УХВАЛА

24 липня 2024 року

м. Київ

справа № 233/6265/16-ц

провадження № 61-7193ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротуна В. М. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Гулейкова Ігоря Юрійовича від участі у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Офіцерової Людмили Леонідівни, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 шляхом формування в системі «Електронний Суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2024 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 17 травня 2024 року касаційну скаргу призначено судді-доповідачеві Гулейкову І. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 06 червня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Заявнику запропоновано надати докази сплати судового збору.

На виконання вимог вказаної ухвали, ОСОБА_1 в системі «Електронний суд» подала клопотання про звільнення від сплати судового збору, в якому, посилаючись на підпункт 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» та скрутне матеріальне становище, оскільки в неї відсутні доходи за 2023 рік, просила звільнити її від сплати судового збору за подання касаційної скарги. Крім того, просила врахувати те, що є внутрішньо переміщеною особою, яка до 24 лютого 2022 року проживала та здійснювала діяльність у м. Маріуполі Донецької області, а в результаті воєнних дій та окупації міста російською федерацією її житло, офіс, інше майно знищене.

Ухвалою Верховного Суду від 01 липня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору та продовжено заявнику строк для усунення недоліків, а саме - сплати судового збору.

04 липня 2024 року до Верховного Суду в системі «Електронний суд» надійшло клопотання ОСОБА_1 , у якому просить суд звільнити її від сплати судового збору, посилаючись на відсутність доходів. На підтвердження чого надає відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору

Ухвалою Верховного Суду від 18 липня 2024 року у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 відмовлено. Продовжено строк для усунення недоліків касаційної скарги.

22 липня 2024 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» направила заяву про відвід судді-доповідача Гулейкова І. Ю. у справі

№ 233/6265/16-ц.

Заява мотивована тим, що суддею безпідставно залишено її касаційну скаргу без руху та витребувано судовий збір, не взято до уваги надані нею докази на підтвердження майнового стану, у зв`язку з чим у заявниці виникли сумніви в неупередженості судді Верховного Суду Гулейкова І. Ю., який позбавляє її доступу до правосуддя.

Ухвалою Верховного Суду від 23 липня 2024 року визнано необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Гулейкова І. Ю. та передано для вирішення зазначеного питання іншому судді у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

На виконання вимог частини третьої статті 40 ЦПК України, 23 липня

2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду

Гулейкова І. Ю. в порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України, передано судді Верховного Суду Коротуну В. М.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України, згідно з якою суддя підлягає відводу (самовідводу), зокрема, за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Стаття 37 ЦПК України закріплює недопустимість повторної участі судді в розгляді справи.

Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частиною четвертою статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (BELUKHA v. UKRAINE, N 33949/02, § 49 - 52, ЄСПЛ, від 09 листопада 2006 року).

Згідно з частинами другою, третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно з частиною одинадцятою статті 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Доводи заяви свідчать про незгоду з процесуальними діями судді

Гулейкова І. Ю., що відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу.

Враховуючи викладене, судом не встановлено обставин, які передбачені частиною першою статті 36 ЦПК України для відводу судді Гулейкова І. Ю., а тому Верховний Суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви

ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись статтями 36, 40, 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Гулейкова Ігоря Юрійовича відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Коротун