Справа № 676/2975/24
Номер провадження 2/676/1639/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ(заочне)

15 липня 2024 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді Вдовичинського А.В.,

секретаря судового засідання Мазуркевич О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кам`янець-Подільський справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» 30.04.2024 р. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 28.01.2023 р. між товариством та відповідачем за допомогою Веб-сайту (navse/in/ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1147-3469. Як вбачається із змісту договору, разом із Правилами відкриття споживчої лінії(надання споживчих кредитів), Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений. У відповідності до норм ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію». На виконання вимог законодаства відповідачу було надано наступний одноразовий ідентифікатор A7458 для підписання Кредитного договору 1147-3469 від 28.01.2023 р., підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 10 000,00 грн.; строк кредитування 300 днів; базовий період 18 днів; знижена % ставка 2,50 % в день; стандартна % ставка 3,00 % в день. Звертають увагу суду, що Відповідач в загальній кількості чотири рази здійснював оформлення кредитних відносин з Позивачем, попередні кредитні договори були погашені, що додатково доводить обізнаність відповідача з процедурою оформлення та виконання Кредитного договору. В подальшому, Відповідач всупереч умовам Кредитного договору, ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив вищезазначені умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит Кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед Кредитодавцем за Кредитним договором навіть після спливу строку кредитування встановленого умовами Кредитного договору. Станом на 20.03.2024 року, загальний розмір грошових вимог кредитодавця до відповідача, які виникли на підставі Кредитного договору (сума кредиту і процентів), становить: 91601,25 гривень, що складається з: прострочена заборгованість за кредитом 9 750,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 81851,25 гривень. Разом з тим кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосувати до позичальника Програми лояльності, а саме часткове списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 46101,25 грн. за умови погашення позичальником заборгованості за кредитним договором в розмірі 45 500,00 грн. Позивач просить суд винести рішення яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 45 500,00 грн. за кредитним договором, в т.ч.: заборгованість по кредиту 9 750,00 грн., заборгованість по процентам 35 750,00 грн., та 2 422,40 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечив щодо винесення заочного рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи неодноразово повідомлявся судовими повістками по місцю реєстрації, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Суд вважає за можливе розгляд справи провести без його участі, на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив позивач в своїй заяві до суду.

Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

28.01.2023 р. ОСОБА_1 уклала та підписала Договір про відкриття кредитної лінії №1147-3469 з ТОВ «Укр Кредит Фінанс», загальний розмір кредиту 10 000,00 грн.(п.4.1 договору), строк кредитування 300 днів(п.4.8); базовий період 18 днів(п.4.4); знижена % ставка 2,50 % в день(п.10.1); стандартна % ставка 3,00 % в день(п.4.6), що підтверджується наданою позивачем копією договору (а.с.9-14).

Кредитний договір з відповідачем було укладено у відповідності до норм ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію». Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. На виконання зазначених вимог, відповідачу було надано наступний одноразовий ідентифікатор A7458, для підписання Кредитного договору №1147-3469 від 28.01.2023 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.

Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, що підтверджується Довідкою про перерахування суми кредиту №1147-3469 від 28.01.2023 р. (а.с.30) згідно якої відповідач отримав суму кредиту у розмірі 10 000,00 гривень.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, у встановленому договором розмірі, однак відповідач від виконання своїх зобов`язань ухиляється.

Відповідач, порушив умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит позивачу, не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед позивачем за Кредитним договором навіть після спливу строку кредитування встановленого умовами Кредитного договору.

Станом на 20.03.2024 р. розмір заборгованості відповідача перед позивачем на підставі Кредитного договору складає 91 601,25 гривень, що складається з: прострочена заборгованість за кредитом 9 750,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 81 851,25 гривень, що підтверджується Довідкою позивача(розрахунок заборгованості (а.с.31-33). Із змісту зазначеної довідки вбачається, що нарахування відсотків відповідачу було проведено згідно умов укладеного договору за ставкою 2,5% за 36 днів, за ставкою 3,0% за період з 05.03.2023 р. по 23.11.2023 р. за 264 днів, відповідачем в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору було сплачено 4500,00 грн. 13.02.2023 р.

Дані правовідносини регулюються нормами ЦК України та ЗУ «Про захист прав споживачів». Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст.4 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 215ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6ст.203 цього Кодексу.

Частинами 1, 3ст.203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно із ч. 2 ст.11 Закону №1023-XII, цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

За змістом ст.1 ЗУ «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

При цьому, відповідачем не надано суду жодного належного доказу, який би підтверджував та доводив обставини ненадання позивачем інформації про умови кредитування та на підтвердження того, що оспорений договір є несправедливим.

Судом встановлено, що відповідачу було надано наступний одноразовий ідентифікатор A7458, для підписання Кредитного договору 1147-3469 від 28.01.2023 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів, на підставі викладеного відповідач був ознайомлений з умовами кредитного договору, строками погашення та розміром процентної ставки за кредитним договором.

Факт отримання відповідачем грошових коштів у сумі 10 000,00 грн. підтверджується наданими у якості доказів матеріалами - Довідкою про перерахування суми кредиту (а.с.30), довідкою АТ КБ «Приватбанк»(а.с.25).

Таким чином, встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами. Укладений з позивачем кредитний договір відповідачем не оспорено. Розмір заборгованості визначений позивачем в розрахунку заборгованості відповідачем не спростовано. Позивачем пред`явлено до стягнення заборгованість по кредитному договору в розмірі 45 500,00 грн., в т.ч.: заборгованість по кредиту 9 750,00 грн., заборгованість по відсоткам 35 750,00 грн., тобто в межах наявної заборгованості по договору яка складала станом на 20.03.2024 р. 91 601,25 гривень, в т.ч.: прострочена заборгованість за кредитом 9 750,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 35 750,00 гривень, що підтверджується Довідкою позивача(розрахунок заборгованості (а.с.31-33). Розмір заборгованості відповідачем не спростовано.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення оскільки вимоги позивача підтверджені належними та допустимими доказами.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.13, 76, 81, 141, 263-265, 268, 280 ЦПК України, ст.ст.6, 16, 549-551,610,611,627,629,1048-1050,1054-1055 ЦК України,-

ухвалив:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (; місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, буд. 26 офіс 407, м.Київ): заборгованість за кредитним договором № 1147-3469 від 28.01.2023 р. в розмірі 45 500,00 грн., в т.ч.: заборгованість по кредиту 9 750,00 грн., заборгованість по відсоткам 35 750,00 грн.; 2422,40 грн. судового збору.

Відповідач має право подати до суду заяву про перегляд заочного рішення в порядку встановленому ст.ст.284-285 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На рішення позивачем може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 17.07.2024 р.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Вдовичинський А.В