ПОСТАНОВА

іменем України

11 липня 2024 року м. Кропивницький

справа № 383/50/24

провадження № 22-ц/4809/996/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Карпенка О.Л.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Бобринецький відділ державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2024 рокуу складі судді Адаменко І.М.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Бобринецький відділ державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позову вказала, що 07 листопада 2014 року між нею на відповідачем було укладено шлюб, на даний час шлюб не розірвано. Від шлюбу у них є неповнолітні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після фактичного припинення шлюбних відносин діти проживають з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні. Вказує, що відповідно lj рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області №383/1249/21 від 24 лютого 2022 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з 23 грудня 2021 року і до досягнення повноліття ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а далі у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з 05 грудня 2025 року і до досягнення повнолітня ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а далі аліменти на утримання ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з 08 січня 2037 року і до досягнення повноліття ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 . 04 квітня 2022 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області видано виконавчий лист №383/1249/21 про стягнення аліментів. Однак, відповідач тривалий час офіційно не працює та належно не виконує свої обов`язки по сплаті аліментів, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів на утримання дітей за період з 25 грудня 2021 року по 30 листопада 2023 року в розмірі 54172, 43 грн, тому звернулася до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей у розмірі 54172, 43 грн.

Заочним рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2024 рокупозов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 25 грудня 2021 року по 30 листопада 2023 рік у розмірі 54172,43 грн 43 коп. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 листопада 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб Бобринецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис 65 (а.с.16).

Від шлюбу сторони мають дітей - дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане повторно Бобринецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 11 серпня 2021 року, актовий запис 2, та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане повторно Бобринецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 11 серпня 2021 року, актовий запис 65 (а.с.14,15).

Як свідчить довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, видана Кетрисанівською сільською радою Кропивницького району Кіровоградської області 22 листопада 2023 року за №1.1-17/531/1, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з дітьми - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24 лютого 2022 року по справі №383/1249/21 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з 23 грудня 2021 року і до досягнення повноліття ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а далі в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з 05 грудня 2025 року і до досягнення повнолітня ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а далі аліменти на утримання ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з 08 січня 2037 року і до досягнення повноліття ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Рішення набрало законної сили 01 квітня 2022 року (а.с.17-20).

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 23 червня 2022 року ВП №69287452, виданою старшим державним виконавцем Бобринецького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ісаковою Н.Ю. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №383/1249/21, виданого 04 квітня 2022 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за рішенням про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей (а.с.21-22).

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, виданим Бобринецьким відділом державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 01 грудня 2023 року за №1224, на примусовому виконанні виконавчого листа №383/1249/21 заборгованість по аліментам боржника ОСОБА_2 за період з 25 грудня 2021 року по 30 листопада 2023 рік становить 54172,43 грн (а.с.23-25).

Відповідно до довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів виданої Бобринецьким відділом державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 01 грудня 2023 року за №6985 у боржника ОСОБА_2 станом на 30 листопада 2023 року наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 54172,43 грн (а.с.26).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Абзацом першим частин першої-другої статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання.

Її завдання полягає у сприянні належного виконання зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц.

У справі № 333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і вважала, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Аналогічний правовий висновок сформульовано також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18).

Згідно з ч.ч.1-2 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Пленум Верховного Суду України у п. 22 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів.

Оскільки заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини ОСОБА_2 є підстави для стягнення з нього на користь отримувача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів з грудня 2021 року по листопад 2023 року складає 183191,19 гривень. Враховуючи вимоги ст.196 СК України, за якою сума пені не може перевищувати 100% заборгованості, неустойка за прострочення сплати аліментів складає 54172,43 гривень.

Ухвалюючи рішення у справі, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин справи, встановивши наявність вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, суд обґрунтовано вважав, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з вини боржника, що є обов`язковою умовою та підставою нарахування пені з аліментів і дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 54172,43 грн.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають обставинам справи і ґрунтуються на вимогах закону. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а заочне рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а заочне рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 березня 2024 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

О.Л.Карпенко