Номер провадження № 2/521/595/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Громіка Д.Д.,

при секретарі Котигорох Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних збитків за прострочення зобов`язання, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси, через свого представника, звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 у якому просить суд стягнути з відповідача інфляційні збитки в розмірі 46 920,24 грн. та три проценти річних в розмірі 7 372 грн. за прострочення встановленого рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14.04.2021 року у цивільній справі № 521/19478/20 зобов`язання за період з 14.04.2021 р. по 07.06.2023 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14.04.2021 року у цивільній справі № 521/19478/20 ухвалено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму завданого матеріального збитку в розмірі 117 584, 31 грн., судовий збір в розмірі 2 782, 44 грн. та витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 2 500 грн., а всього - 122 866, 75 грн. Вищевказане судове рішення набуло чинності, проте відповідач ОСОБА_2 у добровільному порядку відмовляється його виконувати, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду.

Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 30.06.2023 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Однак направив на адресу суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд провести розгляд справи за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак направив на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що у рішенні Малиновського районного суду м. Одеси від 14.04.2021 року у цивільній справі № 521/19478/20 не були вказані реквізити позивача за якими було б можливо здійснювати оплату заборгованості.

Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14.04.2021 року у цивільній справі № 521/19478/20 з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 суму завданого матеріального збитку в розмірі 117 584 (сто сімнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) грн. 31 коп., судовий збір в сумі 2782 (дві тисячі сімсот вісімдесят дві) грн. 44 коп., та витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн.

Дане рішення набрало чинності на підставі Постанови Одеського апеляційного суду від 09.09.2022 року.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою державного виконавця Малиновського ВДВС м. Одеси ПМУ МЮ Іксар К.О. від 12.09.2023 року по ВП № 72751587 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 521/19478/20, виданого 18.10.2022 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми завданого матеріального збитку в розмірі 117 584 (сто сімнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) грн. 31 коп., судового збору в сумі 2782 (дві тисячі сімсот вісімдесят дві) грн. 44 коп., та витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, у частині п`ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.03.2016 року № 6-2168цс15, а тому має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Таким чином, наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦПК України за увесь час прострочення.

Зазначена правова позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18.

Згідно з розрахунком позивача збитки внаслідок інфляції за період з 14.04.2021 року по 07.06.2023 року становлять 46920,24 грн. та 3 % річних за період з 14.04.2021 року по 07.06.2023 року 7 372, 00 грн.

Отже, суд приходить до висновку, що розрахунки вчиненні вірно, а позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивача підлягають стягненню збитки за прострочення грошового зобов`язання, а саме: 46920,24 грн. інфляційні збитки, 7 372, 00 грн. 3 % річних, а всього 54292,24 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України суд виходить із наступного.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що з ОСОБА_2 підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 509, 526, 625 ЦК України, ст. ст. 4, 12-13, 76-77, 80-82, 89, 133, 137, 141, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-266, 280, 282-284, 289, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних збитків за прострочення зобов`язання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 46920,24 грн. інфляційні збитки, 7 372, 00 3 % річних, а всього 54292,24 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 19 липня 2024 року.

Повні відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини 5 статті 265 ЦПК України:

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ).

Суддя: Д.Д. Громік