Справа № 404/7092/23
Номер провадження 2/404/1611/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Мохонько В.В.,

за участі секретаря Галушко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року позивач звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16.10.2013 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

17.10.2013 року видано виконавчий лист та 05.11.2013 року старшим державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Вказує, що до теперішнього часу відповідач аліменти не сплачує, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 01.08.2023 року у розмірі 266 996, 91 грн.

Обрахований позивачем розмір пені станом на липень 2023 року становить 543 018,75 грн.

Крім того, просить врахувати положення ч.1 ст. 196 СК України, що пеня не може бути більша 100% від заборгованості по аліментах, тому розмір неустойки пені становить 266 996,91 грн.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.09.2023 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено до розгляду.

15.11.2023 року ухвалами Кіровського районного суду м. Кіровограда у задоволенні клопотання представника відповідача щодо зупинення провадження - відмовлено повністю та витребувано від Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином завірену копію матеріалів виконавчого проваджень ВП № 40541052.

На виконання вимог ухвали суду від Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 01.11.2023 року надійшли витребувані документи.

В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, представник позивача через систему «Електронний суд» сформувала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача через канцелярію суду подав заяву про проведення засідання у його відсутності та просив в порядку ч.2 ст. 196 СК України зменшити розмір неустойки у зв`язку з тим, що на утриманні відповідача є ще одна дитина на яку стягуються аліменти.

За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє, із наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 18.03.2011 року серії НОМЕР_1 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоукраїнського району управління юстиції у Кіровоградській області.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 1/3 частину всіх видів його заробітку (доходу) як аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, розпочавши стягнення з 01 жовтня 2013 року, і до досягнення сином повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області виправлено описку допущену у резолютивній частині рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16.10.2013 року по справі №396/2793/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, вказавши: до досягнення сином повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Постановою старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції від 05.11.2013 року було відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого документу ВП №40541052.

За розрахунком державного виконавця заборгованість відповідача зі сплати аліментів по виконавчому листу № 396/2793/13-ц станом на 01.08.2023 року становить 266 996,91 грн., яку і просить стягнути позивач з відповідача на свою користь.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Для вирахування розміру пені позивач користувався правилом про те, що стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

Еp=(A1 х 1% х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+……….(An х 1% х Qn), де:

Еp - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Застосований позивачем спосіб нарахування розміру неустойки відповідає вище наведеним правовим висновкам, отже, суд приймає до уваги розрахунок пені позивача, розмір якої на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по виконавчому провадженню №540541052 від 05.11.2013 року за період з 01.07.2020 року по 31.07.2023 року становить 543 018,85 грн.,

Представник відповідача у своїй заяві просив зменшити розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, оскільки на його утриманні перебуває дитина на яку відповідач сплачує аліменти.

Так, судом встановлено, що батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є відповідач.

Згідно з ч.1, 2 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) викладено висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідачем не спростовано, що прострочення сплати аліментів виникло з його вини, будь-яких належних та допустимих доказів щодо наявності підстав для зменшення розміру неустойки з урахуванням матеріального або сімейного стану платника аліментів суду не надано.

Відповідач обізнаний про зобов`язання сплати аліментів, йому відомо про відкрите виконавче провадження та він зобов`язаний сплачувати аліменти відповідно до рішення суду, однак, вказані зобов`язання ним не виконувалися, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

Судом з`ясовано, що сума заборгованості відповідача зі сплати аліментів по ВП №40541052 станом на 01.08.2023 року становить 266 996,91 грн. тому у відповідності до вимог ст.196 СК України сума пені за несвоєчасну сплату аліментів не може перевищувати 100% заборгованості.

За вказаного, позовні вимоги підлягають до задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 2 669,97 грн.

Керуючись ст. 4,10-13, 76-81, 258-265 ЦПК України, ст. 196 СК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.07.2020 року по 31.07.2023 року в розмірі 266 996,91 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 2 669,97 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст судового рішення складено 17.07.2024 року.

Суддя

Кіровського районного суду

м. Кіровограда Віталіна .МОХОНЬКО