ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4598/24 Справа № 932/390/24 Суддя у 1-й інстанції - Цитульський В.І. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Демченко Е.Л., Ткаченко І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 лютого 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» (далі ТОВ«ДІЄСА») про захист прав споживачів.

В обґрунтування позову посилалася на те, що 08 березня 2023 року вона купила у відповідача прально-сушильну машину. Також вона уклала договір страхування щодо вказаної машини на 12 місяців. 01 травня 2023 року було виявлено недоліки в роботі машини, та коли вона звернулася до страховика то виявилося, що термін страхування становив лише 45 днів. 01 травня 2023 року вона звернулася до відповідача із повідомленням про необхідність ремонту або заміни машини, на що працівники відповідача скерували її до сервісного центру. 03 травня 2023 року її представник звернувся до відповідача із усною заявою про заміну товару, проте заявку на прийняття товару не було подано у зв`язку із зазначенням у ній строку гарантійного ремонту у 30 робочих днів. 05 травня 2023 року працівники відповідача відмовилися забрати машинку у зв`язку із не відключенням її від комунікацій. 06 травня 2023 року нею надіслано відповідачу вимогу про безоплатне усунення недоліків товару та надання товару аналогійної марки на час ремонту. 11 травня 2023 року нею надіслано відповідачу акт перевірки сервісного центру від 08 травня 2023 року. На підставі акту сервісного центру від 29 травня 2023 року, їй 06 червня 2023 року було повернуто кошти за машинку.

Зважаючи на вищевикладене, просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь неустойку у сумі 7 273,84 грн., матеріальну шкоду в розмірі 1385 грн. та моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 лютого 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що нею було подано заяву та вона була прийнята позивачем, що підтверджується тим фактом, що представники відповідача приїжджали, щоб забрати машинку, але вона не погодилась зі строком проведення ремонту. Приїхавши, представники відповідача відмовились забирати машину, оскільки вона була не відключена від води та відключати машинку вони відмовились, не дивлячись на її вимоги та на той факт, що нею при придбанні даної машинки було сплачено її підключення. Вказувала, що факт завдання моральної шкоди може бути підтверджений також показаннями свідків.

Відповідач своїм правом на надання відзиву не скористався.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що згідно чеків від 08 березня 2023 року позивачка придбала у ТОВ «ДІЄСА» прально-сушильну машину за 23464 грн, а також придбала послугу страхування за 1173 грн, засоби для виведення плям та послуги із встановлення та доставки машини.

У фіскальному чеку щодо кожної реалізованої позиції вказано про гарантію, у чеку такий термін гарантії на позиції про страхування не вказано.

Позивачем долучено копію полісу добровільного страхування від 08 березня 2023 року строком на 45 днів, вартістю 1 173,20 грн.

Атом приймання-передачі наданих послуг від 12 березня 2023 року підтверджується факт встановлення прально-сушильної машини в будинку АДРЕСА_1 .

Сервісним центром «Меридіан» складено акт перевірки якості виробу за заявкою позивачки від 02 травня 2023 року, в якому вказано про необхідність гарантійної заміни бака в зборі.

03 травня 2023 року представник позивачки відмовився оформляти документи на проведення гарантійного ремонту із ТОВ «ДІЄСА», оскільки у таких документах було зазначено строк ремонту у 30 робочих днів.

04 травня 2023 року позивачкою подано відповідачу заяву про надання товару аналогічної якості на час ремонту прально-сушильної машини.

Повідомленням від 04 травня 2023 року відповідач відповів на заяву позивачки від 04 травня 2023 року. Зокрема зазначав, що товар із обмінного фонду магазину буде запропоновано після передачі прально-сушильної машини на ремонт.

05 травня 2023 року позивачкою подано відповідачу вимогу про безоплатне усунення недоліків товару та надання товару аналогічної марки. У вимозі вказано, що сервісним центром встановлено наявність заводського браку та необхідність заміни прального барабану, якого треба чекати місяць півтора.

Повідомленням від 11 травня 2023 року відповідач відповів на заяву позивачки від 05 травня 2023 року. Зокрема зазначав, що 03 травня 2023 року позивачка відмовилася від оформлення документів про передачу товару до магазину для ремонту. Також вказано, що ремонт товару здійснюється сервісним центром, тому відповідач не несе відповідальності щодо такого ремонту.

29 травня 2023 року Сервісним центром «Меридіан» складено акт, за яким прилад не підлягає подальшій експлуатації .

06 червня 2023 року позивачка звернулася до відповідача із вимогою про повернення грошових коштів за товар, яка була задоволена цього ж дня.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вимогу про усунення недоліків товару булу заявлено до іншої юридичної особи, тому вбачається відсутність обов`язку у продавця товару - ТОВ «ДІЄСА» задовольняти наступну аналогічну вимогу позивачки, а також вимогу про надання замінного товару. Щодо страхування, то у письмовому договорі чітко вказано на строк його дії 45 календарних днів. Зазначення у фіскальному чеку на товар строку гарантії не вказує на інший строк дії договору страхування. Поняття гарантія та страхування не є тотожними. Вимоги про стягнення моральної шкоди є похідними та недоведеними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», за кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару.

Згідно зі ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Тлумачення статті частини 3 статті 698 ЦК України дозволяє зробити висновок, що законодавець встановив пріоритет ЦК України в регулюванні договору роздрібної купівлі-продажу; у випадку відсутності регулювання на рівні ЦК України застосовується законодавство про захист прав споживачів.

У пункті 7 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ).

Під час продажу товару продавець зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ встановленої форми, що засвідчує факт купівлі, з позначкою про дату продажу (абзац 2 частини одинадцятої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Договір роздрібної купівлі-продажу вважається укладеним з моменту видачі продавцем покупцю товарного чи фіскального чека або надання іншого документа, що підтверджує оплату товару. Фіскальний і товарний чек - письмові документи, що підтверджують факт укладення договору і його умови (предмет і ціну).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до вимог ст. 708 ЦК України товар у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Покупець, який придбав непродовольчі товари, що вже були в користуванні і реалізовані через роздрібні комісійні торговельні підприємства, про що він був поінформований продавцем, має право пред`явити вимоги, передбачені частиною першою цієї статті, якщо придбані товари містили істотні недоліки, не застережені продавцем.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 709 ЦК України продавець або виготовлювач (чи уповноважені ними представники) зобов`язані прийняти товар неналежної якості від покупця і задовольнити його вимоги про заміну товару або усунення недоліків. Доставка товару продавцеві та його повернення покупцеві здійснюються продавцем або виготовлювачем, а в разі невиконання ними цього обов`язку або відсутності продавця чи виготовлювача в місцезнаходженні покупця повернення товару може бути здійснене покупцем за їхній рахунок.

Згідно ч. 3 ст. 709 ЦК України вимога покупця про безоплатне усунення недоліків товару підлягає задоволенню продавцем або виготовлювачем протягом чотирнадцяти днів або, за домовленістю сторін, в інший строк. На вимогу покупця на час ремонту йому має бути наданий у користування аналогічний товар, незалежно від моделі, з доставкою.

Згідно ч. 5 ст. 709 ЦК України за кожний день прострочення продавцем або виготовлювачем усунення недоліків товару і невиконання вимоги про надання в користування аналогічного товару на час усунення недоліків продавець сплачує покупцеві неустойку в розмірі одного відсотка вартості товару.

Відповідно до ст. 8 Закону України Про захист прав споживачів у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Відповідно до ст 9 Закону України Про захист прав споживачів при пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред`явлення або за згодою сторін в інший строк.

За кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару ( ст 9 Закону України Про захист прав споживачів).

З аналізу положень статті 1, частин 1, 9, 10 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», слідує, що споживач має право на безоплатне усунення недоліків товару, заміну останнього та надання на час ремонту аналогічного товару з обмінного фонду у разі пред`явлення вказаних вимог протягом гарантійного строку.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З матеріалів справи вбачається, що сервісним центром «Меридіан» складено акт перевірки якості виробу за заявкою позивачки від 02 травня 2023 року, в якому вказано про необхідність гарантійної заміни бака в зборі. 03 травня 2023 року представник позивачки відмовився оформляти документи на проведення гарантійного ремонту із ТОВ «ДІЄСА», оскільки у таких документах було зазначено строк ремонту у 30 робочих днів.

04 травня 2023 року позивачкою подано відповідачу заяву про надання товару аналогічної якості на час ремонту прально-сушильної машини. Повідомленням від 04 травня 2023 року відповідач відповів на заяву позивачки від 04 травня 2023 року, зазначивши що товар із обмінного фонду магазину буде запропоновано після передачі прально-сушильної машини на ремонт.

05 травня 2023 року позивачкою подано відповідачу вимогу про безоплатне усунення недоліків товару та надання товару аналогічної марки. У вимозі вказано, що сервісним центром встановлено наявність заводського браку та необхідність заміни прального барабану, якого треба чекати місць півтора.

Повідомленням від 11 травня 2023 року відповідач відповів на заяву позивачки від 05 травня 2023 року. Зокрема зазначав, що 03 травня 2023 року позивачка відмовилася від оформлення документів про передачу товару до магазину для ремонту. Також вказано, що ремонт товару здійснюється сервісним центром, тому відповідач не несе відповідальності щодо такого ремонту.

29 травня 2023 року Сервісним центром «Меридіан» складено акт, за яким прилад не підлягає подальшій експлуатації .

06 червня 2023 року позивачка звернулася до відповідача із вимогою про повернення грошових коштів за товар, яка була задоволена цього ж дня.

Із матеріалів справи та дій позивачки не встановлено підстав для задоволення позову та доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Заява на приймання товару від покупця, долучена до апеляційної скарги (а.с.78), не може бути прийнята колегією суддів, з огляду на наступне.

У пункті 6 частини другої статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої - третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі №145/474/17 (провадження №61-35488св18), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі №346/5603/17 (провадження №61-41031св18) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17 (провадження № 61-13405св18).

Надаючи відповідний доказ суду апеляційної інстанції без попереднього його надання для оцінки судом першої інстанції, апелянт поважність причин неподання до суду першої інстанції вказаного доказу не зазначає, в той же час колегія суддів зауважує, що цивільне процесуальне судочинство здійснюється, зокрема, на основі принципів змагальності та диспозитивності, що знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом або витребування відповідних доказів у сторін, які в силу вимог процесуального закону повинні самостійно довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, зокрема шляхом подання відповідних доказів, в той час як суд тільки оцінює надані сторонами матеріали.

Таким чином, враховуючи ненаведення апелянтом поважності причин неподання відповідного доказу до суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 367 ЦПК України.

Крім того, надана копія заяви суперечить доводам апеляційної скарги, в тій частині, що дана заява була подана до відповідача з приміткою про незгоду з терміном ремонту, оскільки даної примітки не містить.

Більш того, колегія суддів зазначає, що квитанція про прийом не підписана відповідальною особою магазину, з чого вбачається, що заява не була подана, а товар не переданий працівникам відповідача.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 19 липня 2024 року.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Е.Л. Демченко

І.Ю. Ткаченко