УХВАЛА

22 липня 2024 року

м. Київ

справа № 130/1236/24

провадження № 61-9223ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 04 червня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» про відшкодування моральної шкоди за порушення умов договору та

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача 100 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

29 квітня 2024 року ухвалою Жмеринського районного суду Вінницької області відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження в справі.

04 червня 2024 року постановою Вінницького апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Жмеринського районного суду Вінницької області від 29 квітня 2024 року залишено без змін.

20 червня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового звязку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Вінницького апеляційного суду

від 04 червня 2024 року, в якій просить її скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Касаційний суд вважає, що у відкритті касаційного провадження в справі необхідно відмовити, з огляду на таке.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним й обґрунтованим.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним й не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України визначено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що скарга є очевидно необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваної постанови апеляційного суду.

Позиція Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить, що основною складовою права на суд є право доступу, у тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтями 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в цій справі ОСОБА_1 пред`явив позов до ТОВ «Енера Вінниця» про відшкодування моральної шкоди за порушення умов договору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що після оголошення постанови про відмову в задоволенні позову з підстав недоведення обставин, на які посилався ОСОБА_1 , у справі № 130/3245/23, ним було зібрано та надано відповідні докази.

Вказані обставини стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду із цим позовом, в якому він просив за невиконання вимог укладеного договору. Порушення відповідачем статті 28 Конституції України про право особи на честь та гідність, неможливості жити в 75-річному віці без постачання електричної енергії з лютого 2020 року, незаконне вимагання з нього оплати за електричну енергію, стягнути з відповідача 100 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виснував, що питання наявності чи відсутності договірних відносин між ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» (далі - ТОВ «Енера Вінниця»), питання виконання умов договору між сторонами і питання умов надання послуг відповідачем на підставі договору про постачання електричної енергії були предметом судового розгляду в справах № 130/2553/19, № 130/893/20,

№ 130/1858/21, № 130/2166/21, № 130/2539/21. У цих справах сторони були вправі надавати докази на підтвердження своїх вимог чи заперечень.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відсутність у позивача юридичної можливості спростувати фактичні обставини справи поза межами процесу, де ці питання були розглянуті, є легітимним обмеженням, покликаним забезпечити юридичну визначеність у застосуванні норм процесуального права. Таке обмеження не шкодить суті права на доступ до суду та є пропорційним визначеній меті. Остання досягається гарантуванням того, що ці питання мав вирішити суд у цивільному провадженні в справах № 130/2553/19, № 130/893/20,

№ 130/1858/21, № 130/2166/21, № 130/2539/21, які були розглянуті як у суді першої інстанції, так і в апеляційному порядку, та рішення в яких набрали законної сили.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив дослідити існування договірних відносин з приводу споживання електроенергії та умови такого споживання, встановлення факту невиконання

(не належного виконання) умов договору постачання електричної енергії, протиправність дій чи бездіяльності відповідача ТОВ «Енера Вінниця», а також завдання йому моральної шкоди.

Натомість місцевий суд, дослідивши справи № 130/2553/19, № 130/893/20,

№ 130/1858/21, № 130/2166/21, № 130/2539/21, встановив, що питання наявності чи відсутності договірних відносин між ОСОБА_1 та ТОВ «Енера Вінниця», питання виконання умов договору між сторонами і питання умов надання послуг відповідачем позивачеві на підставі договору про постачання електричної енергії були предметом судового розгляду в останніх і саме в цих справах сторони були вправі надавати докази на підтвердження своїх вимог чи заперечень, в зв`язку з чим, на думку колегії суддів правомірно виснував про те, що позов у цій справі спрямований на створення штучних підстав для перегляду судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, в справі 130/2166/21.

Вказане також безумовно підтверджується і самою позицією позивача, який в апеляційній скарзі зазначив, що поданий позов є копією позову в справі

№ 130/3245/23 в якій постановою Вінницького апеляційного суду від 17 квітня

2024 року вказано на його недоліки.

Законним і обґрунтованим є висновок апеляційного суду про залишення без змін ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження в справі з підстав, що заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства, оскільки заявлені позивачем вимоги були предметом розгляду в іншій справі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30 червня 2020 року в справі №333/6816/17 звернула увагу на те, що приписи «суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України), «суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосуються як позовів, які не можна розглядати за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (див. аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені, зокрема, в постановах від 13 червня 2018 року в справі № 454/143/17-ц (пункт 59),

від 21 листопада 2018 року в справі № 757/43355/16-ц (пункти 42, 66), від 13 березня 2019 року в справі № 331/6927/16-ц (пункт 37), від 20 березня 2019 року в справі

№ 295/7631/17, від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц (пункт 36),

від 18 вересня 2019 року в справі № 638/17850/17 (пункт 5.30), від 8 листопада

2019 року в справі № 910/7023/19 (пункт 6.20), від 18 грудня 2019 року в справі

№ 688/2479/16-ц (пункт 30), від 26 лютого 2020 року в справі № 1240/1981/18 (пункт 30), від 28 квітня 2020 року в справі № 607/15692/19 (пункт 45)).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов, за яких суд повноважний розглядати позовну заяву. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Наведені в касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди заявника з оскаржуваним судовим рішенням та правильність висновків суду не спростовує.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення вбачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним й не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

У постанові від 27 жовтня 2020 року в справі № 127/18513/18 (провадження

№ 14-145цс20) Велика Палата Верховного Суду вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що спосіб, у який застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), пункти 37, 38 рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Керуючись частиною четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 04 червня

2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» про відшкодування моральної шкоди за порушення умов договору.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

І .В. Литвиненко

Є. В. Петров