Провадження № 2/712/1312/24
Справа № 712/1369/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2024 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі КАПЛЯ А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 08.06.2023 року сторони уклали договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А., зареєстрованого в реєстрі за № 4986.

За умовами Договору позивач передає відповідачу в позику грошові кошти в розмірі 29 255 грн., що є еквівалентом 800 доларів США за курсом НБУ станом на день укладання Договору на строк до 08.09.2023 року з урахуванням валютного курсу гривні на момент повернення позики (п. 1 Договору).

Відповідно до п. 2 Договору сума позики була передана відповідачу до його підписання. Позика є безпроцентною (п. 4 Договору). 13.09.2023 року (після неодноразових нагадувань з боку Позивачки) відповідачка переказала позивачці 4 000 грн. Решту суми Відповідачка і дотепер так і не повернула. На телефонні дзвінки не реагує.

13.01.2024 року в якості досудового врегулювання спору позивачка направила відповідачці претензію засобами поштового зв`язку, однак результатів це не принесло. Решта заборгованості погашена не була.

У зв`язку з тим, що Відповідачка повернула лише частину позики, є всі правові підстави для стягнення решти в судовому порядку.

Відповідно до абз. 2 п. 7 Договору, у разі порушення строків виконання зобов`язання, встановленого Договором, Позичальник зобов`язується сплатити Позикодавцю пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення. Отже, кінцевий строк повернення позики до 08.09.2023 року.

13.09.2023 року Відповідачка сплатила Позивачці 4 000 грн. в рахунок повернення позики. Станом на цю дату загальна заборгованість складала: 800 доларів США тіло позики; пеня за період часу з 09.09.2023 року (перший день прострочення) по 12.09.2023 року (переддень часткової оплати) включно (4 дні) у розмірі: 800 доларів США (тіло позики) * 4 дні прострочення * 1% пені за кожен день прострочення / 100% = 32 долари США.

Згідно з інформацією, яка оприлюднена на офіційному сайті НБУ (https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates?date=13.09.2023&period=daily), станом на 13.09.2023 року офіційний курс гривні до долара США становив 36,5686 грн. за 1 долар США. Таким чином, в конвертації на іноземну валюту Відповідачка сплатила Позивачці 4000 грн. / 36,5686 грн. = 109 доларів США 38 центів.

Отже, починаючи з 13.09.2023 року розмір тіла боргу складає 800 доларів США (109 доларів США 38 центів 32 долари США) = 722 долари США 62 центи. Відповідно до абз. 2 п. 7 Договору, пеня розраховується від простроченої суми. Таким чином, починаючи з 14.09.2023 року пеня повинна розраховуватись від тіла позики в розмірі 722 долари США 62 центи. З 14.09.2023 року і по день складання позову (31.01.2024 року) минуло 139 днів. Таким чином, розмір пені складає: 722 долари США 62 центи (тіло позики) * 139 днів прострочення * 1% пені за кожен день прострочення / 100% = 1 004 доларів США 44 центи.

У зв`язку з неповерненням боргу позивачка, вимушена була направити відповідачці претензію, на що вона витратила 101 грн., що підтверджується фіскальними чеками АТ «Укрпошта». Таким чином, зазначені витрати є збитками в розумінні ст. 22 ЦК, а тому також підлягають стягненню з Відповідачки. Враховуючи викладене, з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню: 722 долари США 62 центи - тіло позики; 1 004 доларів США 44 центи пеня; 101 грн. витрати на відправлення претензії.

А також просить стягнути з відповідача на її користь 1 211 грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору та 3 500 грн. понесених витрат на правову допомогу.

18 квітня 2024 року ухвалою суду справу було прийнято до провадження у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено до судового розгляду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 08.06.2023 року сторони уклали договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А., зареєстрованого в реєстрі за № 4986.

За умовами Договору позивач передає відповідачу в позику грошові кошти в розмірі 29 255 грн., що є еквівалентом 800 доларів США за курсом НБУ станом на день укладання Договору на строк до 08.09.2023 року з урахуванням валютного курсу гривні на момент повернення позики (п. 1 Договору).

Відповідно до п. 2 Договору сума позики була передана відповідачу до його підписання. Позика є безпроцентною (п. 4 Договору). 13.09.2023 року (після неодноразових нагадувань з боку Позивачки) відповідачка переказала позивачці 4 000 грн. Решту суми Відповідачка і дотепер так і не повернула. На телефонні дзвінки не реагує.

13.01.2024 року в якості досудового врегулювання спору позивачка направила відповідачці претензію засобами поштового зв`язку, однак результатів це не принесло. Решта заборгованості погашена не була.

Згідно ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

У відповідності із ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно із ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно правового висновку, який міститься в постанові від 18 вересня 2013р. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах по справі № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно з правовою позицією ВС викладеною в постанові від 24.02.2022 року у справі № 756/1712/21: «У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Враховуючи викладене, оскільки судом було встановлено, що відповідач взяті на себе за договором позики зобов`язання в повному обсязі не виконав, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду відповідачем надано не було, в зв`язку з чим, суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає неповернута сума позики в розмірі 722 долари США 62 центи, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Відповідно до абз. 2 п. 7 Договору, у разі порушення строків виконання зобов`язання, встановленого Договором, Позичальник зобов`язується сплатити Позикодавцю пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення. Отже, кінцевий строк повернення позики до 08.09.2023 року.

13.09.2023 року Відповідачка сплатила Позивачці 4 000 грн. в рахунок повернення позики. Станом на цю дату загальна заборгованість складала: 800 доларів США тіло позики; пеня за період часу з 09.09.2023 року (перший день прострочення) по 12.09.2023 року (переддень часткової оплати) включно (4 дні) у розмірі: 800 доларів США (тіло позики) * 4 дні прострочення * 1% пені за кожен день прострочення / 100% = 32 долари США.

Згідно з інформацією, яка оприлюднена на офіційному сайті НБУ (https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates?date=13.09.2023&period=daily), станом на 13.09.2023 року офіційний курс гривні до долара США становив 36,5686 грн. за 1 долар США. Таким чином, в конвертації на іноземну валюту Відповідачка сплатила Позивачці 4000 грн. / 36,5686 грн. = 109 доларів США 38 центів.

Отже, починаючи з 13.09.2023 року розмір тіла боргу складає 800 доларів США (109 доларів США 38 центів 32 долари США) = 722 долари США 62 центи. Відповідно до абз. 2 п. 7 Договору, пеня розраховується від простроченої суми. Таким чином, починаючи з 14.09.2023 року пеня повинна розраховуватись від тіла позики в розмірі 722 долари США 62 центи. З 14.09.2023 року і по день складання позову (31.01.2024 року) минуло 139 днів. Таким чином, розмір пені складає: 722 долари США 62 центи (тіло позики) * 139 днів прострочення * 1% пені за кожен день прострочення / 100% = 1 004 доларів США 44 центи. Наданий позивачем розрахунок пені, перевірений судом та приймається як обґрунтований та належний доказ, у зв`язку з чим дана позовна вимога також підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про стягнення витрат на відправлення відповідачу претензії в розмірі 101 грн., що є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 22 ЦПК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст.22 ЦК України.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що Цивільний кодекс України за порушення умов окремих договорів не передбачає відшкодування збитків (наприклад, договорів довічного утримання, позики, кредитного договору та деяких інших). Тому дана позовна вимога задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із ст. 141 ч. 8 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду,збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Отже, з аналізу статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката має стягуватись на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Судом встановлено, що позивачу правничу допомогу у вказаній справі надавав адвокат Карлаш І.А., що підтверджується відповідним ордером, договором про надання правової допомоги від 31.01.2024 року, укладеним між адвокатом Карлаш І.А. та ОСОБА_3 (гонорар адвоката за яким становить 3 500 грн., Актом приймання-передачі правової допомоги від 31.01.2024 року, платіжною інструкцією від 31.01.2024 року на суму 3 500 грн.

Згідно роз`яснень, наведених у п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Разом з цим, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивач дійсно отримав правову допомогу від адвоката Карлаш І.А., а тому не викликає сумнівів, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у справі.

Суд звертає увагу на те, що в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Правомірність такої позиції адвоката позивача підтверджується також і судовою практикою, зокрема постановою Верховного суду від 28.12.2020 по справі №: 640/18402/19.

За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 3 500 грн., що на думку суду є обґрунтованими, та відповідають принципу розумності, є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті позивачу належить повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а іншу частину судового збору в розмірі 50 % слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.12,13,259,263-265,268 ЦПК України ЦПК України, ст.ст. 526, 625, 629, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 08 червня 2023 року в розмірі 722 долари США 62 центи та пеню і розмірі 1 044 долари США 44 центи, а всього 1 767 долари США 06 центів.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 605 грн. 60 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 3 500 грн., а всього 4 105 грн. 60 коп.

Зобов`язати Головне управління державної казначейської служби України у Черкаській області, яке знаходиться за адресою: 18000, м. Черкаси, вул. Хрещатик 192, повернути позивачу ОСОБА_4 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що складає 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок, сплаченого при подачі позову до суду згідно платіжної інструкції № 0.0..1 від 31.01.2024 року, виданої АТ КБ «ПриватБанк».

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 19 липня 2024 року.