ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/3310/23 Номер провадження 22-ц/814/1186/24Головуючий у 1-й інстанції Вірченко О.М. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.,

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30 жовтня 2023 року у складі судді Вірченко О. М.

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому посилаючись на факт прострочення боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 26.01.2019 та наявність заборгованості, яка виникла станом на 23.08.2023 у сумі 36 435,01 грн і складається із: заборгованості за кредитом - 29 447,04 грн та заборгованості за відсотками за користування кредитом - 6 987,97 грн, просив про стягнення з відповідача вказаної заборгованості та 2 684 грн судових витрат.

Позов мотивовано тим, що 26.01.2019 між сторонами укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами цього договору позичальник отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Проте, своїх зобов`язань за кредитним договором відповідач належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась вказана заборгованість.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30 жовтня 2023 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.01.2019 в розмірі 29 447,04 грн та судові витрати у розмірі 2 169,23 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що фактично отримані позичальником кошти підлягають поверненню банку, в іншій частині відсутні підстави вважати, що сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору.

Не погодившись з вказаним рішенням в частині відмови у стягнення процентів за кредитом, представник АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу та, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неналежну оцінку доказів у справі, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити, в іншій частині рішення залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідач підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг шляхом підтвердження через Приват24, таким чином сторони письмового узгодили істотні умови кредитування, в тому числі і розмір процентної ставки.

Вказує, що станом на 05.09.2020 відповідачем було погашено борг в повному обсязі, в тому числі і нараховані до цієї дати відсотки, а після 07.09.2020 відповідач була ознайомлена з розміром процентної ставки, оскільки підписала нову анкету-заяву, яка містила розмір ставки та порядок нарахування процентів.

Зазначає, що судом не було враховано висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 26.10.2022 у справі № 334/2492/21 та від 26.05.2021 у справі № 941/668/20 стосовно того, що в разі не подання відповідачем заперечень на позов у суду відсутні підстави застосовувати положення постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 по справі № 342/180/17, а також відсутні підстави вважати, що відповідач не був ознайомлений з умовами кредитування, в тому числі і розміром процентної ставки.

Вважає, що суд порушив порядок, встановлений для вирішення питання, допустив однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставина справи, не встановив дійсних прав та обов`язків сторін, які випливають з кредитного договору.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується та у відповідності до вимог частини першої статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина тринадцята статті 7 ЦПК України).

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що відповідач ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву № б/н від 26.01.2019, уклавши з позивачем кредитний договір, на підставі якого банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді відновлювального кредитного ліміту на платіжну картку, який неодноразово змінювався, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, який в умовах дії воєнного стану продовжено на 2,5 роки (913 днів).

При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що на підставі статті 634 ЦК України приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», що розміщені на офіційному сайті Банку в мережі інтернет https://privatbank.ua та які разом з пам`яткою клієнта та Тарифами становлять договір банківського обслуговування.

Свої зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 23.08.2023 виникла заборгованість за кредитом у сумі 29 447,04 грн, на яку позивачем за період з 26.01.2019 по 29.08.2023 нараховано проценти у сумі 6 987,97 грн, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості та випискою за вказаним кредитним договором.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом частини першої статті 1048, частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відмовляючи у стягненні з відповідача процентів за користування кредитом, суд першої інстанції послався на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, які ґрунтуються на тому, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Натомість у цій справи, яка переглядається апеляційним судом, відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, заперечень проти позову суду не надала.

Підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг у ПриватБанку, ОСОБА_1 відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодилася на такі умови кредитування та взяла на себе відповідні зобов`язання, у тому числі зі сплати процентів за кредитом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції вийшов за межі вимог частин першої, другої, п`ятої статті 12, частин першої, третьої статті 13 ЦПК України, оскільки спростував доводи позивача щодо наявності договірних відносин між сторонами в частині процентів за користування кредитом за відсутності будь-яких заперечень відповідача з приводу укладення кредитного договору та його умов, а також неправильно застосував правові висновки Великої Палати Верховного Суду за обставин, які не є подібними спірним правовідносинам, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нового судового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом у розмірі 6 987,97 грн.

Відповідно до вимог частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України, ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд відповідно змінює розподіл судових витрат, які покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позовної заяви позивачем було сплачено 2 684 грн судового збору. Оскаржуючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку лише у частині позовних вимог, АТ КБ «ПриватБанк» сплатив 4 026 грн судового збору, що дорівнює 150% від ставки судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Проте частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Отже, за подання апеляційної скарги позивач мав сплатити 772,16 грн судового збору - пропорційно частині оспорюваних сум.

Таким чином до розподілу між сторонами за результатами апеляційного перегляду колегією суддів береться сума 3 456,16 грн необхідних витрат позивача зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, яка покладається на відповідача.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір» у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

За відсутності у матеріалах справи відповідного клопотання позивача колегія суддів наразі позбавлена можливості вирішити це питання.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30 жовтня 2023 року в частині відмови у стягненні процентів за кредитом скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості по процентах за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 26 січня 2019 року задовольнити.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» 6 987,97 грн процентів за користування кредитом.

Змінити розподіл судових витрат. Стягнути ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» 3 456,16 грн понесених судових витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

В іншій частині рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна