УХВАЛА

15 липня 2024 року

м. Київ

справа № 953/23091/21

провадження № 61-9219ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу Харківської міської ради на ухвалу Харківського апеляційного суду, у складі колегії судді: Мальованого Ю. М., Бурлака І. В., Тичкової О. Ю., від 27 травня 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту,

зацікавлена особа, - Харківська міська рада,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14 липня 2022 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту задоволено, встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт Серії НОМЕР_1 , виданий Новоукраїнським РС УДМС України в Кіровоградській області від 11 березня 2015 року, разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Не погодившись із вказаним рішенням суду, Харківська міська рада (далі - міська рада) 14 травня 2024 року подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 20 травня 2024 року витребувано з Київського районного суду м. Харкова цивільну справу № 953/23091/21.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 27 травня 2024 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою міської ради на рішення Київського районного суду м. Харкова від 14 липня 2022 року відмовлено.

26 червня 2024 року через підсистему Електронний суд та 27 червня 2024 року засобами поштового зв`язку міська рада подала касаційні скарги на ухвалу Харківського апеляційного суду від 27 травня 2024 року у цивільній справі № 953/23091/21.

Оскільки касаційні скарги подані однією особою на ті самі судові рішення та їх зміст є ідентичним, Верховний Суд розглядає їх як одну касаційну скаргу.

За змістом частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження)вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення апеляційним судом норм права при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження, заявник просить оскаржуване судове рішення скасувати та передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що апеляційний суд при постановленні оскаржуваної ухвали від 27 травня 2024 року не врахував поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки міська рада не була повідомлена про розгляд справи. Апеляційним судом не враховано запровадження воєнного стану та ту обставину, що 02 березня 2022 року російські військові вчинили ракетний обстріл по місту Харкову, внаслідок чого виникла руйнація будівлі міської ради, частина приміщення була затоплена, частина приміщень від вибухової хвилі зазнала пошкоджень, в тому числі комп`ютерна техніка. Наразі працівники міської радипереведені на дистанційну форми роботи. Штатна чисельність працівників юридичного департаменту міської радискорочена із 71 до 47 штатних одиниць станом на 01 січня 2024 року, а у зв`язку з відсутністю фінансування фактично працюють 22 особи, з них лише 16 мають право представляти інтереси міської радив судах. Вважає, що воєнний стан є обставиною непереборної сили, що підтверджено Торгово-промисловою палатою України у листі від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, а висновок апеляційного суду про відсутність доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження є помилковим.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом частини другої статті 358 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування та тлумачення.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно зі статтею 354 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення суду першої інстанції) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України (в редакції на час подання апеляційної скарги), незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (частина перша статті 126 ЦПК України).

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини

(далі - ЄСПЛ) визнає легітимними обмеженнями вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ у справі «Перетяка та Шереметьев проти України»

від 21 грудня 2010 року).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України»).

Встановивши, що апеляційна скарга подана більш ніж через рік після складення повного тексту рішення суду, а наявність випадків, передбачених частиною другою статті 358 ЦПК України, апелянтом не доведено, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

При цьому апеляційний суд, оцінюючи наявність підстав для втручання у принцип остаточності судового рішення, правильно врахував, що міська радабула обізнана про розгляд справи судом першої інстанції, а 11 лютого

2022 року подала до суду першої інстанції заяву про розгляд справи за відсутності її представника. В Єдиному державному реєстрі судових рішень

18 липня 2022 року забезпечено надання загального доступу до рішення суду у справі № 953/23091/21.

Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути достатньою підставою для поновлення встановленого законом строку на оскарження судового рішення, адже такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану і унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом встановленого законом строку.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22 (провадження

№ 11-107заі22), та у постановах Верховного Суду від 07 грудня 2021 року у справі № 756/10191/20 (провадження № 61-10617св21), від 05 вересня

2022 року у справі № 697/2360/21 (провадження № 61-4902св22),

від 14 вересня 2022 року у справі № 200/21749/17 (провадження

№ 61-4826св22).

Верховний Суд, оцінюючи обставини, наведені міською радою, як причини пропуску строку на касаційне оскарження, зважає на те, що касаційна скарга подана більш ніж через півтора роки після складення повного тексту судового рішення у справі, про розгляд якої судом першої інстанції міська рада була достеменно обізнана.

Крім того у березні 2023 року ОСОБА_1 звертався до суду першої інстанції із заявою про роз`яснення рішення від 14 липня 2022 року у справі № 953/23091/21, про розгляд якої Київський районний суд м. Харкова, як вказано у відповідній ухвалі від 10 липня 2023 року, повідомляв Харківську міську раду.

Таким чином, навіть в межах одного року після ухвалення оскарженого судового рішення суду, до липня 2023 року, міська рада мала можливість довідатись про його існування та оскаржити його в апеляційному порядку.

Скорочення чисельності працівників юридичного департаменту міської ради, за встановлених обставин, не підтверджує наявність випадків, передбачених частиною другою статті 358 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження відповідно до статті 358 ЦПК України, виклавши відповідні мотиви і висновки в оскарженій ухвалі.

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норм права при вирішенні питання про відмову у відкритті апеляційного провадження є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, колегія суддів вважає, щокасаційна скарга є необґрунтованою, та у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Харківської міської ради на ухвалу Харківського апеляційного суду

від 27 травня 2024 року у справі № 953/23091/21.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

О. М. Осіян

Є. В. Синельников