справа № 570/325/24
провадження № 2/570/463/2024
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 липня 2024 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

його представника адвоката Волошина І.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

її представника адвоката Цісар І.В.,

секретаря судового засідання Полюхович М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.C.Петлюри, 10/ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

покликаючись на поширення недостовірної інформації в мережі інтернет, позивач у поданій до суду 19 січня 2024 року позовній заяві просить

визнати недостовірною інформацію, яку розмістила (поширила) ОСОБА_2 , а саме: від 31.10.2023 у власному профілі у соціальній інтернет-мережі Фейсбук (Facebook), за посиланням: https://www.facebook.com/permalink.php?story_fbid=pfbid0uy3ShirTtWxHgK7SMBZ4zqW7XEbcXUpYbH8E61wBuYDbYNAKQAKTRMqKgfA2qLS21&id=82217 про те, що:

«Протягом останніх двох років директор предвзято до мене відносився, погрожував звільнити з роботи і все для цього зробив. Аргументував все тим, що я пишу анонімно листи в департамент освіти, хоча жодного разу такого не було».

«Дійшло до того, що в мене і моєї колеги вимагав відкрити сумки для перевірки. Коли я відмовилася відкрити сумку він накинувся на мене з кулаками та вирвав телефон. За роки роботи директора в цьому закладі звільнилося більше 25 людей і в кожного подібна історія.

Колектив заляканий, перебуває під тиском, бояться обізватися, бо хочуть лишитися на роботі. Змушує постійно писати заяви за власний рахунок. Добровільно-примусово здавали кошти 1000-2000 грн (залежно від зарплати) на генератор, який держава виділила безкоштовно. В нелегкий час, коли наші чоловіки, сини... воюють, цей НЕДОКЕРІВНИК воює з жінками. P.S. Питання до департаменту освіти. Чи може така нерівноважена людина працювати з особливими дітьми? »

Зобов?зати ОСОБА_2 у п?ятиденний строк після набрання судовим рішенням законної сили спростувати поширену недостовірну інформацію у такий саме спосіб, яким вона була поширена, а саме шляхом опублікування спростування недостовірної інформації у власному профілі соціальної інтернет-мережі Фейсбук (Facebook), про те, що поширена інформація:

від 31.10.2023 у власному профілі ОСОБА_2 у соціальній інтернет-мережі Фейсбук (Facebook) посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що:

«Протягом останніх двох років директор предвзято до мене відносився, погрожував звільнити з роботи і все для цього зробив. Аргументував все тим, що я пишу анонімно листи в департамент освіти, хоча жодного разу такого не було».

Дійшло до того, що в мене і моєї колеги вимагає відкрити сумки для перевірки. Коли я відмовилася відкрити сумку він накинувся на мене з кулаками та вирвав телефон. За роки роботи директора в цьому закладі звільнилося більше 25 людей і в кожного подібна історія.

Колектив заляканий, перебуває під тиском, бояться обізватися, бо хочуть лишитися на роботі. Змушує постійно писати заяви за власний рахунок. Добровільно-примусово здавали кошти 1000-2000 грн (залежно від зарплати) на генератор, який держава виділила безкоштовно. В нелегкий час, коли наші чоловіки, сини... воюють, цей НЕДОКЕРІВНИК воює з жінками. P.S. Питання до департаменту освіти. Чи може така нерівноважена людина працювати з особливими дітьми?», - є недостовірною, та видалення недостовірної інформацію з допису, розміщеного за наступним посиланням:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 100 000,00 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сукупному розмірі 22 422,40 грн., з яких: 2 422 грн. 40 коп. - судовий збір; 20 000,00. - правнича допомога.

У відзиві відповідач не визнає позовні вимоги, вважає їх безпідставними, необгрунтованими та такими що не підлягають до задоволення.

Вказує, що, на її суб?єктивну думку, з боку позивача дійсно мало місце упереджене ставлення до неї, що виражалось, зокрема, в тому, що директор абсолютно безпідставно відшукував приводи для накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни, які нібито мали місце, з подальшим складанням актів про відмову у дачі пояснень. Зазначає, що всі її твердження про упереджене ставлення до неї з боку позивача можна трактувати виключно як її внутрішні оціночні судження, бо вона бачила ситуацію, яка склалась, саме так.

По п. 2 «Дійшло до того, що в мене і моєї колеги вимагав відкрити сумки для та вирвав телефон для перевірки. Коли я відмовилась відкрити сумку, він накинувся на мене з кулаками Така подія дійсно мала місце 28.07.2023 року, про що зазначає сам Позивач (арк. 7 позовної заяви), а тому така інформація є правдивою. На підтвердження даного факту позивачкою до даного відзиву додано відеодокази. Щодо того, що колега відповідачки добровільно надала для огляду свою сумку, то це її особиста справа. Але, директор НРЦ ОСОБА_1 не є співробітником правоохоронного органу, а тому не мав жодних законних підстав не те що оглядати (а фактично обшукувати) речі відповідачки, а навіть і пропонувати таке, адже підставою для проведення обшуку є винесена в порядку, встановленому КПК України, ухвала слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, який може винести її лише на підставі клопотання процесуальної особи, що здійснює кримінальне провадження.

Отже викладена відповідачкою інформація не є недостовірною, а тому до спростування не підлягає.

По п.3 «За роки роботи директора в цьому закладі звільнилося більше 25 людей і в кожного подібна історія. Колектив заляканий, перебуває під тиском, бояться обізватися, бо хочуть лишитися на роботі. Змушує постійно писати заяви за власний рахунок».

Загалом дане твердження відповідачки також є оціночним судженням. На особисту суб?єктивну думку відповідачки, такі дії директора поставили багатьох інших працівників закладу в умови, коли через страх втратити роботу, вони мовчать та роблять те, що їм наказано, про що в цілому і було зазначено в Ії дописі.

По п. 4 «Добровільно-примусово здавали кошти 1000-2000 (залежно від зарплати) на генератор, який держава виділила безкоштовно».

02 грудня 2023 року проведені збори трудового колективу, на якому обговорювалось в тому числі питання придбання генератора. Директор нібито прямо і не вимагав збирати на нього кошти, але в той же час було озвучено потрібну мінімальну суму, яку необхідно зібрати - 100 тисяч гривень. Саме таке завдання він поставив керівникам підрозділів, щоб останні провели роботу зі своїми підлеглими щодо збору коштів (аудіозапис з 14 хв. 40 сек. до 26 хв. 30 сек., озвучена сума в 100 тисяч гривень - на 24 хв. 28 сек.). В подальшому, через «Вайбер» було відправлено повідомлення про необхідність збору коштів для придбання дизпалива для генератора та фото банківської карти директора ОСОБА_1 . При цьому ОСОБА_1 зазначав на зборах, що в разі відмови хоча би одного співробітника, питання збору коштів буде закрите. Зважаючи на явні маніпулятивні «пасажі» директора щодо вимушеності придбання для потреб НРЦ генератора, відповідачка цілком справедливо вважала, що позивач в особі директора ОСОБА_1 в маніпулятивній формі схиляв колектив до придбання за кошти працівників цього генератора. Але така думка відповідачки є суто суб?єктивною, і у загальному контексті її допису є оціночним судженням автора щодо дій позивача.

По п.5 «В нелегкий час, коли наші чоловіки, сини... воюють, цей НЕДОКЕРІВНИК воює з жінками. Р. S. Питання до департаменту освіти. Чи може така неврівноважена людина працювати з особливими дітьми?».

Таке висловлювання однозначно є виключно оціночним судженням, адже позивачем навколо неї протягом тривалого часу навмисно створювалась конфліктна атмосфера, а тому її фрази у намаганні надати відповідь на безліч питань з різних боків, частково містили алегорії і гіперболи, оскільки більш доступно доносили до позивача її думки. Таким чином, судження відповідача, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій, отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту.

У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю і по аналогічних мотивах.

Беручи до уваги зміст поширеного допису відповідачем, позивач вважає його недостовірним у наступних процитованих частинах:

1. Протягом останніх двох років директор предвзято до мене відносився, погрожував звільнити з роботи і все для цього зробив. Аргументував все тим, що я пишу анонімно листи в департамент освіти, хоча жодного разу такого не було.

2. Дійшло до того, що в мене і моєї колеги вимагав відкрити сумки для перевірки. Коли я відмовилася відкрити сумку він накинувся на мене з кулаками та вирвав телефон.

3. За роки роботи директора в цьому закладі звільнилося більше 25 людей і в кожного подібна історія. Колектив заляканий, перебуває під тиском, бояться обізватися, бо хочуть лишитися на роботі.

4. Змушує постійно писати заяви за власний рахунок. Добровільно-примусово здавали кошти 1000-2000 грн (залежно від зарплати) на генератор, який держава виділила безкоштовно.

5. В нелегкий час, коли наші чоловіки, сини...воюють, цей НЕДОКЕРІВНИК воює з жінками. Р.S. Питання до департаменту освіти. Чи може така неурівноважена людина працювати з особливими дітьми?»

Так, зазначаючи вищенаведене необмеженій кількості користувачів соціальної мережі Facebook, відповідач доводить у формі твердження до масовості бачення про позивача як керівника, який нерівно (предвзято) ставиться до підлеглих, у даному випадку до підлеглої ОСОБА_2 . Однак, зазначені твердженя в дописі не відповідають дійсності та спростовується наступним.

ОСОБА_2 працювала на посаді медичної сестри у Навчально-реабілітаційному центрі в с.Ясининичі Рівненської обласної ради із 01.08.2005 року по 31.08.2023 рік. За період своєї роботи у закладі своєчасно підвищувала рівень професійної майстерності шляхом проходження відповідних курсів та мала спеціальні знання та навички, необхідні для належного виконання посадових обов`язків.

Водночас, упродовж останніх років у закладі ОСОБА_2 неодноразово створювала конфліктні ситуації серед медичного персоналу, були випадки відсутності її без поважних причин на робочому місці, у тому числі під час чергування у нічний час.

Так, наказом директора Навчально-реабілітаційного центру в с. Ясининичі Рівненської обласної ради від 18.04.2023 № 59-к ОСОБА_2 оголошено догану за порушення трудової дисципліни (відсутність на роботі 04.04.2023). Вказане дисциплінарне стягнення ОСОБА_2 не оскаржувала, що свідчить про визнання його останньою.

До того ж, 13.04.2023 між директором, сторожем та головою профспілки Навчально-реабілітаційного центру в с. Ясининичі Рівненської обласної ради складено Акт № 1 Про відсутність на роботі ОСОБА_2 13.04.2023 з 14:00-17:36.

14.04.2023 між директором, двома сторожами та головою профспілки Навчально-реабілітаційного центру в с.Ясининичі Рівненської обласної ради складено Акт № 2 про відмову ОСОБА_2 надати пояснення про відсутність на роботі 13.04.2023 з 14:00-17:36 з наступною відміткою: « ОСОБА_2 відмовилась надати письмові пояснення про відсутність її на роботі 13 квітня 2023 року з 14:00 до 17:36 лише усно відповіла, що «не ознайомлена графіком роботи».

Зазначене, з урахуванням стажу роботи ОСОБА_2 з 2005 року у Навчально-реабілітаційного центру в с.Ясининичі Рівненської обласної ради та позиція «не ознайомлена з графіком роботи», який залишався незмінним в закладі, свідчить про відкриту неповагу до керівника закладу та колективу в цілому.

У подальшому, 11.07.2023 між директором, інженером з охорони праці та водієм спеціальної машини Навчально-реабілітаційного центру в с.Ясининичі Рівненської обласної ради складено Акт № 3 про відмову ОСОБА_2 надати пояснення про відсутність її на робочому місці 10.07.2023 з 09:35-10:40 та з 16:40 17:42.

12.07.2023 між директором, інженером з охорони праці та водієм спеціальної машини Навчально-реабілітаційного центру в с. Ясининичі Рівненської обласної ради складено Акт № 4 про те, що ОСОБА_2 пішла з роботи 12.07.2023 об 15:20, тобто до завершення робочого дня.

При цьому, на зазначену поведінку щодо систематичної відсутності на робочому місці та порушення трудової дисципліни ОСОБА_2 відмовлялась надати пояснення, що підтверджується Актом від 13.07.2023 № 5, складеного між директором, інженером з охорони праці та водієм спеціальної машини Навчально-реабілітаційного центру в с. Ясининичі Рівненської обласної ради.

Вказана вище поведінка ОСОБА_2 щоразу супроводжувалась некоректною поведінкою до працівників закладу та особистою неприязністю до Позивача.

Разом з тим, ОСОБА_1 , як керівник, на рівні з іншими працівниками сприяв ОСОБА_2 у розвитку та надавав можливість для кар`єрного росту у закладі.

Так, відповідно до витягу з наказу КЗ «Ясининицький навчально-реабілітаційний центр» Рівненської обласної ради від 02.09.2019 № 271-к дозволено ОСОБА_2 працювати за суміщенням на посаді сестри медичної з лікувальної фізкультури на 0,5 ставки.

До того ж, 30.11.2020 наказом КЗ «Ясининицький навчально-реабілітаційний центр» Рівненської обласної ради № 367-к дозволено ОСОБА_2 працювати за суміщенням на посаді вчителя-реабілітолога на 0,5 ставки.

Відповідно до власної заяви ОСОБА_2 від 04.11.2021 Позивач надав згоду та відсторонив останню від ведення складського обліку та списання медичних препаратів.

Наказом КЗ «Ясининицький навчально-реабілітаційний центр» Рівненської обласної ради від 26.09.2022 № 218-к скасовано з 01.10.2022 для ОСОБА_2 0,5 ставки посади вчителя-реабілітолога. З вказаним наказом ОСОБА_2 була ознайомлена з проставленням підпису, адже у зв`язку із повномасштабною війною в Україні фактично функціональні обов`язки вчителя-реабілітолога не здійснювались, з чим остання погодилась.

Тобто, з урахуванням наведеного, чітко прослідковується неупереджене та непредвзяте ставлення позивача до відповідачки, як до працівниці закладу, а тому зацитований текст із оскаржуваного допису не відповідає дійсності та спростовується вищевказаним.

Крім того, зазначені у тексті допису обставини місять ознаки грубого порушення законодавсьта про працю, зловживання владою та службовим становищем, службовою недбалістю зі сторони позивача по відпошенні до відповідачки, однак згідно відповідей ГУ Національної поліції в Ріненській області №218Аз/24/02 -2023 та № 219Аз24/02 -2023 на адвокатські запити, кримінальні провадження щодо ОСОБА_1 за вказаними кримінальними правопорушеннями не реєструвалися та досудове розслідування не проводилося.

По-друге, щодо твердження відповідача у дописі:

«Дійшло до того, що в мене і моєї колеги вимагав відкрити сумки для перевірки. Коли я відмовилася відкрити сумку він накинувся на мене з кулаками та вирвав телефон.

Так, зазначаючи вищенаведене необмеженій кількості користувачів соціальної мережі Facebook, Відповідач доводить до масовості бачення про позивача як керівника, який є агресивним та застосовує фізичну силу до підконтрольних працівників. Однак, зазначене не викладено неправдиво та спростовується наступним.

28 липня 2023 року у період відпусток в Навчально-реабілітаційному центрі в с.Ясининичі Рівненської обласної ради перебувало 4 людини, з яких, окрім ОСОБА_1 , охоронець та дві медичні сестри, одною з яких була ОСОБА_2 .

У вказаний день, орієнтовно о 15 год. 00 хв., директор закладу залишив свій кабінет відчиненим та вирішив оглянути територію центру. Повернувшись за 30 хвилин виявив на своєму робочому столі безлад, документи та речі, які знаходились на столі находились не на своїх місцях та були розкинутими, у тому числі на робочому місці не було оригіналу Акту, складеного за результатом відмови ОСОБА_2 про ознайомлення щодо відсутності останньої на робочому місці, який був підписаний трьома працівниками закладу.

Додатково, позивачем було виявлено біля кабінету двох медичних сестер, а тому позивач як директор установи попросив підконтрольних працівників прокоментувати зникнення з кабінету документів та, відповідно відкрити сумки для візуального огляду. Одна працівниця без будь-яких негативних емоцій відкрила власну сумку та відповіла, що не здійснювала безладу на робочому столі керівника.

Водночас, ОСОБА_2 на прохання пояснити вищезазначені обставини різко почала вести себе агресивно, кидалась з обвинуваченнями у сторону позивача.

Реагуючи на описану обставину позивачем було наголошено на здійсненні ним дій, направлених на виклик до закладу представників правоохоронних органів, адже описані обставини кваліфікуються як незаконне проникнення в робочий кабінет.

При цьому, відповідач, на даний факт відреагувала емоційно, почала провокаційно та демонстративно знімати на відео ОСОБА_1 , наближуючи мобільний телефон до обличчя.

За фактом порушення особистісного простору позивач легким змахом руки відмахнув телефон від свого обличчя, тим самим спричинивши падіння жіночої сумки ОСОБА_2 , яка знаходилась у тій руці, що і телефон. За результатом зазначеного, вказана сумка впала на підлогу та, пляшка алкогольного напою, що зберігалась у ній розбилась.

Варто зазначити, що позивач не здійснював дії, направлені на відбирання у ОСОБА_2 сумки чи телефону, не порушував її особистий простір, у своїй розмові до працівника не використовував нецензурну лексику та не висловлював принизливих коментарів щодо поведінки останньої.

Адвокатським бюро «Іллі Волошина» 08.11.2023 скеровано адвокатський запит до Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області, відповідно до якого, крім іншого, запитувались копії матеріалів за фактом розгляду заяви гр. ОСОБА_2 , 1986 року народження, жительки с. Ясининичі про завдання для останньої легких тілесних ушкоджень керівником Навчально-реабілітаційного центру в с. Ясининичі Рівненської обласної ради 28.07.2023.

Відповідно до пункту 2 відповіді Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області від 20.11.2023 № 264Аз/200/01-2023 зазначено, що згідно даних ІКС ІПНП України встановлено, що 28.07.2023 у відділення поліції № 1 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області зареєстровано повідомлення гр. ОСОБА_2 в ЄО № 7565, відомості по якому внесено до ЄРДР від 29.07.2023 № 0000440, порушеного за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

При цьому, позивач наголошує, що 28.07.2023 представники правоохоронних органів не зафіксували тілесних ушкоджень на ОСОБА_2 , які демонстративно було виставлено в соціальній мережі. Причини їх виникнення не відомі, як і не відомо чи були отримані вони саме 28.07.2023.

Додатково, правоохоронними органами по факту виклику поліції до закладу 28.07.2023 не було складено протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про відсутність факту його скоєння з сторони Позивача.

Щодо фіксації звернення ОСОБА_2 та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, повідомляємо, що описані дії правоохоронних органів передбачені нормами Кримінального процесуального кодексу України. Тобто, представники правоохоронного органу в обов`язковому порядку зобов`язані приймати, реєструвати та вносити відомості до ЄРДР у випадку наявності звернення особи про вчинення щодо неї тілесних ушкоджень.

Водночас, перевірка наявності або відсутності складу кримінального правопорушення вирішується під час здійснення слідчих дій.

Звертаємо увагу, що станом на дату даного звернення до суду у рамках відкритого кримінального провадження № 0000440 до ОСОБА_1 не було застосовано жодних запобіжних заходів, передбачених КПК України, у тому числі не вручено обвинувального акту тощо.

Означені обставини свідчать про безпідставність звинувачень, коментарі ОСОБА_2 з приводу ситуації 28.07.2023 є однобічними та спотворюваними, а також значно перебільшеними зі сторони останньої. Жодне із тверджень колишньої працівниці закладу не підтверджено документально та спростовуються наявними матеріалами у справі.

По-третє, щодо твердження відповідача у дописі:

«За роки роботи директора в цьому закладі звільнилося більше 25 людей і в кожного подібна історія. Колектив заляканий, перебуває під тиском, бояться обізватися, бо хочуть лишитися на роботі. Змушує постійно писати заяви за власний рахунок.»

Так, зазначаючи вищенаведене необмеженій кількості користувачів соціальної мережі Facebook, Відповідач доводить до масовості бачення про позивача як керівника, який не поважає честь та гідність підконтрольних працівників, застовує до них моральний тиск тощо, що призводить до звільнення останніх. Однак, зазначене не відповідає дійсності та спростовується наступним.

Повідомляємо, що за період роботи між позивачем та колективом закладу склались теплі трудові відносини, не виникало жодних конфліктів, щоразу знаходився компроміс у вирішенні спірних ситуацій.

У закладі завжди дотримуються принципи рівної можливості для навчання та кар`єрного росту, оплати за працю рівної цінності, що виконується працівниками однакової кваліфікації. Особлива увага звертається на рівний розподіл навантаження і завдань між працівниками з однаковою кваліфікацією та продуктивністю праці, які виконують рівноцінну роботу.

Більше того, ОСОБА_1 , як керівник, здійснює всі належні дії, спрямовані на створення у колективі дружньої та гармонійної атмосфери, побудованої на повазі та ввічливості один до одного.

Означене підтверджується зверненням працівників Навчально-реабілітаційного центру в с. Ясининичі Рівненської обласної ради від 02.11.2023 № 323/01-17, надісланого голові Рівненської обласної ради разом із Протоколом позачергових Загальних зборів трудового колективу, у якому, зокрема, висвітлено позитивні характеристики про Позивача, як керівника, а також висловлено обурення колективу закладу щодо поведінки та висловів колишньої працівниці ОСОБА_2 , оприлюднені останньою на власній сторінці у соціальній мережі Facebook 31.10.2023.

При цьому, Адвокатським бюро «Іллі Волошина» 08.11.2023 скеровано до Управління інспекційної діяльності у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці та Комунальної установи «Трудовий архів Рівненської міської ради» адвокатські запити про надання інформації про надходжень скарг від працівників Навчально-реабілітаційного центру в с. Ясининичі Рівненської обласної ради щодо систематичних (повторюваних) тривалих умисних дій або бездіяльності керівника, спрямованих на приниження їх честі та гідності, у тому числі скарг щодо спричинення психологічного чи економічного тиску з боку керівника, зокрема із створенням стосовно працівників напруженої, ворожої, образливої атмосфери, у тому числі такої, що змушує їх недооцінювати свою професійну придатність. Додатково запитувалась інформація чи проводились інспекційні відвідування чи невиїзні інспектування інспекторами праці Рівненської області у Навчально-реабілітаційний центр в с. Ясининичі Рівненської обласної ради.

Відповідно до відповіді Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 16.11.2023 № ЗХ/3.3/12706-23 з 06.12.2022 станом на 08.11.2023 жодних скарг, запитуваних у вищевказаному адвокатському запиті на адресу Міжрегіонального управління не надходило, а також засади державного нагляду (контролю) у Навчально-реабілітаційному центрі в с. Ясининичі Рівненської обласної ради посадовими особами Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці не здійснювалися.

Іншу запитувану інформацію Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці не надало на підставі того, що лише з 06.12.2022 виконує функції з реалізації державної політики у відповідній сфері.

До того ж, відповідно до архівної довідки від 29.11.2023 № 140/01-11, виданої Комунальною установою «Трудовий архів Рівненської міської ради» зазначено, що у документах Управління Держпраці у Рівненській області, які знаходяться на зберіганні, запитувана у вищевказаному адвокатському запиті інформація відсутня.

Наведене свідчить про відсутність фактів звернення працівників Навчально-реабілітаційного центру в с. Ясининичі Рівненської обласної ради із заявами чи скаргами щодо мобінгу на роботі зі строни керівника, у тому числі є підвтердженням того, що відповідні обставини відсутні у закладі.

Водночас, Адвокатським бюро «Іллі Волошина» 01.12.2023 скеровано адвокатський запит до Головного управління Національної поліції у Рівненській області щодо надання інформації про факт внесення до Єдиного реєстру досудових рослідувань інформації про вчинення ОСОБА_1 кримінальних правопорушень за службову недбалість, невиплату заробітної плати, грубого порушення законодавства про працю чи за зловживання владою або службовим становищем.

Так, відповідно до відповіді Головного управління Національної поліції у Рівненській області від 08.12.2023 № 218Аз/24/02-2023 Слідчим управлінням ГУНП проведено перевірку та встановлено, що згідно відомостей ІКС ІПНП, Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчими підрозділами ГУНП області кримінальні провадження стосовно ОСОБА_1 за вищевказаними кримінальними правопорушеннями не реєструвались та досудове розслідування не проводилось.

Разом з тим, Адвокатським бюро «Іллі Волошина» 01.12.2023 скеровано адвокатський запит до Головного управління Національної поліції у Рівненській області щодо надання інформації про наявність скерованих обвинувальних актів до суду відносно ОСОБА_1 за службову недбалість, грубе порушення законодавства про працю чи за зловживання владою або службовим становищем.

Відповідно до відповіді Головного управління Національної поліції у Рівненській області від 08.12.2023 № 219Аз/24/02-2023 Слідчим управлінням ГУНП проведено перевірку та встановлено, що згідно відомостей ІКС ІПНП, Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчими підрозділами ГУНП області кримінальні провадження стосовно ОСОБА_1 за вищевказаними кримінальними правопорушеннями не реєструвались та досудове розслідування не проводилось.

Враховуючи зазначене, твердження Відповідача у наведеному дописі не мають жодного доказового підгрунття, не відповідають дійсності, спростовуються докуменатльно, а тому є недостовірними.

По-четверте, щодо твердження відповідача у дописі:

«Добровільно-примусово здавали кошти 1000-2000 грн (залежно від зарплати) на генератор, який держава виділила безкоштовно»

Поруч з цим, Адвокатським бюро «Іллі Волошина» 08.11.2023 скеровано адвокатський запит до Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області, відповідно до якого, крім іншого, запитувалось чи надходила з вересня 2017 року по 2023 рік включно на адресу інформація від працівників Навчально-реабілітаційного центру в с.Ясининичі Рівненської обласної ради щодо організації неправомірного збору коштів керівником закладу, у тому числі організації незаконного збору коштів на генератор.

Відповідно до пункту 3 відповіді Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області від 20.11.2023 № 264Аз/200/01-2023 згідно даних інформаційної підсистеми «Єдиний облік» в період часу із вересня 2017 по теперішній час повідомлень відносно організації неправомірного збору коштів ОСОБА_1 , як керівником Навчально-реабілітаційного центру в с. Ясининичі Рівненської обласної ради, не зареєстровано.

З урахуванням зазначеного, що підтверджено документально, інформація, поширена ОСОБА_2 у соціальній мережі Facebook (Фейсбук) є недостовірною та такою, що підлягає спростуванню, з огляду на відсутність жодних фактів реєстрації скарг у компетентних органах та відсутність жодних відкритих кримінальних проваджень з описаного приводу.

По-п`яте, щодо висловлювання у спірному дописі відповідачкою своєї думки про позивача:

«В нелегкий час, коли наші чоловіки, сини...воюют, цей НЕДОКЕРІВНИК воює з жінками. Р.S. Питання до департаменту освіти. Чи може така неурівноважена людина працювати з особливими дітьми?».»

Вищевказана суб`єктивна думка ОСОБА_3 висловлена у брутальній, принизливій формі, що завдало моральної шкоди ОСОБА_4 про відшкодування якої заявлено у позовній заяві.

Згідно абз.5 п.19 Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду.

Звертаємо увагу суду на те, що позивач по справі, користується авторитетом серед працівників Навчально-реабілітаційного центру в с.Ясининичі, є депутатом «Всеукраїнське об`єднання «Свобода», має почесні грамоти за сумлінну працю, активну громадянську позицію та значний особистий внесок у розбудову незалежності України, у тому числі подяки за активну участь в охороні громадського порядку на території міста Рівне; за вірність ідеям націоналізму; за вагомий внесок у справу державоутворення та зразкове виконанняслужбових обов`язків.

Щодо проведення за результатами оскаржуваного допису службового розслідування.

Так, за фактом поширення ОСОБА_2 вищевказаної інформації, розпорядженням голови Рівненської обласної ради від 02.11.2023 за № 154 утворено комісію з проведення службового розслідування щодо можливого порушення норм етичної поведінки директором Навчально-реабілітаційного центру в с.Ясининичі Рівненської обласної ради Олександром Оксимчуком

Розпорядженням голови Рівненської обласної ради від 28.11.2023 № 161 «Про результати проведення службового розслідування стосовно директора Навчально-реабілітаційного центру в с. Ясининичі Рівненської обласної ради ОСОБА_1 » вирішено погодитись із Актом та висновком комісії з проведення службового розслідування стовоно директора Навчально-реабілітаційного центру в с. Ясининичі Рівненської обласної ради ОСОБА_1 , викладених в Акті службового розслідування від 21.11.2023.

Відповідно до Акту службового розслідування, яке проводилось на виконання розпорядження голови Рівненської обласної ради від 02.11.2023 за № 154, у результаті проведення службового розслідування комісія вирішила, що оскільки конфлікт, який трапився між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 має особистісний характер, комісія не вбачає невиконання або неналежного виконання директором Навчально-реабілітаційного центру в с.Ясининичі Рівненської обласної ради своїх службових обов`язків, передбачених контрактом.

Враховуючи наведене, що підтверджується документально, висвітлена інформація Відповідачем у соціальній мережі Facebook та у засобах масової інформації має виключно особистий характер та є надуманою зі сторони відповідача.

Щодо обставин, які стали підставою для оприлюднення Відповідачем оскаржуваного допису.

14.08.2023 ОСОБА_2 просила надати частину щорічної основної відпустки терміном 18 календарних днів з наступним звільненням за власним бажанням 31.08.2023.

Наказом директора Навчально-реабілітаційного центру в с. Ясининичі Рівненської обласної ради від 14.08.2023 № 185-к надано ОСОБА_2 частину щорічної основної відпустки терміном на 18 календарних днів.

Наказом директора Навчально-реабілітаційного центру в с. Ясининичі Рівненської обласної ради від 15.08.2023 № 186-к вирішено звільнити ОСОБА_2 31.08.2023 за власним бажанням, виплативши компенсацію за невикористану відпустку за період роботи з 02.02.2023 по 31.08.2023.

У подальшому, 31.10.2023 на адресу Навчально-реабілітаційного центру в с. Ясининичі Рівненської обласної ради надійшла заява ОСОБА_2 з проханням надати характеристику для подальшого працевлаштування в іншому закладі. Того ж дня, директором закладу складено відповідну характеристику, зміст якої, очевидно не задовольнив відповідача.

Так, 31.10.2023 об 10 год. 50 хв. від ОСОБА_2 на особистий контактний телефон Позивача надійшло повідомлення у Viber з погрозами наступного змісту: «Чекаю адекватну характеристику до 14:00 год. Сьогоднішнього дня. Якщо не отримаю, характеристику дам вам на всю Україну».

Звертаємо увагу суду, що ОСОБА_1 , як багаторічний керівник закладу не мав права дозволити маніпулювати собою та жодним чином не змінював зміст характеристики для ОСОБА_2 , адже це б розцінювалось як надання закладом неправомірних відомостей для інших суб`єктів владних повноважень тощо. Обставини та факти, викладені у характеристиці від 31.10.2023, підтверджується документально та є достовірними.

До того ж, у даному випадку відповідач погодилась із змістом отриманої характеристики, не скористалась правом на її оскарження до трудового колективу закладу та не зверталася, у спосіб, передбачений законом, з вимогами про спростування недостовірної чи неправдивої інформації, викладеної щодо неї в характеристиці від 31.10.2023.

Відповідно, за результатом відмови позивача змінити зміст характеристики, ОСОБА_2 31.10.2023 на власній сторінці у соціальній мережі Facebook оприлюднила оскаржуваний допис з інформацією, яка є недостовірною та підлягає спростуванню.

У зв`язку з вищезазначеним, поширюючи допис з неправдивою та спотворюваною інформацією у Facebook щодо ОСОБА_1 - ОСОБА_7 порушила право позивача на недоторканність до честі, гідності та ділової репутації.

При цьому, відповідачем було поширено недостовірну інформацію, яка підлягає спростуванню, оскільки дискредитує позивача через поширення відносно нього неправдивих відомостей, які завдали та в майбутньому можуть завдати шкоди його честі, гідності та діловій репутації.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до ст.ст. 94, 277 ЦК фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.

За змістом п.9,12 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» та п.13 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/184 від 28 березня 2007 року, належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта.

Щодо необхідність у дефамаційних спорах залучення до участі у справі власника соціальної мережі Facebook, то згідно правової позиції Верховний Суд у постанові від 01 червня 2022 року у справі №713/1710/19, якщо автор інформаційного матеріалу невідомий або неможливо встановити його особу, а також коли інформація є анонімою і доступ до веб-сайта вільним, то належним відповідачем є власник веб-сайта.

Авторкою спірних дописів зі своєї веб-сторінки у соціальній мережі Facebook є Відповідачка, тому, обов`язок спростування поширеної недостовірної інформації покладено на Відповідачку, а саме, на ОСОБА_2 .

Правова позиція по справі щодо стягнення моральної шкоди.

Поширена відповідачем недостовірна інформація та висловлена суб`єктивна думка у принизливій формі, завдала шкоди гідності позивача, оскільки принижує ОСОБА_1 як людину, як моральну особистість, а також його моральне ставлення до самого себе та з боку суспільства, у якому визнається цінність його особистості. Також завдано шкоду його честі, адже поширена недостовірна інформація негативно впливає на соціальну оцінку суспільства, яке має свої загальноприйняті уявлення про добро та зло, позитив та негатив тощо. Ділова репутація теж постраждала, оскільки ділова репутація набувається кожною особою протягом певного часу завдяки професійним якостям при виконанні в даному випадку обов`язків депутата.

Зважаючи на те, що у відношенні позивача була поширена інформація виствітлена в принизливій, брутальній формі, яка принижує його честь, гідність та ділову репутацію, позивачу та було заподіяно моральної (немайнової шкоди), яка виходячи із принципу розумності визначається у розмірі 100 000 грн. і підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Відтак, поширена відповідачем недостовірна інформація завдала моральної шкоди позивачу, оскільки висвітлює ОСОБА_1 у досить таки негативному світлі перед підлеглими, жителями громади, колегами по фракції та колегами по іншим політичним партіям, оскільки ім`я позивача у зв`язку з поширенням недостовірної інформації тепер можуть пов`язувати з утиском та побиттям працівників, вчиненням мобінгу тощо; містить ознаки протиправності, оскільки порушено конкретні юридичні норми, які стосуються захисту честі, гідності і ділової репутації фізичної особи, що передбачені ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»; містить причинно-наслідковий зв`язок між шкодою (приниження честі, гідності та ділової репутації позивача) з протиправними діяннями відповідача (поширенням недостовірної інформації); характеризується наявністю вини, що виражене у формі умислу, оскільки поширювач інформації, тобто відповідач по справі, усвідомлював характер свого діяння, передбачав наслідки, припускав та бажала їх настання.

При визначенні позивачем розміру відшкодування моральної шкоди, позивач виходив з того, що висвітлена інформація стосовно нього розповсюджена в найбільшій соціальній мережі Facebook та врахував характер і обсяг своїх моральних страждань, тривалість немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення його попереднього стану.

Враховуючи доведеність факту порушення відповідачкою особистих немайнових прав позивача на повагу до його гідності, честі та ділової репутації, відповідачем позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у приниженні його честі, гідності, ділової репутації моральних стражданнях та переживаннях, пов`язаних з розповсюдженням недостовірної негативної інформації, порушенні душевної рівноваги, у зв`язку з тим, що він був дискредитований серед друзів, знайомих, колег, порушенні нормальних життєвих зв`язків, для відновлення яких позивачу необхідно було докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Тобто, відповідач по справі, ОСОБА_2 , поширюючи вказану інформацію, доводить до необмеженого кола осіб те, що ОСОБА_1 , як керівник Навчально-реабілітаційного центру в с.Ясининичі Рівненської обласної ради та депутат від партії «Всеукраїнське об`єднання «Свобода» вчиняє дії, які суперечать етичним, суспільним та моральним засадам, а тому зазначену інформацію позивач по справі вважає недостовірною, яка підлягає спростуванню з наступних підстав.

Представник позивача адвокат Ілля Волошин, підтримуючи вимоги та аргументацію свого довірителя, стверджує, що позивач не погоджується із доводами відповідачки, що інформація у спірному дописі можна трактувати виключно як її внутрішні оціночні судження, а саме про упереджене ставлення до неї збоку позивача, погроза звільнення та звільнення з роботи, налаштовування проти відповідачки працівників, залякування колективу та звільнення із-за цього більше 25 людей, збір коштів на генератор, який держава виділила безкоштовно, оскільки таких фактів не існувало.

Інформація викладена відповідачкою, як твердження про факти не може бути оціночним судженням.

Спірна інформація має стверджувальний характер. При цьому її автор, ОСОБА_3 , не використовує мовних засобів, характерних для припущень, повідомлення суб?єктивної думки або власних поглядів.

Критерієм відмежування «тверджень» від «суджень», є можливість перевірки інформації на предмет правдивості, і така ж позиція прослідковується по справі «Українська Пресс-Група» проти України (п.41) від 29.03.2005 року.

Всю інформацію у спірному дописі можна перевірити на предмет відповідності дійсності, оскільки вона роз?яснюється, розписується та надається конкретна інформація про факти, які в ході розгляду справи не були підтвердженні.

Відповідачка по справі, розповсюджуючи поширену інформацію: використовувала стверджувальні та категоричні формулювання речень, що свідчать про впевненість у достовірності та точності інформації, яку Відповідачка поширила; не застосовувала слова такі як: «думаю, вважаю, можливо, може, напевно, ймовірно». що могло б свідчити про те, що поширена інформація є суб?єктивною думкою або певним враженням відповідача.

Тому, спірна інформація є не оціночними судженнями відповідачки, а її фактичними твердженнями.

Оскільки відповідачка поширила інформацію у формі твердження, яку ще й частково намагалася підтвердити доказово в частині того, що позивач накинувся на неї з кулаками та вирвав телефон, то ОСОБА_8 звертаючись до суду з позовом, надав докази, що заперечують/ спростовують інформацію: посиланнями на нормативно-правові акти, службовими наказами, розпорядженням обласної ради, зверненням колективу навчального закладу та протоколом загальних зборі колективу, відповідями на адвокатські запити з поліції, Управління інспекційної діяльності у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці та комунальної установи «Трудовий архів» Рівненської міської ради.

Звертаємо увагу суду, із-за поширення відповідачкою інформації у формі тверджень про факти, а не оціночних суджень. розпорядженням голови Рівненської обласної ради від 02.11.2023 N?154 «Про проведення службового розслідування стосовно директора Навчально-реабілітаційного центру а с.Ясениничі Рівненської обласної ради ОСОБА_1 » було створено відповідну комісію, що перевіряла інформацію поширену у спірному дописі та відео в соціальній мережі ОСОБА_9 на предмет можливого порушення норм етичної поведінки позивача.

Комісія, отримавши пояснення сторін конфлікту, усні пояснення працівників колективу закладу, опрацювавши кадрові накази щодо відповідачки та відповідь поліції, комісія в ході службового розслідування не знайшла підтверджень обставини вказаних у спірному дописі та відео поширеного відповідачкою в соціальній мережі Фейсбук про що вказано у акті службового розслідування від 21.11.2023.

Розпорядження Рівненської обласної ради від 28.11.2023 N?161 «Про результати проведення службового розслідування стосовно директора Навчально-реабілітаційного центру в с.Ясининичі Рівненської обласної ради ОСОБА_1 » було погоджено з актом та висновками комісії з проведення службового розслідування щодо позивача.

Звертаємо увагу суду, відповідачка в судовому засіданні підтвердила, що надавала комісії аналогічні пояснення, як у даній судовій справі та не оскаржувала до суду розпорядження Рівненської обласної ради від 28.11.2023 № 161 «Про результати проведення службового розслідування стосовно директора Навчально-реабілітаційного центру в с.Ясининичі Рівненської обласної ради ОСОБА_1 ».

Отже, спірна інформація у дописі та відео не знайшла свого підтвердження, доказом чого є акт службового розслідування, яке проводилося на виконання розпорядження голови обласної ради від 02.11.2023 № 154 «Про проведення службового розслідування стосовно директора Начально-реабілітаційного центру в с.Ясининичі Рівненської обласної ради ОСОБА_1 », що погоджений розпорядженням голови обласної ради від 28.11.2023 «Про результати проведення службового розслідування стосовно директора Начально-реабілітаційного центру в с.Ясининичі Рівненської обласної ради ОксимчукаОлександра Дмитровича»

Також те, що зміст спірного допису був сприйнятий не як оціночні судження, а твердження про факти підтверджується зверненням трудового колективу закладу до головиРівненської обласної ради від 02.11.2023, згідно якого колектив зазначає, реч.2 абз.2 ст.1 звернення «факти викладені в тексі допису, не є достовірними та обурили колектив», та абз.3 ст.1 звернення «факти наведені в тексті допису не є достовірними, висвітлені однобоко».

Також, у зверненні до голови Рівненської обласної ради від 02.11.2023, яке підписали 52 людини трудового колективу закладу, не знайшло свого підтвердження інформація щодо звільнення працівників, у зв?язку з протиправною поведінкою позивача, залякування колективу та збір коштів позивачем на генератор.

У свою чергу колектив у зверненні до голови Рівненської обласної ради від 02.11.2023 вказав, «інформація, що за період керівництва ОСОБА_10 звільнилося більше 25 працівників не є достовірною. Плинність кадрі, як і в кожному колективі є, але люди звільнялися за власним бажанням. По факту звільнилося 16 людей, частина з цих людей пенсіонери за віком. Директор нікого не залякує, враховує думку колективу, підтримує ініціативу працівників. Збір коштів на потужний генератор був ініційований колективом закладу, оиректор уприйнятті цього рішення не бра і ніхто примусово грошей не здавав. Директор дбає про колектив, про колектив, про комфортні умови навчання і роботи всіх учасників освітнього процесу. Нам шкода, що особистий конфлікт ОСОБА_11 з керівником впливає на репутацію нашого закладу». Згідно Протоколу загальних зборів трудового колективу від 01.11.2023 вирішено «написати колективне звернення голові Рівненської обласної ради про спростування фактів, що стосуються трудового колективу викладених у тексті допису».

Крім зазначеного вище, твердження про погрози звільнення з роботи відповідачки, залякування позивачем та його тиску на колектив, змушування написання заяв за власнийрахунок, спростовується відповіддю на адвокатський запит із Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 16.11.2023 N? 3X/3.3/12706-23 з 06.12.2022, згідно якого станом на 08.11.2023 жодних скарг від працівників Навчально-реабілітаційного центру в с.Ясининичі, запитуваних у адвокатському запиті на адресу Міжрегіонального управління не надходило, а також засади державного нагляду (контролю) у Навчально-реабілітаційному центрі в с.Ясининичі Рівненської обласної ради посадовими особами Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці не здійснювалися та архівною довідкою від 29.11.2023 № 140/01-11, виданої Комунальною установою «Трудовий архів Рівненської міської ради» де зазначено, що у документах Управління Держпраці у Рівненській області, які знаходяться на зберіганні, запитувана у адвокатському запиті інформація відсутня.

Допис позивачки про те, що позивач накинувся з кулаками та вирвав телефон,спростовуються відповіддю Рівненського районного управління поліції N?264A3/200/01-2023 від 20.11.2022 на адвокатський запит, згідно якої звернень від ОСОБА_3 із заявою про незаконне заволодіння її мобільним телефоном на території Навчально-реабілітаційного центру в с.Ясининичі не зареєстровано.

В судовому засіданні ОСОБА_12 підтвердила, що за фактами зазначеними у спірному дописі вона не зверталася до компетентних органів, в тому числі щодо мобінгу, а підставою допису став зміст характеристики від 31.10.2023, яку їй надав позивач та зміст якої її не влаштував.

Щодо доказів наданих відповідачкою в судовому засіданні на підтвердженнязаперечень позовних вимог.

Довідка про результати розгляду звернень ОСОБА_2 по факту виникнення конфлікту з директором НРЦ с.Ясининчі від 14.04.2023, є неналежним доказом спірної інформації, оскільки відповідачка та особи вказані у довідці по-перше перебувають у дружніх відносинах та проводять разом дозвілля, по-друге не зверталася із скаргами про мобінг до державної служби з питань праці, та/або до суду, за фактами зазначеними у поясненнях, а останні надані ними у зв?язку з особистим неприязним ставленням до ОСОБА_13 , тому позивачем відповідь у поліцію на їх пояснення не надавалися. Згідно довідки, ОСОБА_14 рекомендовано звернутися до суду, так як в даній події вбачаються цивільно-правові відносили, однак ОСОБА_3 до суду не зверталася, що додатково свідчить про безпідставність звернення в поліцію.

На підтвердження достовірності спірної інформації в частині того, що позивач накинувся на відповідачку з кулаками та вирвав телефон, ОСОБА_3 надає висновок експерта № 612/Д-1015 від 01.12.2023.

Однак, у висновку експерта не вказано, що час виникнення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 відповідають часу їх отримання, а лише зазначено, що в частині механізму виникнення тілесних ушкоджень в цілому не суперечать показам, даним нею при проведенні слідчого експерименту за її участю 31 серпня 2023 року.

Тому, висновок експерта слід оцінювати критично на підтвердження поширюваної спірної інформації.

Позивач наголошує, що 28.07.2023 представники правоохоронних органів будучи в приміщенні навчально-реабілітаційного центру не зафіксували тілесних ушкоджень на ОСОБА_2 , які демонстративно було виставлено в соціальній мережі. Причини їх виникнення не відомі, як і не відомо чи були отримані вони саме 28.07.2023.

Щодо аудіозапису долученого відповідачкою на підтвердження поширеної спірної інформації, то 02 грудня 2023 року на зборах колективу обговорювалося питання необхідності придбання генератора, де позивач чітко зазначає, що не може вказувати як робити колективу, а лише надає інформацію, після чого лише колектив приймає рішення «не можу вам казати так треба робити, я доношу інформацію, ви маєте прийняти рішення» (Аудіозапис 00 год. 18хв.)

Також, 02.11.2023 колектив НВЦ в с.Ясининичі, у звернені до голови Рівненської обласної ради ОСОБА_15 щодо фактів наведених у тексі допису відповідачки підтвердив, що «збір коштів на потужний генератор був ініційований колективом закладу, директор у прийнятті цього рішення участі не брав і ніхто примусово грошей не здавав».

Вищевказане спростовує твердження відповідачки про факти вчинення позивачем дій щодо добровільно-примусової здачі коштів 1000-2000 (залежно від зарплати) на генератор.

Також, виділення генератора безкоштовно державою, як зазначено у спірному дописі, не знайшло свого підтвердження.

Скріншот переписки про оголошений збір на дизпаливо, що долучений відповідачкою до відзиву є неналежним доказом спірної інформації, не стосується спірного допису, не є предметом доказування та подія, як підтвердила відповідачка в судовому засіданні, відбувалася в лютому 2022 року, а не 02 грудня 2023 року.

Відповіддю Рівненського районного управління поліції від 20.11.2022 на адвокатський запит зазначено, що повідомлень відносно організації неправомірного збору коштів ОСОБА_1 , як керівником навчального закладу, зареєстровано не було.

Додатково звертаємо увагу суду, що будь-яких повідомлень до правоохоронних органів відносно організації неправомірного збору коштів на генератор позивачем, як керівником закладу, не зареєстровано, відсутні факти реєстрації скарг у компетентні органи та відсутні відкриті кримінальні провадження з вказаного приводу, тому спірна інформація в дописі є недостовірною та підлягає спростуванню.

ОСОБА_16 не надала суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів, а тому числі показань свідків, де б містилася спірна інформація відповідачка після відкриття провадження у справі в січні 2024 року добровільно приховала спірний допис у архів розповідей Фейсбук, що свідчить про часткову сатисфакцію та визнання позовних вимог.

Не відповідають дійсності пояснення відповідачки, що приховання спірного допису у архів відбулося нею до подання позовної заяви, оскільки роздруківка інтернет-сторінки зі спірним дописом ОСОБА_3 , що долучалася у якості додатків до позову, відбулася у день підписання та подачі даного позову до суду, а саме 19 січня 2024 року, а 23 січня 2024 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі та запропоновано відповідачці подати у п?ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали письмовий відзив проти позову.

Крім того, приховання спірного допису у архів розповідей Фейсбук жодним чином н наслідки від поширеної відповідачкою недостовірної інформації про позивача, оскільки вона була поширена серед невизначеного кола осіб і порушення особистих немайнових прав позивача відбулося незалежно від того скільки часу допис був доступний до перегляду та незалежно від факту його приховання на час розгляду справи.

Щодо висловлювань відповідачки про позивача, як «недокерівника» який «воює з жінками» та «нерівноваженої людини» яка працює з особливими дітьми, то відповідачка поширюючи про позивача недостовірну інформацію, застосувала слова об?єктивно образливого змісту, які за своїм семантичним значенням не можна віднести до тих, що вживаються в допустимій для спілкування у суспільстві мові.

Згідно правової позиції вказаної у постанові ВІІ ВС від 09.11.2023 N? 990/41/23, коли одна фізична особа висловила суб?єктивну думку на адресу іншої фізичної особи в принизливій та непристойній формі та якщо поширена інформація про особу негативна й образлива у відношенні до неї, такий вислів може порушувати її немайнове особисте благо у вигляді честі, гідності та ділової репутації

Крім того, користувачі інтернет ресурсу Фейсбук залишали велику кількість коментарів до спірного допису, у тому числі негативних та з погрозами життю і здоров?ю по відношенню до позивача.

Звертаємо увагу суду, що висвітлення та обговорення спірного допису відбулося в інших засобах масової інформації, таких як:

ОСОБА_17 , Характеристика на всю Україну: на Рівненщині медсестра звинувачує директора у побитті та схемах (ФОТО) (https://radiotrek.rv.ua/news/harakteristika-na-vsyu-ukrayinu-na-rivnenshchini-medsestra-zvinuvachuie-direktora-u-pobitti-vidmivanni-groshey-ta-shemah-foto316665.html).

Суспільне Рівне, Експрацівниця реабілітаційного центру на Рівненщині звинувачує директора у побитті. Що кажуть сторони ( ІНФОРМАЦІЯ_2

Конфлікт директора та експрацівниці: голова Рівнеоблради повідомив результат розслідування_(https://suspilne.media/rivne/629402-konflikt-direktora-ta-ekspracivnici-golova-rivneoblradi-povidomiv-rezultat-rozsliduvanna/);

ITV Media Grup, Колишня співробітниця Ясининицького НРЦ звинуватила керівникау знущанні над підлеглими (ВІДЕО) ( ІНФОРМАЦІЯ_3

Отже, спірний допис, що поширений у формі тверджень, а не оціночних суджень, порушує право позивача на честь, гідність та ділову репутацію, спрямований на формування негативної соціальної оцінки позивача, нанесла моральну шкоду позивачу, яка має бути відшкодована.

Відповідач позов не визнає з підстав, вказаних у відзиві.

По суті спору додатково показала, що позивач її побив, про що розслідується кримінальна справа, і ще й вимагає 100 тис. грн. Наказ про догану вона не оскаржувала, бо навіть не знала про нього.Підставою для написання допису стала поведінка позивача, який написав дві протилежні характеристики, при цьому пообіцяв надати позитивну характеристику, якщо вона забере свою заяву з поліції по факту її побиття позивачем. Вона не видаляла допис, оскільки вважає, що все це або правда, або її суб"єктивна думка про цю людину, а лише його архівувала, бо не хотіла "тягнути за собою негативний шлейф"

Представник відповідача адвокат Ірина Цісар, підтримуючи вимоги та аргументацію свого довірителя, позов не визнає.

В цілому, вислови відповідача не містять завідомо неправдивої інформації і надмірності оціночних суджень, а також підстав кваліфікувати ці слова, як подану у брутальній, принизливій чи непристойній формі, оскільки оскаржувані фрази виражають її особисте, суб?єктивне відношення до позивача і, в даному випадку, є критичною оцінкою, яку не можна спростовувати у судовому порядку, вони не містять недостовірної інформації, а є лише її суб"єктивними судженнями.

Суд встановив такі обставини.

31.10.2023 у соціальній мережі («Фейсбук») у власному профілі відповідачем опублікований допис за посиланням: https://www.facebook.com/permalink.php?story_fbid=pfbid0uy3ShirTtWxHgK7SMBZ4zqW7XEbcXUpYbH8E61wBuYDbYNAKQAKTRMqKgfA2qLS2l&id=82217.

«Не думала, що буду писати такі пости, але вимушена це зробити. Знайомтесь! На фото член політичної партії Всеукраїнське об?єднання "Свобода", а також директор НРЦ в с. Ясининичі Рівненської області ОСОБА_1 .

Отож я пропрацювала в цьому закладі вісімнадцять років медичною сестрою цілодобового чергування, жодних нарікань щодо моєї роботи ніколи не виникало.В колективі все гаразд, з батьками діток відносини хороші. Протягом останніх двох років директор предвзято до мене відносився, погрожував звільнити з роботи і все для цього зробив. Аргументував все тим,що я пишу анонімно листи в департамент освіти,хоча жодного разу такого не було. Налаштовував проти мене працівників, забороняв зі мною спілкуватися. На період дистанційного навчання примушував виконувати важку роботу, яка не мала відношення до моїх обов`язків: згрібати сіно, виполювати брувівку та бур`ян на клумбах під відкритим сонцем при температурі. Моїх колег відпускав з роботи значно раніше,а мене навмисно тримав до 18:00 год. Забрав ключі від кабінету щоб я не мала змоги переодягнутись, попити води, пообідати. Дійшло до того, що в мене і моєї колеги вимагав відкрити сумки для перевірки. Коли я відмовилася відкрити сумку він накинувся на мене з кулаками та вирвав телефон. За роки роботи директора в цьому закладі звільнилося більше 25 людей і в кожного подібна історія. Колектив заляканий, перебуває під тиском,бояться обізватися,бо хочуть лишитися на роботі. Змушує постійно писати заяви за власний рахунок. Добровільно-примусово здавали кошти 1000-2000 грн (залежно від зарплати) на генератор, який держава виділила безкоштовно. В нелегкий час, коли наші чоловіки, сини...воюют,цей НЕДОКЕРІВНИК воює з жінками. Р.S. Питання до департаменту освіти. Чи може така неурівноважена людина працювати з особливими дітьми?».

Суд застосовує такі норми права.

Ст.28 Конституції України кожній особі гарантує право на повагу до її гідності, а за ч.4 ст.32 основного Закону кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно з ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до ч.5 ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (ст.68 Конституції України).

Згідно з ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визначаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Враховуючи Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року №1, гідність це визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихологічної цінності, честь позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятими уявленнями про добро і зло, а ділова репутація особи це набута нею суспільна оцінка її ділових та професійних якостей при виконанні трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.275 ЦК України фізична особа користується правом на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб, що реалізується у судовому порядку способами, визначеними Главою 3 ЦК України, зокрема, цим способом може виступати відшкодування моральної шкоди, спростування недостовірної інформації, заборона поширення інформації, якою порушується особисті немайнові права тощо.

Згідно з ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. П.4 ч.2 цієї статті передбачено, що моральна шкода полягає: у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Разом з цим, аналізуючи вимоги статей 94, 297, 299 ЦК України, слід зазначити, що право на недоторканість честі та гідності мають лише фізичні особи. Право на недоторканість ділової репутації мають як фізична особа, так і юридична особа.

Суд дійшов таких висновків, заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Сторони скористалися правовою допомогою.

Так, в пункті 4 постанови Пленуму від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» Верховний Суд України зазначив, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин:

а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв?язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, встановити факт поширення недостовірної інформації та факт того, що поширена інформація стосується саме особи позивача і що поширена інформація порушує особисті немайнові права особи позивача або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, при цьому саме позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співвжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.

Згідно з ч.1 ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств, яка підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Тобто праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію, а також інформацію, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до п.2 ст.10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (рішення у справі «Карпюк та інші проти України» від 06 жовтня 2015 року).

Втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки.

Європейський суд зазначив, що свобода вираження поглядів становить одну з підвалин демократичного суспільства, причому здійснення цієї свободи можливе в формах і за змістом, які не є нейтральними, необразливими, а є такими, що викликають почуття образи, обурення або занепокоєння. Такими є вимоги плюралізму, лібералізму та толерантності, без яких немає демократичного суспільства. Беручи до уваги зазначені конституційні та конвенційні положення, суд вважає, що сторони повинні у своїй діяльності забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, яка міститься, зокрема, в Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.07.1986 року №12/1984/84/131 «Справа Лінгенса», «на думку Суду, слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна». Тобто, критерієм відмежування «тверджень» від «суджень», є можливість перевірки інформації на предмет правдивості.

Така ж позиція і по справі «Українська Пресс-Група» проти України (п.41) від 29.03.2005 року.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ судами України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини мають використовуватися як джерела права.

Вирішуючи спір, суд, перевіривши доводи сторін, дійшовши висновку про вчасність його позовних вимог, тому, не порушуючи норми ЦПК України, ч.4 ст.129 Конституції України вважає за необхідне вирішити спір по суті, забезпечивши право позивача на судовий захист, гарантований йому ст.55, 124 Конституції України та передбачений ЦПК України, виконуючи свої процесуальні функції у забезпеченні змагального цивільного процессу.

Чинне законодавство не передбачає можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень, тому що вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків, не можуть бути предметом судового захисту, оскільки, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів, не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів), а особи, які є публічними фігурами, мають бути толерантними до різкої, навіть некоректної критики.

У Резолюції №1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

Крім того, у ст.3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, зазначено, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорення, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

За положеннями статті 29 Закону України «Про інформацію», суспільство має право на отримання суспільно необхідної інформації і предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов?язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

Водночас суспільство також має право на отримання інформації, яка відповідає дійсності та надає можливість суспільству здійснити її оцінку самостійно на основі всіх фактів та різноманіття думок щодо оцінки такої інформації та її значення для суспільства. Тому так важливо, щоб інформація, яка розповсюджується будь-ким, а особливо засобами масової інформації або лідерами суспільної думки, посадовими особами, державними службовцями, відповідала дійсності, з одного боку, а з іншого, - була суспільно значуща та задовольняла попит суспільства на необхідність контролю за діяльністю державних органів та їх посадових осіб.

За таких обставин, з огляду на необхідність громадського контролю за діяльністю державних органів та посадових осіб інформація, яка розповсюджується щодо державних посадовців, публічних осіб, є суспільно важливою, а обмеження щодо розповсюдження цієї інформації та межі критики й оцінки поведінки є ширшими, ніж межі критики та оцінки поведінки пересічного громадянина.

Публічні особи, державні службовці повинні бути готовим до підвищеного рівня критики, зокрема у грубій формі, прискіпливої уваги суспільства й підвищеної зацікавленості суспільства їхньою діяльністю та/або особистим життям тощо, адже вони, обираючи кар?єру публічної особи, погодилися на таку

Директор НРЦ с.Ясениничі ОСОБА_1 є публічною особою, обіймає публічну посаду, у зв?язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Важливу роль не тільки як суб?єкт владних повноважень, але і як член політичної Оскільки посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставиму себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншимиособами.

3 урахуванням наведених норм матеріального права, прецедентної практики Європейського суду з прав людини, поширена відповідачем ОСОБА_2 інформація була її власним судженням та оцінкою поширеної і оформленої у вигляді публікації на власній сторнці у соціальній мережі ФБ інформації щодо позивача в цій справі.

Позивачем не доведено, що весь поширений відповідачем допис у викладеному ним контексті порушує особисті немайнові права позивача, або завдав шкоди його особистим немайновим благам, або перешкоджає займатись будь-якою діяльністю, або став наслідком звільнення позивача із займаної посади, а оціночні судження спростуванню не підлягають.

ЄСПЛ вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв"язку з відмовою в позові понесені судові витрати залишаються на стороні, яка їх понесла.

З огляду на викладене, керуючись ст.263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

відмовити в цивільному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя: Кушнір Н.В.

Повне судове рішення виготовлене 17 липня 2024 року.