявник просить задовольнити заяву в повному обсязі.

Ухвалою суду від 05 березня 2024 року провадження у справі було відкрито та призначено цивільну справу до розгляду.

Ухвалою суду від 24 квітня 2024 року призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

22 липня 2024 року на адресу суду з Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» надійшов висновок експерта № 1264-МГ від 03.07.2024.

Ухвалою суду від 23 липня 2024 року провадження у справі поновлено.

У судове засідання сторони у справі не з`явились.

Заявник ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Макогон І.В. надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відділу, просила винести рішення на розсуд суду згідно чинного законодавства України в інтересах малолітньої дитини.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України Вологжаніна О.Д. у судове засідання не з`явилася, відповідно до поданих 11.04.2024 пояснень у справі, просила в зв`язку зі службовою завантаженістю провести судові засідання по справі без представника Міністерства оборони України та відмовити у задоволенні заяви в повному обсязі.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду заявою про розгляд справи за їх відсутності, заяву підтримали та не заперечували проти її задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_5 , батьками малолітньої дитини вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (а.с.11 копія свідоцтва про народження). Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України за №4 від 14.03.2014, відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України за вказівкою матері дитини.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 12.09.2023, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12 копія свідоцтва про смерть).

Частиною першою та другою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою.

Як встановлено ОСОБА_4 , факт батьківства якого просить встановити заявниця відносно свого сина, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Як встановлено судом, при державній реєстрації народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , орган державної реєстрації керувався частиною першою ст.135 СК України.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 за №3 визначено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Із належних доказів судом встановлено, що заявник є особою, яка має право звертатись із вказаною заявою, оскільки є матір`ю дитини, а також те, що відомості про батька дитини в актовому записі про її народження внесені за вказівкою матері.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за №3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).

Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Отже, питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Але передумовою звернення до суду в справах про встановлення батьківства є, зокрема, наявність кровного споріднення між особою, яку заявник просить визнати батьком, і дитиною.

Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням ст.89 ЦПК України, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації №3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень ч. 2, ч. 3 ст. 89 ЦПК України.

Висновком експерта №1264-МГ від 03.07.2024 визначено, що вірогідність того, що померлий ОСОБА_4 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999%.

З огляду на викладене, суд дійшов переконання щодо наявності підстав для задоволення заяви.

Відповідно до ст. 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків; якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою; батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ; спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Згідно із ч. 1 ст. 147 СК України по батькові дитини визначається за іменем батька.

Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Оскільки заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, відповідно мають бути внесені зміни до актового запису про народження малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 15, 76, 81, 89, 247, 293, 315, 319, 354-355, ЦПК України, суд -

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , відносно малолітньої доньки заявника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Прізвище, ім`я, по батькові, дату народження та місце народження дитини - залишити без змін.

Внести зміни до актового запису №245 про народження, складеного 14 березня 2014 року Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, вказавши в графі «Відомості про батька» - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 24 липня 2024 р.

Суддя Д.М. Ніколенко