Справа № 342/450/24
Провадження № 2/342/309/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гайдич Р.М.,

секретаря судового засідання Лукасевич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» про визнання незаконним нарахування за начебто несанкціонований відбір природного газу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з вищенаведеним позовом.

Представник відповідача ОСОБА_2 подала до суду заяву про закриття провадження у справі, в якій просить суд закрити провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України. Оскільки спір, який розглядається судом у даній справі не підлягає розгляду як в порядку цивільного судочинства, так і взагалі не підлягає судовому розгляду.

Представник позивача ОСОБА_3 подав заперечення щодо задоволення заяви, в якому просить суд заяву про закриття провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, оскільки спір, який розглядається судом у даній справі не підлягає розгляду як в порядку цивільного судочинства, так і взагалі не підлягає судовому розгляду, відхилити, в т.ч. вказавши, що справа № 342/450/24 по позовних вимогах не тотожна позовним вимогам, які вирішено в справі № 522/12901/17-ц, провадження №14-503цс18.

В судове засідання представник позивача та відповідача не прибули. Представник позивача подав заяву про розгляд клопотання представника відповідача без його участі. З представником відповідача, який мав брати участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, не вдалося встановити зв`язок із невідомих причин.

У зв`язку із неявкою учасників справи в судове засідання 23.07.2024 та враховуючи висловлену письмову позицію представниками сторін з приводу заяви представника відповідача про закриття провадження по справі, зважаючи на те, що чергове відкладення справи буде необгрунтованим затягуванням її розгляду, суд прийшов до переконання про розгляд заяви представника відповідача без участі учасників справи в судовому засіданні за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши заяву та заперечення на клопотання (заяву) представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

При вирішенні питання щодо можливості розгляду справи у порядку цивільного судочинства необхідно керуватися передбаченими у статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства, а саме: справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

За змістом п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У цій справі позивачем пред`явлено цивільний позов до Івано-Франківської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України».

В позові позивач просить:

- встановити, що перевірка, яка проводилася 04.01.2024 за адресою місця проживання ОСОБА_1 представником Івано-Франківської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» лічильника газу типу PG G6зав. № 8908567, 1995 р.в., покази 96446,63 куб.м, в результаті якої цей лічильник відповідно до протоколу-акту від 04.01.2024 № 1784 було перевіряльниками демонтовано без участі в проведені цієї перевірки та демонтуванні лічильника ОСОБА_1 , як споживача/несанкціонованого споживача природного газу, здійснена свавільно, акт про порушення без номера від 04.01.2024, в т.ч. на якому відсутні підписи усіх представників Оператора ГРМ, що робили перевірку, підписи споживача/несанкціонованого споживача (тобто ОСОБА_1 ) та/або незаінтересованої особи (представника власника /користувача на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування ) за умови підтвердження їх особи (акт не засвідчено особистими підписами усіх, хто відповідно до законодавства мав його підписати (засвідчити), щоби він мав ознаки юридично значущого документа), складено протиправно;

- постановити, що перевірка від 04.01.2024 Івано-Франківської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» споживання газу в помешканні ОСОБА_1 за місцем його проживання АДРЕСА_1 за таких фактичних даних була не належна, тому її результати нікчемні;

- в кінцевому результаті визнати незаконним накладення Івано-Франківською філією ТзОВ «Газорозподільні мережі України» на ОСОБА_1 донарахування на суму 28 407,18 грн за начебто використання не облікованого газу, це донарахування скасувати, питання споживання ОСОБА_1 за місцем проживання АДРЕСА_1 не облікованих обсягів природнього газу по стану на січень 2024 рік (04 число) закрити.

Суд звертає увагу, що позивач оспорює не тільки протокол-акт перевірки про порушення, але й рішення відповідача про стягнення із позивача вартості донарахованого споживання газу на суму 28 407,18 грн.

Так, Кодекс газорозподільних систем надає право споживачу оскаржувати об`єм та/або вартість необлікованого (донарахованого) природного газу у судовому порядку.

Вимога про скасування рішення відповідного компетентного органу відповідача про визначення обсягу недорахованого споживання газу та його вартості є способом захисту прав та інтересів, установленим законом, оскільки таке рішення, оформлене протоколом з розгляду акту про порушення, безпосередньо впливає на права та обов`язки відповідного суб`єкта господарювання в контексті його відносин з газопередавальною організацією, встановлює обсяг і вартість недорахованого газу та створює загрозу припинення постачання газу до відповідного споживача.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2020 у справі №910/17955/17, а також у постановах Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №537/5354/18, від 19.02.2020 у справі №263/15158/18, від 22.04.2020 у справі №265/5305/18, від 16.09.2020 у справі №390/2231/17, від 11.08.2021 у справі №646/866/20.

Тому вимога позивача про визнання незаконним накладення Івано-Франківською філією ТзОВ «Газорозподільні мережі України» на позивача, визначеного ними обсягу недоврахованого спожитого позивачем газу та його вартості в сумі 28 407,18 грн, має розглядатися судом як вимога про визнання повністю або частково недійсним акту постачальника газу.

Доводи, викладені представником відповідача у заяві обґрунтовані позицією ВС сформованої з відмінних правовідносин, а тому є безпідставними.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви представника відповідача про закриття провадження по справі слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 13, 49, 255-256, 258-261, 352-354 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включається до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: Гайдич Р. М.