ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №352/1405/24
15 липня 2024 року селище Богородчани
Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого-судді Куценка О. О., секретаря судового засідання Двібородчин І. В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача орган опіки та піклування Тисменицької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визначення місця проживання дитини з батьком та встановлення факту самостійного утримання дитини на вихованні,
10 травня 2024 року ухвалою судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - орган опіки та піклування в особі Тименицької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визначення місця проживання дитини з батьком на його самостійному утриманні та вихованні, направлена до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області за підсудністю.
30 травня 2024 року до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області надійшла судова справа №352/1405/24.
Ухвалою від 31 травня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 26 червня 2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду.
Позов обґрунтований тим, що рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2023 року було розірвано шлюб між ОСОБА_1 (позивачем) та ОСОБА_2 (відповідачем).
Перебуваючи у шлюбі із відповідачем у них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після припинення шлюбних відносин дочка залишилась проживати з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 та навчається у Тисменецькому ліцеї Тисменецької ради.
Відповідач тривалий час від 07 вересня 2022 року перебуває за кордоном та не планує найближчим часом повертатись до України.
Для захисту прав дитини, він звернувся до органу опіки та піклування Тисменецької міської ради про визначення місця проживання малолітньої дочки.
Питання про вирішення місця проживання дитини завтерджено рішенням виконавчого комітету Тисменецької міської ради від 22 березня 2024 року №01/02-28, яким вирішено затвердити висновок органу опіки та піклування про вирішення спорів між батьками щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Комісією з питань захисту з прав дитини при виконавчому комітеті Тисменицької міської ради, щодо визначення місця проживання його малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, визначено місце проживання малолітньої дочки разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .
Просив суд визначити місце постійного проживання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 . Встановити факт перебування малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на самостійному вихованні та утриманні батька ОСОБА_1 .
В судове засідання позивач не з`явився та його представник не з`явились, у поданій заяві представник позивача адвокат Дубіцька І.В. просить проводити розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача орган опіки та піклування Тисменицької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином про причини неявки суд не повідомив.
Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав, суд відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення.
Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, зважаючи на відсутність всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 27 грудня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тисменецького районного управління юстиції Івано-Франківської області, батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_2 (відповідач)(а.с.9).
З дослідженої копії заочного рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2023 року судова справа №352/2128/23, встановлено, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 23 жовтня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис №1561, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 . Рішення набрало законної сили 13 грудня 2024 року.
Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Тисменицької міської ради, Івано-Франківського району Івано-Франківської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тисменицької міської ради, Івано-Франківського району Івано-Франківської області №01/02-28 від 22 березня 2024 року, вважають за доцільне визначити місце проживання місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13-16).
Висновок грунтується на тих обставинах, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 27 грудня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області, батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , було розірвано, рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2023 року, судова справа №352/2128/23.
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 13 лютого 2024 року №08, складеного службою у справах дітей Тисменицької міської ради за адресою: місто Тисмениця вулиця Горбаля, 68 Івано-Франківського району Івано-Франківської області проживають батько ОСОБА_1 дочка ОСОБА_3 та бабуся ОСОБА_4 .
Умови проживання є задовільними для проживання та розвитку дитини. Облаштована окрема кімната для дитини. В будинку підведені та підключені усі комунікації. Дівчинка навчається у Тисменицькому ліцеї Тисменицької міської ради. Працівниками служби у справах дітей з`ясовано думку ОСОБА_5 , вона однаково любить обох батьків, перебуває з ними у дружніх, щирих довірливих стосунках і, розуміючи, що мати перебуває, працює за кордоном, вона не заперечує і надалі хоче проживати з батьком ОСОБА_1 . Батько належним чином дбає про дочку, забезпечує усім необхідним, цікавиться її навчанням. Мати ОСОБА_2 перебуває за кордоном (закордонний паспорт серія НОМЕР_3 від 29 листопада 2018 року), проживає та працює в Республіці Польща.
Питання про вирішення спору між батьками щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6 , з одним із батьків розглядалось 28 лютого 2024 року на комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тисменицької міської ради де було заслухано думку батька та матері, яка в телефонному режимі підтвердила той факт, що перебуває за межами України, працює і не планує найближчим часом повертатись до України.
Враховуючи рекомендації комісії з питань захисту з прав дитини при виконавчому комітеті Тисменицької міської ради від 28 лютого 2024 року з метою забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів дитини, вважають за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У пункті 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції).
Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Згідно із частиною першою статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Статтею 2 Протоколу № 4 Конвенції ООН «Про захист прав і основних свобод людини» передбачено, що кожна людина, що законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, які запроваджуються згідно з законом і необхідні в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, з метою підтримання громадського порядку, запобігання злочинам, для захисту здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших людей.
Згідно з частиною 3 статті 45 ЦПК України, суд сприяє створенню належних умов для здійснення малолітньою або неповнолітньою особою її прав, визначених законом та передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як і з статті 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц зазначила, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага, в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини, приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Як вбачається із поданого позову, позивач зазначає, що малолітня дитина наразі постійно проживає із ним, позивач має постійне місце проживання, займається вихованням та утриманням дитини.
Водночас, визначення місця проживання дитини з батьком по своїй суті не є розлученням матері з дитиною, і жодним чином не втрачає прав, заснованих на спорідненості з дитиною.
Як передбачено статтею 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Враховуючи, що малолітня дочка проживає з позивачем, забезпечена всіма необхідними умовами для життя та розвитку, та її бажання проживати разом з батьком, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню, оскільки відповідають правам та інтересам малолітньої дитини.
Щодо вимоги про встановлення факту перебування малолітньої дочки на самостійному вихованні та утриманні батька ОСОБА_1 суд приходить до наступних висновків.
Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Пункт 1Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»вказує, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Частиною 1статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 2статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін.
Разом з цим, позивачем не доведено, що мати малолітньої дитини ОСОБА_2 не здійснює прав та не виконує обов`язків щодо своєї малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім того, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 є батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В силу положень ст. 242 ЦК України він є законним представником своєї малолітньої дочки, а тому може представляти, захищати її інтереси. Таким чином, заявником не підтверджено мета встановлення зазначеного ним у заяві факту, а саме які правовідносини виникнуть, будуть змінені або припиненні після встановлення зазначеного ним факту.
За таких обставин у задоволенні вимоги про встановлення факту самостійного утримання дитини на вихованні батька, слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19,150,157,161 Сімейного кодексу України, ст.141, 200, 206, 263-265, 274, 279, 280-284 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача орган опіки та піклування Тисменицької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визначення місця проживання дитини з батьком та встановлення факту самостійного утримання дитини на вихованні - задовольнити частково.
Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
В задоволені вимоги про встановлення факту самостійного утримання дитини на вихованні батька - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разу розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 15 липня 2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Третя особа: Тисменицька міська рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, місцезнаходження: місто Тисмениця вулиця Галицька, 17 Івано-Франківського району Івано-Франківської області, 77401, .

Суддя: