Справа № 372/3593/21
Провадження № 2-955/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2024 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Зінченко О.М.

при секретарі Григор`євій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Сенс Банк» (попереднє найменування АТ «Альфа-Банк») до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що 26.06.2008 року між закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є позивач АТ «Сенс банк», та ОСОБА_2 , третьою особою по справі, було укладено кредитний договір №490080134. Відповідно до даного договору останній отримав кредитні кошти в розмірі 49998,96 доларів США, які зобов`язувався повернути до 26.06.2015 року зі сплатою 14,99%. Цього ж дня між банком та відповідачем, ОСОБА_3 було укладено договір поруки на забезпечення кредитного договору. 04 листопада 2014 року, в зв`язку з неналежним виконанням третьою особою своїх обов`язків, позивач звернувся до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській Фінансовий Союз», який своїм рішенням по справі №3384-1/1032/14 стягнув заборгованість по кредитному договору в сумі 1550224,02. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 квітня 2015 року на виконання Рішення Третейського суду було видано виконавчий документ про стягнення коштів. Станом на 18 грудня 2020 року заборгованість за кредитним договором складає 45885,34 долара США, 24478,10 доларів США за відсотками. Виходячи з того, що на момент отримання кредитних коштів відповідач перебувала у шлюбі з третьою особою, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 20000 доларів США та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, але подав письмове клопотання, що позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити без участі представника АТ «Сенс банк».

Відповідач, подавши відзив на позовну заяву вказав, що дійсно між позивачем та третьою особою був укладений кредитний договір, який був забезпечений договором поруки. Третя особа взяті на себе зобов`язання не виконувала, а тому позивач неодноразово звертався до суду. 11 серпня 2014 року рішенням Обухівського районного суду Київської області по справі №372/1600/14-ц було відмовлено у задоволенні позову позивачу до відповідача про стягнення коштів. Позивач отримавши відмову у позові звернувся до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській Фінансовий Союз», який своїм рішенням по справі №3384-1/1032/14 стягнув з мене заборгованість по кредитному договору в сумі 1550224,02. Виходячи з цього позивач вже звертався про стягнення з відповідача коштів двічі в суд загальною юрисдикції та третейського суду, а це вже його трете звернення, що свідчить про безпідставність вимог позивача. Зауваження щодо спільності кредитних коштів на думку позивача є безпідставним, а тому просить в позові відмовити повністю.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Кулінінченко Г.В. не з`явився, але подав письмове клопотання, що просить розгляд справи проводити за їх відсутності, в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, заяв та клопотань до суду від нього не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.06.2008 року між закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_2 , третьою особою по справі, було укладено кредитний договір №490080134. Відповідно до даного договору останній отримав кредитні кошти в розмірі 49998,96 доларів США, які зобов`язувався повернути до 26.06.2015 року зі сплатою 14,99%. (а.с.5-8 т.1)

26.06.2008 року між банком та відповідачем, ОСОБА_3 було укладено договір поруки на забезпечення кредитного договору. (а.с.9-11 т.1)

11.08.2014 року рішенням Обухівського районного суду Київської області по справі №372/1600/14-ц було відмовлено у задоволенні позову позивачу до відповідача про стягнення коштів. (а.с.164-165 т.1)

04.11.2014 року, в зв`язку з неналежним виконанням третьою особою своїх обов`язків, позивач звернувся до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській Фінансовий Союз», який своїм рішенням по справі №3384-1/1032/14 стягнув заборгованість по кредитному договору в сумі 1550224,02 грн.

30.10.2015 року ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 квітня 2015 року на виконання Рішення Третейського суду було видано виконавчий документ про стягнення коштів.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

За змістом статті 1067 ЦК України, договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виходячи з цього є встановленим та таким, що не підлягає доказуванню, щ між позивачем та третьою особою був укладений кредитний договір.

Відповідач була поручителем по виконанню кредитного договору, що також є встановленим та таким, що не підлягає доказуванню.

Позивач неодноразово звертався про стягнення кредитних коштів з відповідача, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

На підставі ст.71 Сімейного кодексу України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Як роз`яснено в п.п.23,24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з?ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст.69-72 Сімейного кодексу України та ст.372 Цивільного кодексу України.

Статтею 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, але в порушення вищевказаних обставин позивач належними та допустимими доказами не довів, що кошти в розмірі 20000 доларів США є коштами, які є спільним майном відповідача та третьої особи.

Виходячи з цього суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову повністю.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.4,10,76,81,259,264-265,268,273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Акціонерного товариства "Сенс Банк» (попереднє найменування АТ «Альфа-Банк») до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Зінченко