Справа № 161/8993/23
Провадження № 2/161/2762/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2024 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Гриня О. М.,

за участю секретаря судового засідання Жежерун Д.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Носкова О.М.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визначення незаконними, рішень дій та бездіяльності, стягнення моральної шкоди, стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій,-

В С Т А Н О В И В:

01 червня 2023 року позивач звернувся до суду з цим позовом до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Згідно відритих відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 05 травня 2023 року найменування відповідача змінилося на Відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 лютого 2021 року він отримав смс повідомлення про блокування його карткового рахунку. В подальшому він звернувся до банківської установи, де з`ясував, що арешт був накладений державним виконавцем відповідача.

Позивач вважає протиправними дії відповідача, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження не була підписана державним виконавцем, арешт на його кошти накладений до отримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження.

Також вказує, що не отримував постанову Волинського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року, яким з нього була стягнута сума судового збору, а також посилається на пропуску строк для пред`явлення вказаного документу до примусового виконання.

Посилаючись на вищевикладене позивач просить суд:

1) визнати незаконними рішення, дії та бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби в місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) у виконавчому провадження №64582920 (без конкретизації, які саме дії, рішення та бездіяльність мається на увазі);

2) стягнути з Державної виконавчої служби в місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 50 000,00 грн. як відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, дією та бездіяльністю, як органом державної влади;

3) стягнути з Державної виконавчої служби в місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь позивача 631,44 грн. утримання з його пенсії, як борг, витрати на проведення виконавчих дій та виконавчий збір.

У письмовому відзиві відповідач позовні вимоги заперечив.

Заслухавши присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою Волинського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року №161/10274/20, стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420,40 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

На виконання вищенаведеної постанови, Луцьким міськрайонний судом Волинської області 20 листопада 2020 року був виданий виконавчий лист.

Згідно матеріалів виконавчого провадження, а також матеріалів цивільної справи №161/10274/20, виконавчий лист був направлений до примусового виконання супровідним листом від 20 листопада 2020 року.

Постановою головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції віл 22 лютого 2021 року ВП №64582920, відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Постановою державного виконавця від 22 лютого 2021 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику.

Постановою державного виконавця від 22 лютого 2021 року стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 42,04 грн.

Постановою державного виконавця від 22 лютого 2021 року визначено для боржника розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у 169,00 грн.

Постановою державного виконавця від 12 квітня 2021 року звернуто стягнення на пенсію боржника

Постановою державного виконавця від 19 липня 2021 року, у зв`язку з повним виконанням виконавчого документу, знято арешт з рахунків боржника.

Постановою державного виконавця від 19 липня 2021 року виконавче провадження закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

В першу чергу суд звертає увагу не неконкретизованість позовних вимог позивача. У прохальній частині позову позивач не вказує, які конкретно дії, рішення чи бездіяльність відповідача він просить суд визнати незаконними. Мотивувальна частина позову також не містить конкретних вимог, а складається із опису позивачем ходу виконавчого провадження та його міркувань з приводу цього.

Вказане унеможливлює для суду встановити, які ж саме дії відповідача оскаржує позивача, та у зв`язку з якими ж саме діями йому завдана моральна шкода.

Основні тези позивача можливо узагальнити до заперечення ним обґрунтованості накладеного арешту на його дохід у вигляді пенсії та картковий рахунок, а також стосовно пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

З приводу дотримання строків пред`явлення виконавчого документу суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

З матеріалів справи слідує, що постанова Волинського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року набрала чинності того ж дня, а пред`явлена до примусового виконання супровідним листом на адресу органу ДВС 20 листопада 2020 року, тобто, у тримісячний строк, встановлений законом.

Зволікання державним виконавцем із відкриттям виконавчого провадження не свідчить про те, що виконавчий документ був пред`явлений стягувачем з порушенням встановлених строків.

Що стосується доводів позивача про порушення строків винесення та направлення процесуальних документів у виконавчому провадженні, то згідно абзацу 3 частини п`ятої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження», порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Отже, саме по собі порушення строків винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на рахунки боржника та інших процесуальних рішень, не свідчить про їх незаконність.

Стосовно доводів боржника про безпідставність накладеного арешту на його рахунки, а також звернення стягнення на пенсію, то суд зазначає, що відповідно до абзацу 3 частини другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

У даному випадку постанова про арешт майна боржника була накладена одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, що відповідає вимогам закону та спрямоване на реальне виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Доводи боржника про те, що арешт на його кошти був можливий лише після фактичного отримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке таких положень не містить.

Всі інші доводи боржника ґрунтуються на власному тлумаченні ним норм чинного законодавства та спрямовані на уникнення від виконання судового рішення, яке набрало законної сили та яким з нього був стягнутий судовий збір.

Отже, оскільки судом встановлене дотримання строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, а також обґрунтованість накладеного арешту на кошти боржника, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання незаконними дії, рішень та бездіяльності державного виконавця не підлягають до задоволення.

Оскільки суд відмовив у задоволенні основної вимоги про визнання незаконними дії, рішень та бездіяльності, слід відмовити у задоволенні похідних вимог про стягнення моральної шкоди та стягнутих у ході виконавчого провадження коштів.

Керуючись ст.265 ЦПК України

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визначення незаконними, рішень дій та бездіяльності, стягнення моральної шкоди, стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Перший відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (43021, м. Луцьк, вул. Винниченка, 27а, );

Повний текст рішення виготовлено та підписано 22 липня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Олександр ГРИНЬ