Справа № 195/321/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

09.07.2024 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Скрипченка Д.М., за участі секретаря судового засідання - Левкович Н.М., заявника у справі: ОСОБА_1 , представника заявника, адвоката - Ревункова В.М. (в режимі ВКЗ), заінтересованої особи: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Томаківського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту батьківства.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що у період з липня 2021 року по лютий 2022 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується доданими до заяви письмовими показаннями свідків (власниці вказаного будинку - ОСОБА_4 , а також іншими мешканцями с.Запорізька ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

У період з лютого 2022 року до липня 2022 року, тобто, до мобілізації ОСОБА_3 до лав ЗСУ, вони проживали з ним у будинку його матері , Пастушкової Лілії , в якому він був зареєстрований (адреса: АДРЕСА_2 ), що підтверджується довідкою виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області №0323/00201 від 13 вересня 2022 року.

У грудні 2021 року заявник завагітніла від ОСОБА_3 , і ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дочку - ОСОБА_12 .

Після мобілізації ОСОБА_3 , в липні 2022 року заявник повернулася жити до будинку своїх батьків, тобто, за місцем своєї реєстрації. На момент звернення з цією заявою в шлюбі вона не перебуває.

З вересня 2022 року заявник зареєструвала народження доньки - ОСОБА_12 - у Олександрівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

У зв`язку з тим, що на той момент заявник не перебувала в офіційному шлюбі з ОСОБА_3 , а він проходив військову службу, вони не могли подати спільну заяву для запису батьком дитини саме його, а тому запис про батька у книзі реєстрації народжень та у свідоцтві про народження ОСОБА_12 було вчинено відповідно до вимог частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, тобто «за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою», що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відтак, в свідоцтві про народження ОСОБА_12 її батьком записаний ОСОБА_13 .

За життя ОСОБА_3 визнавав себе біологічним батьком дитини - ОСОБА_12 , зокрема, приїздив у відпустку у зв`язку з її народженням (з 24 вересня 2022 року по 02 жовтня 2022 року), періодично надавав заявнику матеріальну допомогу на її утримання, і збирався подати до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе її батьком після реєстрації їхнього з заявником шлюбу, яку вони планували здійснити на початку 2023 року (залежно від того, коли ОСОБА_3 зможе взяти відпустку). Однак, він не встиг цього зробити, оскільки 21 грудня 2022 року року трагічно загинув під час виконання бойового завдання.

На звернення заявника щодо надання їй витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть ОСОБА_3 або копії свідоцтва про його смерть для підтвердження в суді факту загибелі останнього Олександрійський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) повідомив, що не може надати їй такі документи, але їх в разі необхідності може витребувати суд.

Встановлення зазначеного факту, тобто, батьківства ОСОБА_3 відносно ОСОБА_12 ), заявнику необхідно для призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

Заінтересована особа - ОСОБА_14 (мати ОСОБА_3 ) - у бесідах визнає ОСОБА_12 своєю онукою і донькою свого сина - ОСОБА_3 . Вона навіть погоджувалася надати письмові показання (як свідок) для встановлення в судовому порядку факту батьківства ОСОБА_3 відносно ОСОБА_12 , але з середини січня цього року з незрозумілих для заявника причин почала уникати контактів з останньою.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130 СК України є смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим.

Ухвалою судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 06.03.2023 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 25.03.2024 року призначено молекулярно-генетичну експертизу, на час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

На виконання Ухвали суду від 25.03.2024 року КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи «ДОР» направлено висновок експерта за результатами проведеної судової молекулярно-генетичної експертизи від 29.04.2024 року №909-МГ відповідно до якої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно є біологічним батьком дитини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю якої є заявниця. Ймовірність даної події складає 99,9999 %.

Ухвалою судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 31.05.2024 року провадження у справі поновлено.

Заявник та її представник, адвокат Ревунков В.М. в судовому засіданні вимоги підтримали та просять їх задовольнити, з підстав, що зазначені у заяві.

Заінтересована особа: ОСОБА_2 в судовому засіданні проти заяви про встановлення факту батьківства ОСОБА_1 не заперечувала.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.

Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК України.

У відповідності до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи.

Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній, і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини.

Згідно із ст.130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що оскільки підстави визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди повинні виходити з дати народження дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 128 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст.135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч. 3 ст.128 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до абз. 3 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи.

Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

В третьому абзаці п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Судом встановлено, що у період з липня 2021 року по лютий 2022 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується доданими до заяви письмовими показаннями свідків (власниці вказаного будинку - ОСОБА_4 , а також іншими мешканцями с.Запорізька ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

У період з лютого 2022 року до липня 2022 року, тобто до мобілізації ОСОБА_3 до лав ЗСУ, вони проживали з ним у будинку його матері , Пастушкової Лілії , в якому він був зареєстрований ( АДРЕСА_2 ), що підтверджується довідкою виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 0323/00201 від ІЗ вересня 2022 року.

У грудні 2021 року заявник завагітніла від ОСОБА_3 , і ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дочку - ОСОБА_12 .

Після мобілізації ОСОБА_3 , в липні 2022 року заявник повернулася жити до будинку своїх батьків, тобто, за місцем своєї реєстрації. На момент звернення з цією заявою в шлюбі вона не перебуває.

З вересня 2022 року заявник зареєструвала народження доньки - ОСОБА_12 - у Олександрівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

У зв`язку з тим, що на той момент заявник не перебувала в офіційному шлюбі з ОСОБА_3 , а він проходив військову службу, вони не могли подати спільну заяву для запису батьком дитини саме його, а тому запис про батька у книзі реєстрації народжень та у свідоцтві про народження ОСОБА_12 було вчинено відповідно до вимог частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, тобто «за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою», що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відтак, в свідоцтві про народження ОСОБА_12 її батьком записаний ОСОБА_13 .

За життя ОСОБА_3 визнавав себе біологічним батьком дитини - ОСОБА_12 , зокрема, приїздив у відпустку у зв`язку з її народженням (з 24 вересня 2022 року по 2 жовтня 2022 року), періодично надавав заявнику матеріальну допомогу на її утримання, і збирався подати до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе її батьком після реєстрації їхнього з заявником шлюбу, яку вони планували здійснити на початку 2023 року (залежно від того, коли ОСОБА_3 зможе взяти відпустку). Однак, він не встиг цього зробити, оскільки 21 грудня 2022 року року трагічно загинув під час виконання бойового завдання.

На звернення заявника щодо надання їй витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть ОСОБА_3 або копії свідоцтва про його смерть для підтвердження в суді факту загибелі останнього Олександрійський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) повідомив, що не може надати їй такі документи, але їх в разі необхідності може витребувати суд.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 77, 78 УПК України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст. 263 ЦПК України).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Слід зазначити, що одним із доказів про наявність кровного споріднення між ймовірними батьками та дитиною є експертиза ДНК, яка на основі вивчення набору хромосом батьків і дитини може підтвердити походження дитини від конкретних батька та/або матері. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07.05.2009 року).

Суд також звертає увагу, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 17.02.2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Крім того, для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявником було надано належні та допустимі докази на підтвердження наявності обставин, які свідчать про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком народженої нею дочки, а саме надано належні докази, які свідчать про наявність кровного споріднення та достовірність біологічного походження дитини від померлого шляхом проведення судової молекулярно-генетичної експертизи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по відношенню до ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення. Також, в зв`язку з наведеним, є наявні підстави і для внесення відповідних змін до актового запису про народження ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За таких обставин суд задовольняє заяву ОСОБА_1 в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 76-81, 95, 229, 258, 259, 263-265, 268, 315-319, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, заінтересована особа: ОСОБА_2 , - задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с.Мар`ївка, Запорізького району, Запорізької області, відносно доньки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку народила ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в м.Запоріжжя, Запорізької області.

Зобов`язати Олександрійський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) внести зміни до актового запису про народження від 03 вересня 2022 року №727, вказавши батьком дитини ОСОБА_12 - ОСОБА_3 .

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, через Томаківський районний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.07.2024 року.

Суддя: Д. М. Скрипченко