Справа № 309/3390/24
Провадження № 2-о/309/325/24
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

16 липня 2024 року м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Закарпатської області Ткач О.О., ознайомившись із матеріалами заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

Заявник - ОСОБА_1 , звернувся в суд в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій він просить суд встановити факт належності правовстановлюючого документу ОСОБА_1 свідоцтва про шлюб № НОМЕР_1 , виданого 10.02.1981, а саме прізвище: « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 ».

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у цій справі, з таких підстав.

Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Положеннями ч.3 ст. 315 ЦПК України чітко встановлено, що справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднані громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

У пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК України, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 вищезазначеної постанови від 31 березня 1995 року, відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Звертаючись з даною заявою до суду заявник просить в порядку окремого провадження встановити факт неправильності запису в актовому записі про одруження. Вказаний актовий запис видається органом державної реєстрації актів цивільного стану, та процесуальний закон не передбачає судовий розгляд в окремому провадженні щодо встановлення факту належності такого документу особі.

За своїм юридично-правовим змістом, вимога заявника є нічим іншим як вимогою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, який видає орган державної реєстрації актів цивільного стану.

Суд звертає увагу, на те, що якщо заявник вважає, що при реєстрації його шлюбу були допущені помилки, то вони усуваються в інший спосіб, зокрема шляхом звернення з заявою до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану про внесення змін до відповідного актового запису.

Таким чином, вимоги заявника не є вимогами, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження в розумінні положень ст.ст. 293, 315 ЦПК України.

Враховуючи вказані вище обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті окремого провадження у справі, оскільки така заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Керуючись ст. ст. 186, 258 - 260, 293, 315 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Заяву з додатками повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Хустського

районного суду: Ткач О.О.