САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1452/24
Провадження №2/726/275/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16.07.2024 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Асташева С. А.,

з участю секретарів судових засідань Попович Ю.І., Сківернічук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу № 726/1452/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментівв твердій грошовій сумі,

У С Т А Н О В И В:

Садгірським районним судом м. Чернівці 30.05.2024, засобами поштового зв`язку, отримано позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у якій позивачка просить суд постановити рішення яким стягувати із ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , 2017 року народження, в твердій грошовій сумі 4 000 грн щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття.Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вказує, що із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який наразі розірвано, а також, що від шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає із нею та перебуває на її утриманні.

Також зазначає, що самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечувати та виховувати малолітнього сина, однак високі ціни на електроенергію, газ, продукти харчування та предмети першої необхідності не дають можливість самостійно забезпечити потреби дитини на належному рівні. Вказує, що у середньому витрати на утримання дитини становлять 8000 грн щомісячно, а оскільки відповідач добровільно допомоги не надає, з посиланням на відповідні норми та оскільки відповідач є здоровою та працездатною особою, займається міжнародними перевезеннями, немає на утриманні інших дітей та осіб, просить задовольнити позов.

Відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_2 до суду не надходив.

Вказаний вище позов отриманий судом 30.05.2024 поштою (поданий до відправки на пошту 29.05.2024) та того ж дня, згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, переданий на розгляд головуючого судді Асташева С.А.

Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 30.05.2024, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача у справі, вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 18 червня 2024 року та у зв`язку із неявкою сторін та ненадходженням відзиву у справі відкладено на 04.07.2024.

У судове засідання позивач не з`явилася, проте скерувала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (в тому числі відповідно до положень ст.ст.128-131 ЦПК України, що підтверджується оголошенням про виклик відповідача, розміщеного на офіційному сайті Судової влади України), у судове засідання не з`явився, жодних клопотань та відзиву не скерував, поважних причин неявки не повідомив.

Статтею 280 ЦПК України передбачається, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за наявності для того відповідних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо, відповідно до положень Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши письмові матеріали справи та наявні у них докази, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 01.12.2021 у справі № 726/1800/21, розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який був зареєстрований 08.11.2017 Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис № 2395 (а.с.15).

Згідно із даних копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області 08 листопада 2017 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Чернівці, про що складено відповідний актовий запис № 2661, а його батьками є ОСОБА_1 (позивач у справі) та ОСОБА_2 (відповідач у справі) (а.с.12).

Відповідно до даних Витягу з Реєстру територіальної громади № 2024/003278677 від 02.04.2024 ОСОБА_3 , 2017 року народження проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).

Також суду надано Витяг № 606009 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, згідно із відомостями якого ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення аліментів, суд виходить із таких правових норм.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно із ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ч. 3 ст. 11, ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 27 Конвенції про право дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі положеннями статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Пунктом 17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»№3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Розмір аліментів установлюється судом, виходячи з обставин кожної конкретної справи, та може бути визначений у частці від доходу або твердій грошовій сумі (ст.ст.183, 184 СК України).

Станом на 2024 рік такий мінімальний гарантований розмір аліментів, для дітей віком від 6 до 18 років, становить 1598,00 грн.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У 2024 році, для дітей віком від 6 до 18 років прожитковий мінімум становить 3196 гривень.

Статтею 184 СК України, передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Крім того, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 192 СК України).

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Суд враховує при вирішенні позову те, що обов`язок по утриманню дитини лежить на обох батьків, а тому як мати, так і батько повинні нести витрати для забезпечення потреб дитини.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Тобто перебування батьків у шлюбі або його розірвання не впливає на обов`язок батьків утримувати дитину.

Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, вказані обставини лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Так, при визначенні розміру аліментів в даному випадку, суд враховує факт проживання сина із матір`ю та, відповідно, перебування дитини на її утриманні (що підтверджено матеріалами справи та не заперечено відповідачем); вік дитини; вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я дитини та, відповідно, наявність фінансових витрат, пов`язаних із забезпеченням належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку сина. Також враховується те, що обов`язок батьків утримувати дитину є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними тай чи є в них кошти, достатні для надання утримання; матеріальний стан позивачки; матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів, який є фізично здоровим та працездатним, інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має (доказів їх наявності суду не надано), жодних обставин, які б унеможливлювали сплату ним аліментів не вказав.

Враховуючи те, що син проживає із мамою (позивачкою), остання вправі ставити на розгляд суду питання щодо стягнення аліментів із батька. При цьому, як вказано вище, саме отримувач аліментів обирає спосіб їх стягнення: у твердій сумі чи у частці від доходу.

Доказів добровільної сплати коштів відповідачем на рахунок позивачки та надання фінансової допомоги на утримання сина суду не надано.

Більше того, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, суд прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Разом із тим, позивачкою у позові визначено розмір аліментів 4 000 грн, однак не доведено належними доказами необхідність сплати аліментів саме у такому розмірі, також не доведено можливість відповідача надавати допомогу саме у такому розмірі.

Таким чином, при визначенні розміру аліментів в даному випадку, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивачки, підлягають до часткового задоволення, а з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Саме такий розмір аліментів, на думку суду, з врахуванням величини прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положень ст.180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивачки, так і відповідача та не буде порушувати майнові права дитини.

Суд вважає, що оскільки відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, то такий розмір аліментів зможе забезпечити дитині збереження належного матеріального рівня її утримання.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову на пошту для направлення до суду, згідно із даних поштового відправлення, є 29.05.2024, а тому аліменти стягуються із цього дня.

Згідно із положеннями ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Частиною 2 ст.184 СК України, визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Що стосується судових витрат у справі, суд враховує, що згідно із ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів, судові витрати у справі, що складаються з витрат на оплату судового збору у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», - підлягають стягненню з відповідача.

На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81-82, 133, 141, 263-265, 267-268, 273, 280-283, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.05.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення не проголошувалося в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте Садгірським районним судом м. Чернівці за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не будуть подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя С. А. Асташев