Справа № 404/7723/20
Номер провадження 2/404/591/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Мохонько В.В.,

за участі секретаря - Галушко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, за правилами загального позовного провадження, справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року представник ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути із відповідачів, солідарно, заборгованість за кредитним договором №539/АА-002.07.1 від 29.11.2007 року у розмірі 225 081,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.11.2007 між ВАТ «РОДОВІД Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №539/АА-002.07.1, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 38 922,00 Дол. США зі сплатою 12,5% річних.

Розрахунок заборгованості про стягнення пені і 3% річних нараховано на суму 499 492,14 грн. відповідно до рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.11.2012 по справі № 1109/9360/12.

Загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню відповідно до розрахунку заборгованості становить 225 081,20 грн., яка складається з 64 492,48 грн. нарахованих 3% річних, та 160 588,72 грн. заборгованості по пені.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.07.2021 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено у повному обсязі. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором №539/АА-002.07.1 від 29.11.2007 року у розмірі 225 081,20 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» - по 1 688,11 грн., з кожного, судового збору Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» - по 10 000,00 грн., з кожного, витрати на правничу допомогу.

Відповідно до ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.05.2022 року заочне рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.07.2021 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасовано та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01.02.2023 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», ОСОБА_1 про визнання договору поруки № 539/3-ДП.07 укладеного 29.11.2007 року між Приватним акціонерним товариством «Родовід-Банк» (відступлення права вимоги перейшло 22.05.2019 року до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал») та ОСОБА_2 , припиненим з 01.08.2008 року з підстави збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Об`єднано в одне провадження вимоги за зустрічним позовом з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості , присвоївши єдиний номер № 404/7723/20 (номер провадження 2/404/591/22). Призначено підготовче засідання.

Згідно ухвали судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.08.2023 року клопотання задоволено. Прийнято відмову від позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в частині вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та провадження по справі № 404/7723/20 (номер провадження 2/404/591/22) в частині вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості закрито.

14.12.2023 року ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда здійснено процесуальне правонаступництво позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс».

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.03.2024 року клопотання задоволено. Прийнято відмову від зустрічного позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим та провадження по справі № 404/7723/20 (номер провадження 2/404/591/22) в частині вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим закрито.

Відповідно до ухвали Кіровського районного суд м. Кіровограда від 19.03.2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.07.2024 року у задоволенні клопотання представника позивача про повернення до розгляду справи в підготовчому засіданні по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі,

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, правом подачі відзиву на позов не скористався.

За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.11.2007 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК», відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 539/АА-002.07.1, відповідно до якого банк видає позичальнику кредит на загальну суму 38 922 (тридцять вісім тисяч дев`ятсот двадцять два) долара США 00 центів строком до 29.11.2014 року включно.

Відповідно до п.1.2 договору, кредитні кошти надаються виключно на наступні цілі: купівлю автомобіля та сплату страхових платежів, а саме: - на купівлю автомобілів згідно з договором № 298/11 від «28» листопада 2007 року 27 070 (двадцять сім тисяч сімдесят) доларів США 00 центів; та договору купівлі-продажу № 09/213 від «28» листопада 2007 року 16 178 (шістнадцять тисяч сто сімдесят вісім) доларів США 00 центів; - на сплату страхових платежів (0.00 Доларів США), згідно з договорами страхування автомобіля, вказаного в пунктах договору, що є предметом застави відповідно до п. 1.7 договору, які будуть укладені протягом строку дії договору, у т.ч. таких, що будуть укладені Банком на підставі п.п. 1.8 - 1.10 договору на строк 12 місяців, але не більше терміну, зазначеного в п. 1.1 договору.

У відповідності до п. 1.5. кредитного договору, процентна ставка за кредитом встановлюється у розмірі 12,5% процентів річних.

Пунктами 3.1., 3.2., 3.3.1. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується: - починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до «10»-го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 405,44 (чотириста п`ять) доларів США 44 центи на рахунок, вказаний у пункті 1.3 договору, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свою поточного рахунку; - повернути одержані кредити згідно з умовами договору не пізніше «28» листопада 2014 року; - сплачувати Банку нараховані проценти за користування кредитами щомісяця до «10»-го числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також «28» листопада 2014 року або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитами. Датою сплати заборгованості за процентами є день зарахування коштів на рахунок, вказаний у пункті 1.6 договору.

Відповідно до додаткової угоди від 31.07.2008 року до кредитного договору № 539/АА-002.07.1 від 29.11.2007 року, процентна ставка встановлена в розмірі 14, 5 % річних з дати підписання угоди

В забезпечення виконання зобов`язань позивача за Кредитними договором був укладений договір застави транспортного засобу, посвідчений 29.11.2007 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Ваврентович B.І. за реєстровим номером 2674.

Предметом застави за даним договором є рухоме майно, а саме: - автомобіль марки HYUNDAI модель Getz, рік випуску 2007, колір чорний, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , тип ТЗ - легковий комбі-B, реєстраційний № НОМЕР_2 ; - автомобіль марки MITSUBISHI, модель Lancer 2.0 Intense, рік випуску 2007, колір червоний, шасі (кузов, рами) № НОМЕР_3 , тип ТЗ - легковий седан-B, реєстраційний № НОМЕР_4 .

Банком повністю виконані взяті на себе за Кредитним договором зобов`язання, що підтверджується виписками по рахункам № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 .

Всупереч умовам п.п. 3.1., 3.3. Кредитного договору, зокрема, якими передбачається зобов`язання Відповідача щомісячно сплачувати грошові кошти в рахунок повернення суми наданого кредиту та сплати процентів, з моменту отримання кредиту Відповідачем остання проплата здійснена 12.03.2012 року в сумі 900 дол. США. ( особисто) та 14.03.2012 року в сумі 407 дол. США 50 центів (страхове відшкодування), що підтверджується виписками з рахунку.

Відповідно до п. 3.9. Договору передбачено обов`язок Позичальника за порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, сплачувати Банку пеню за кожний день прострочки у розмірі 1,6 % від суми простроченої заборгованості.

Згідно п. 5.2 Кредитного Договору, у разі недотримання позичальником умов договору вимагати в односторонньому порядку дострокового його розірвання, повернення одержаних коштів, сплати нарахованих процентів, відшкодування збитків заподіяних банку внаслідок невиконання або неналежного виконання умов договору.

У зв`язку з порушенням позичальником зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором терміни у вересні 2012 року банк звернувся до суду з позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 539/АА-002.07.1 від 29.11.2007 року, яка станом на 21 вересня 2012 року становить 22 323 доларів США 47 центів, що в еквіваленті складає 178 431,50 грн., з яких: - прострочена заборгованість за кредитом 17 464, 76 доларів США; - заборгованість за відсотками 1 420,63 доларів США; - пеня 3 420,14 доларів США ; - 3% - 17,94 доларів США (цивільна справа № 1109/9360/12, номер провадження 2/1109/3783/12).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.11.2012 року по справі № 1109/9360/12, номер провадження 2/1109/3783/12 позов Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_11 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_12 , жителів АДРЕСА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК заборгованість у розмірі 22 323 (двадцять дві тисячі триста двадцять три) доларів США 47 центів, що в еквіваленті складає 178 431 (сто сімдесят вісім тисяч чотириста тридцять одна) грн.. 50 коп., та понесені судові витрати в сумі 1784 грн. 32 коп. Рішення сторонами не оскаржувалось, набрало законної сили 10.01.2013 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

22.05.2019 між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір № 14 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Родовід Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №_539/АА-002.07.1 від 29.11.2007 року.

Тому, згідно ст.ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України, на підставі договору № 14 про відступлення прав вимоги від 22.05.2019 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло статусу нового кредитора та, відповідно, всіх процесуальних прав та обов`язків нового кредитора у фінансових правовідносинах з відповідачами.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» скористалося своїм правом згідно ст. ст, 512, 514 ЦК України та відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс» згідно Договору №10-03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 року - право грошової вимоги до боржника (-ів) за Кредитним договором № 539/AA-002.07.1, при цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс» набуло статусу Кредитора по відношенню до боржника (-ів).

17.05.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» укладено Договір №17-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 17.05.2023 року, відповідно до якого Товариством з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», а Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договорам кредиту №539/АА-002.07.1.

Згідно витягу з реєстру Додатку №3 до Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №17-05/23 від 17.05.2023 року є інформація щодо заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №539/АА-002.07.1.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення пені і 3% річних нарахованих на суму 499 492,14 грн. відповідно до рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.11.2012 по справі № 1109/9360/12.

Згідно розрахунку загальний розмір заборгованості становить 225 081,20 грн., яка складається з 64 492,48 грн. нарахованих 3% річних за період з 30.11.2012-20.03.2017 року, та 160 588,72 грн. заборгованості по пені за період з 20.03.2016- 20.03.2017 року.

У чч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 513, ст. 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Статтею 1081 ЦК України передбачено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до положень статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статті 509 ЦК України).

За загальними правилами, встановленими нормами статей 526, 530, 611, 629 цього Кодексу, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою та порукою (частина перша статті 546 ЦК України).

За приписами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Нормою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, суд вважає необхідним позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» заборгованість за кредитним договором №539/АА-002.07.1 від 29.11.2007 року у розмірі 225 081,20 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 376,22 грн. судового збору.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами(стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України ).

У відповідності до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України .

Разом із тим у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, наведеного в частині четвертій статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України ).

Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною: в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19; у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19); у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 18 листопада 2020 року у справі № 922/3706/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19.

Представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано копію договору №21-12/2019 про надання правової допомоги від 21.12.2019 року копію платіжного доручення №154600002 від 19.10.2020 року, копію заявки на надання юридичної допомоги №87 від 04.10.2020 року, копію Витягу з Акту №8 про надання юридичної допомоги від 16.10.2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача заявив до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн., які документально підтверджені.

З огляду на те, що відповідач не звертався до суду із клопотанням про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а тому понесені позивачем витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача в розмірі 20 000,00 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» заборгованість за кредитним договором №539/АА-002.07.1 від 29.11.2007 року у розмірі 225 081,20 грн., 3 376,22 грн. судового збору та 20 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи;

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», місцезнаходження Харківське шосе, 201/203, літ. 2А, оф.602, м. Київ, ;

відповідач: ОСОБА_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 .

Повний текст судового рішення складено 17.07.2024 року.

Суддя

Кіровського районного суду

м. Кіровограда Віталіна МОХОНЬКО