Номер провадження: 22-з/813/47/24
Справа № 521/965/23
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
15.07.2024 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Карташова О.Ю.
суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.
за участю секретаря судового засідання - Виходець А.В.,
учасники справи:
відповідач - Херсонська міська військова адміністрація Херсонського району Херсонської області
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду
заяву Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області про ухвалення додаткового рішення у справі № 521/965/23
за позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 31 травня 2023 року ухвалено позовні вимоги ОСОБА_1 до Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Стягнути з Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14 грудня 2022 року до 21 квітня 2023 року включно у розмірі 102905 грн 43 коп., без урахування податків і зборів.

У задоволенні позовних вимог у іншій частині відмовити.

Постановою Одеського апеляційного суду від 27.11.2023 року апеляційну скаргу Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області задоволено.

Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 31 травня 2023 року - скасовано, та постановлено нове судове рішення.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Представник Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області звернувся до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій заявник просить стягнути з позивача витрати зі сплати судового збору у сумі - 1610,40 грн.

Апеляційний суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За правилом пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до змісту позовної заяви позивач звернулася до суду із позовними вимогами про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Так, у Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Отже, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці».

У постанові від 08 лютого 2022 року справа № 755/12623/19, провадження № 14-47цс21 Велика Палата ВС констатувала, що середній заробіток за час вимушеного прогулу, передбачений ч. 2 ст. 235 КЗпП України, та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, визначений ст. 117 цього Кодексу, мають різну правову природу.

Середній заробіток за ч. 2 ст. 235 КЗпП України за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло в працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин, оскільки особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах.

Спір про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не з власної вини, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням роботодавцем законодавства про працю та про оплату праці. За пред`явлення вимоги про стягнення середнього заробітку, передбаченого ч. 2 ст. 235 КЗпП України, позивачі звільняються від сплати судового збору в усіх судових інстанціях.

Отже, за наведених обставин, апеляційний суд вважає, що від сплати судового збору на всіх стадіях судового розгляду справи на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені позивачі стосовно вимог про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, витрати Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області зі сплати судового збору у сумі 1610,40 грн, підлягають компенсації у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 270, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Компенсувати Херсонській міській військовій адміністрації Херсонського району Херсонської області витрати зі сплати судового збору у сумі 1610,40 грн у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту додаткової постанови.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький