Справа № 487/4037/23
Провадження № 2/487/369/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2024 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Домніцької Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

05.07.2023 представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Сорочан В.В. звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПАТ «УПСК»), ОСОБА_3 , в якому просив: стягнути з ПрАТ «УПСК» на користь позивача ОСОБА_1 страхове відшкодування матеріальної шкоди в сумі 27883,28 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача матеріальну шкоду, заподіяну їй внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП в розмірі 54450,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.02.2023, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні ДТП, яке мало місце 14.01.2023 приблизно о 13:05 год. на перехресті вул. Пушкінська та Дунаєва, за участю транспортних засобів «Audi A4» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ) під керування ОСОБА_2 та «Honda Acord» (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_4 , власником якого є позивачка. На місці ДТП позивачка сплатила 1500 грн. за евакуацію її транспортного засобу. Так як на час ДТП відповідач ОСОБА_2 мала чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ПрАТ «УПСК», позивач звернулася до страховика з заявою про страхове відшкодування. Страховою компанією було виплачено позивачу страхове відшкодування в загальній сумі 87666,72 грн., що є не достатнім з огляду на те, що для розрахунку має братися саме вартість реально замінених в автомобілі і оплачених позивачем деталей та вартість реально проведених та оплачених робіт і матеріалів, використаних для ремонту автомобіля, згідно наданих СТО первинних документів на підтвердження відновлювального ремонту. З огляду на що розмір страхового відшкодування повинен складати 115550 грн. (вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей в розмірі 117250 грн. + витрати на евакуатор в сумі 1500 грн. франшиза в сумі 3200 грн.). Різниця між страховим відшкодуванням, що має бути виплачена страховиком позивачу і вже здійсненою виплатою складає 27883,28 грн., що підлягає стягненню з ПрАТ «УПСК» на користь позивача.

Окрім того, з огляду на положення ст. 1194 ЦК України, в зв`язку з недостатністю страхового відшкодування для повного відшкодування завданої ОСОБА_2 позивачу шкоди, з останньої на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в розмірі 54450 грн. (вартість відновлювального ремонту в сумі 178500 грн. вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, які належать до заміни у розмірі 117250 грн. + франшиза в розмірі 3200 грн. сплачені 08.03.2023 відповідачкою грошові кошти в сумі 10000 грн.). Заходи досудового врегулювання спору виявилися без результатними, що послугувало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Ухвалою судді від 11.072023 справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання по справі.

05.09.2023 представник ПрАТ «УПСК» Нелин Т.М. надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення заявленої до них позовної вимоги. В обґрунтування позиції зазначив, що 16.01.2023 позивач звернулася до низ із повідомленням про ДТП. 24.01.2023 представник ПрАТ «УПСК» здійснив огляд пошкодженого транспортного засобу «Honda Acord» (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ), про що склав протокол огляду транспортного засобу. Відповідно до звіту про оцінку вартості збитків завданих власнику колісного транспортного засобу від 21.02.2023, проведеного на замовлення ПрАТ «УПСК», вартість відновлюваного ремонту вищенаведеного транспортного засобу складає 90866,72 грн., тобто, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу (з ПДВ на запасні частини та матеріали 9065,97 грн.). В обґрунтування даної суми посилався на положення абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон 1961-IV), згідно якого, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. З огляду на те, що 18.01.2023 позивачка звернулася з заявою про страхове відшкодування, а вже в подальшому, 01.06.2023 звернулася із заявою про виплату додаткового страхового відшкодування з наданням документів на підтвердження проведеного позивачкою відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу. За такого, відповідно до вищенаведеного звіту розмір ПДВ на запасні частини та матеріали складає 9065,97 грн. А тому, доплата страхового відшкодування повинна була складати саме цю суму. Тому остаточна сума сплаченого позивачці страхового відшкодування склала 89166,72 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахування зносу та без ПДВ в сумі 90866,72 грн. франшиза в розмірі 3200 грн. + витрати на евакуатор в розмірі 1500 грн.). За такого, вважає, що позивачка безпідставно просить здійснити їй виплату страхового відшкодування на підставі наданих нею документів, що підтверджують фактичні витрати на ремонт автомобіля, оскільки страховик відшкодовує оцінену шкоду з урахуванням зносу. У разі недостатності страхового відшкодування на ОСОБА_2 покладається обов`язок сплатити позивачці різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням. Окрім того, наголосив на тому, що діючим законодавством не передбачено застосування коефіцієнту фізичного зносу до витрат, які фактично понесені на ремонт транспортного засобу.

Ухвалою суду від 14.11.2023 закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача ПрАТ «УПСК» в призначене судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Коваль О.В. в судовому засіданні заперечувати проти задоволення заявлених до ОСОБА_2 вимог. В обґрунтування позиції посилався на те, що розрахунок та звіт ПрАТ «УПСК» мають розбіжності з фактично проведеними роботами. За такого, вважає суму заявлених позовних вимог не обґрунтованою належними та допустимими доказами. Факт ДТП за участі відповідачки визнав.

Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.02.2023 по справі №487/795/23 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме, дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 14.01.2023 року близько 13-05 год. ОСОБА_2 керувала транспортним засобом «Audi A4» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ) на перехресті вул. Пушкінська та Дунаєва була неуважна, відповідно не зреагувала на зміну обстановки, не надала переваги в русі транспортному засобу «Honda Acord» (державний номер НОМЕР_2 ) під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого водій ОСОБА_2 скоїла наїзд на електроопору, чим порушила вимоги п. 2.3 б, 16.11 ПДР. У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , позивачка є власником транспортного засобу Honda Acord» (державний номер НОМЕР_2 ).

У день дорожньо-транспортної пригоди, позивачка сплатила 1500 грн. за евакуацію свого авто (квитанція до прибуткового касового ордера №25 від 14.01.2023, акт №00000003 задачі-прийняття робіт від 14.01.2023).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «УПСК», страховим полісом №АТ/1344953 від 25.10.2022, яким визначено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну третім особам в сумі 160000 грн. з франшизою 3200 грн.

18.01.2023 позивач звернулася до ПрАТ «УПСК» з заявою про страхове відшкодування в розмірі 200000 грн.

Згідно звіту №184.23Е SOS_-61 від 21.02.2023, зробленого на замовлення ПрАТ «УПСК», ринкова вартість транспортного засобу «Honda Acord» (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ) складає 244863,00 грн.; вартість відновлювального ремонту 168575,46 грн. з ПДВ на запасні частини та матеріали 22017,43 грн. (сума вартості відновлювальних робіт 36470,87 грн., вартість необхідних для ремонту матеріалів 21092,11 грн., вартість складових, що підлягають заміні 111012,48 грн.); вартість відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні складає 90866,72 грн. з ПДВ на запасні частини та матеріали 9065,97 грн. коефіцієнт фізичного зносу 70%.

Проте, згідно розрахунку страхового відшкодування Миколаївської філії ПрАТ «УПСК» (Додаток №1 до Страхового акту №025/037/023713/23/1) вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Honda Acord» (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ) складає 154582,54 грн. (сума вартості ремонтно-відновлювальних робіт 31075,00 грн., вартість необхідних для ремонту матеріалів 19533,55 грн., вартість складових, що підлягають заміні 111012,48 грн.).

08.03.2023 відповідачка ОСОБА_2 через ОСОБА_6 перерахувала позивачці в рахунок відшкодування спричиненої ДТП шкоди 10000 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою з карткового рахунку про зарахування грошових коштів (арк. справи 17). Факт одержання даних грошових коштів позивачка не заперечувала.

05.04.2023 ПрАТ «УПСК» здійснило позивачці страхову виплату в сумі 80100,75 грн. (платіжна інструкція №16222095 (арк. справи 77).

Протягом березня травня 2023 ФОП ОСОБА_7 було здійснено відновлювальний ремонт автомобіля позивачки, загальна вартість якого склала 178500 грн. (придбані та замінені деталі на суму 87500 грн. + виконані роботи з витратними матеріалами в сумі 91000 грн.), що підтверджується розрахунками №6 та №7 від 05.03.2023, товарними чеками №б/н від 10.04.2023, актом виконаних робіт від 29.05.2023, товарним чеком №б/н від 29.05.2023 (арк. справи 20-24).

В зв`язку з чим, 01.06.2023 позивачка звернулася до страхової компанії з заявою про виплату додаткового страхового відшкодування, з урахуванням проведеного відновлювального ремонту транспортного засобу «Honda Acord» (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ) (арк. справи 27).

21.06.2023 ПрАТ «УПСК» здійснило ОСОБА_1 доплату до раніше виплаченого страхового відшкодування в сумі 7565,97 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №162223031 (арк. справи 77).

Окрім того, представником страхової компанії надано суду платіжне доручення №162223963, згідно якого 31.08.2023 ПрАТ «УПСК» оплатило позивачці витрати на евакуацію автомобіля в сумі 1500 грн. (арк. справи 78).

Вирішуючи позовну вимогу ОСОБА_1 до ПрАТ «УПСК» про стягнення страхового відшкодування, суд виходить з наступного.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон України №1961-IV) та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Пунктом 2.1 статті 2 Закону України № 1961-IV передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Вказана норма кореспондується з частиною другою статті 999 ЦК України, якою встановлено, що до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

У спорах пов`язаних із відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальними, а цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

За вимогами статті 3 Закону України №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно положень п.22.1 ст. 22 Закону України №1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 12.1 ст. 12 Закону України №1961-IV визначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Положеннями ст. 29 Закону України №1961-IV встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Окрім того, Верховний Суд у Постанові від 22.04.2020 по справі №756/2632/17 дійшов висновку, що привальним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

При визначенні суми страхового відшкодування слід керуватися положеннями Розділу VIII Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №142/5/2092 від 24.11.2003.

Враховуючи вищенаведене та положення п. 12.1 ст. 12 та 29.1 ст. 29 Закону України №1961-IV, суд приймає до уваги розрахунок наданий представником позивача (арк. справи 7) та приходить до переконання, що сума страхового відшкодування, яка підлягала виплаті ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 повинна була складати 115550 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу деталей у сумі 117250 грн. + витрати на евакуатор в сумі 1500 грн. франшиза в розмірі 3200 грн.).

При цьому, ПрАТ «УПСК» виплатило позиваці страхове відшкодування на загальну суму 89166,72 грн. (80100,75 грн. (платіжне доручення №162222095 від 05.04.2023) + 7565,97 (платіжне доручення №162223031 від 21.06.2023) + 1500 грн. (платіжне доручення №162223936 від 31.08.2023).

Вищенаведене свідчить про те, що ПрАТ «УПСК» виплатило позивачці страхове відшкодування не в повному обсязі, не доплативши 26383,28 грн. (115550 грн. (належне страхове відшкодування) 89166,72 грн. (виплачене страхове відшкодування).

Суд сприймає критично доводи представника ПрАТ «УПСК» щодо виплати ним позивачці страхового відшкодування в повному обсязі з огляду на встановлені вище обставини.

За такого, заявлена позовна вимога ОСОБА_1 до ПрАТ «УПСК» про стягнення страхового відшкодування є обґрунтованою та підлягає задоволенню частині стягнення 26383,28 грн. з огляду на сплату ПрАТ «УПСК» на користь позивачки 1500 грн. за евакуацію автомобіля.

Вирішуючи позовну вимогу ОСОБА_1 до ОСОБА_8 про стягнення майнової шкоди заподіяної внаслідок пошкодження транспортного засобу у дорожньо-транспортній пригоді, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Отже, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_2 , як особа, яка винна у вчиненні ДТП, зобов`язана сплатити ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

Тобто, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню майнова шкода в розмірі 54450 грн. (178500 (вартість відновлювального ремонту) 117250 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, які належать заміні) + 3200 грн. (франшиза) 10000 грн. (сплачені відповідачкою грошові кошти). Суд приймає до уваги наданий представником позивача розрахунок. (арк. справи 7, 8).

З огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_8 про стягнення майнової шкоди заподіяної внаслідок пошкодження транспортного засобу у дорожньо-транспортній пригоді в повному обсязі.

Вирішуючи клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сорочана Є.В. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн., суд виходить з наступного.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, витрати на професійну правничу допомогу віднесено до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості суду надано: копію договору про надання правничої допомоги від 26 травня 2023, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , п. 4.1. якого сторони визначили вартість юридичних послуг за даним договором в твердій грошовій сумі в розмірі 15000 грн., акт виконаних робіт станом на 01 травня 2024 року на загальну суму 15000 грн. та квитанцію до прибуткового касового ордера №15 від 26 травня 2023 року на суму 15000 грн.

Отже, позивачем надані докази, які підтверджують надання правничої допомоги та її оплату.

З наданих доказів встановлено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідачі заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу суду не надавали.

Підсумовуючи викладене, враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт по наданню позивачу правничої допомоги, складність справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); ціну позову та значення справи для сторони, суд вважає, що на користь позивача з відповідачів необхідно стягнути витрати на правничу допомогу в сумі по 7500 грн. з кожного.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з огляду на часткове задоволення позовної вимоги про стягнення страхового відшкодування, з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить в розмірі 2039.84 грн. (26383,28 грн. (сума задоволених вимог) х 100% : 27883,28 грн. (сума заявлених вимог) = 95%; 95% х сума заявлених вимог х 2147,20 грн.: 100% = 1556.72 грн.).

Згідно ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з повним задоволенням позовної вимоги про стягнення майнової шкоди, з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2147,20 грн.

Керуючись ст.ст. 10,18,23,76,279,258,259,263-265,352,354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 26383,28 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду заподіяну внаслідок пошкодження транспортного засобу у дорожньо-транспортній пригоді в сумі 54450 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі по 7500 грн. з кожного.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2039.84 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2147,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», місцезнаходження: м. Київ, вул. Кирилівська, 40, .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя С.В. Щербина