Справа № 643/7460/24
Провадження № 2-о/643/319/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2024 м.Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Броницької М.В.,

присяжних Бондар І.Г., Косміної О.Л.,

за участю секретаря судового засідання Абсалямової А.Р.,

за участю:

прокурора Тищенка П.А.,

представника психіатричного закладу - лікаря-психіатра Пєнцової О.М.,

особи, стосовно якої розглядається заява ОСОБА_1 ,

представника особи, стосовно якої розглядається заява, адвоката Уманського Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою представника Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» - медичного директора зі стаціонарної роботи ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про продовження примусової госпіталізації ОСОБА_1 у заклад з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядим без його згоди, -

в с т а н о в и в :

Представник Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» медичний директор зі стаціонарної роботи ОСОБА_2 12.07.2024 звернувся в суд із заявою, в якій просить продовжити застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного стаціонару зі звичайним типом нагляду стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви посилався, що ОСОБА_1 був госпіталізований до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2022 року, яким стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було застосовано примусову госпіталізацію в умовах психіатричного стаціонару до КНП Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» на строк протягом часу наявності діагнозу, за яким було проведено госпіталізацію, але не більше, ніж на 6 місяців.

Згідно акта № 12/3082 від 21.03.2023 ОСОБА_1 оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку про необхідність продовження лікування ОСОБА_1 у психіатричному стаціонарі через встановлений діагноз F71.1, помірна розумова відсталість, внаслідок чого особа становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, тому має потребу в примусовому лікуванні в умовах психіатричного стаціонару згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18.05.2023 було продовжено стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , госпіталізацію до КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» у примусовому порядку на строк, протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію, але не більше, ніж на 6 місяців.

Відповідно до акта психіатричного огляду особи, госпіталізованої до психіатричної лікарні у примусовому порядку згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 14.09.2023 № 12/9374 ОСОБА_1 страждає на тяжкий психіатричний розлад у вигляді помірної розумової відсталості, виявляє значні відхилення у поведінці, які потребують особливої уваги і лікування. Потребує продовження лікування в умовах психіатричного стаціонару, оскільки є безпорадним, не може самостійно задовольняти свої потреби, представляє соціальну небезпеку для себе та оточуючих (зберігається невпорядкована та агресивна поведінка, у зв`язку з чим потребує продовження примусової госпіталізації в психіатричному стаціонарі згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22.09.2023 було продовжено стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , госпіталізацію до КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» у примусовому порядку на строк, протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію, але не більше, ніж на 6 місяців.

07.02.2024 ОСОБА_1 був оглянутий ЛКК №43 КНП ХОР «ОКПЛ № 3» у складі: медичного директора зі стаціонарної роботи ОСОБА_2 , виконуючого обов`язки завідуючого відділення ОСОБА_4 , лікаря-психіатра - ОСОБА_5 . Комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді помірної розумової відсталості, в нього виявляються значні відхилення у поведінці, які потребують особливої уваги і піклування, він є безпорадним, не може самостійно задовольняти свої потреби, становить соціальну небезпеку для себе та оточуючих. Обстеження і лікування ОСОБА_1 можливе тільки в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, а тому ОСОБА_1 потребує продовження лікування в умовах психіатричного стаціонару. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.02.2024 стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було продовжено примусову госпіталізацію до КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» в умовах психіатричного стаціонару у примусовому порядку на строк, що не перевищує 6 місяців.

На момент звернення у суд психічний стан пацієнта залишається без позитивної динаміки. 12.06.2024 ОСОБА_1 був повторно оглянутий лікарсько-консультаційною комісією у складі медичного директора зі стаціонарної роботи ОСОБА_2 , завідуючого відділенням ОСОБА_6 та лікаря-психіатра ОСОБА_5 . Згідно з висновком комісії контакт з пацієнтом апродуктивний. Мова практично нерозвинена. Увага привертається на короткий час. На звернення відповідає невербально жестами, або окремими звуками, словами. Іноді називає своє ім`я. Виявляється виражене зниження інтелектуально-мнестичних функцій. Продуктивної психосоматичної симптоматики не виявляє. Рухливо розгальмований. Інструкції сприймає частково, виконує неохоче, вибірково. Частково дратівливий, агресивний. Іноді голосно кричить. Поведінка часто носить агресивний характер по відношенню до інших пацієнтів, намагається завдати собі самоушкодження. Також знижені навички самообслуговування, потребує постійного стороннього догляду, спостереження. Не осмислює повною мірою навколишню обстановку. У зв`язку зі станом здоров`я не може самостійно задовольнити свої потреби. Відтак комісія прийшла до висновку, що громадянин ОСОБА_1 страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді помірної розумової відсталості, виявляє значні відхилення у поведінці, які потребують особливої уваги. Піклування про особу, обстеження і лікування громадянина ОСОБА_1 можливе тільки в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом. Комісія підтвердила обґрунтованість рішення про продовження примусової госпіталізації згідно ст. ст. 14, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» без згоди особи, відтак на підставі ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» заявник звернувся в суд з відповідною заявою.

Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 12.07.2024 відкрив провадження у справі, постановив розгляд справи здійснювати за правилами окремого провадження в складі одного судді і двох присяжних в дистанційному режимі відеоконференції за участю адвоката для здійснення захисту прав особи, щодо якої вирішуватиметься питання продовження її примусової госпіталізації госпіталізації .

У судовому засіданні представник психіатричного закладу - лікар-психіатр ОСОБА_5 підтримала заяву про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у психіатричному стаціонарі зі звичайним типом нагляду стосовно ОСОБА_1 Посилалася, що за своїм психічним станом останній становить суспільну небезпеку, він не контактний, виявляє агресію стосовно себе та інших пацієнтів, не осмислює навколишню обстановку, не може самостійно задовольняти свої потреби, неусвідомлено наносить собі тілесні ушкодження, потребує постійного стороннього догляду, спостереження, в зв`язку з чим, його лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. Зазначила, що тяжкий психічний розлад у вигляді помірної розумової відсталості, на який страждає ОСОБА_1 , носить значні відхилення у поведінці, які потребують особливої уваги та піклування. Повідомила, що їй невідомо, чи визнаний ОСОБА_1 недієздатним на даний час.

Прокурор у судовому засіданні підтримав заяву щодо продовження застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_1 , враховуючи стан здоров`я особи.

Представник ОСОБА_1 адвокат Уманський Р.В. у судовому засіданні підтримав заяву щодо продовження застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_1 , враховуючи стан здоров`я особи.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася.

Суд, вислухавши думки учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, оцінивши кожен наявний у матеріалах справи доказ на предмет його належності, допустимості, достовірності, а усі докази в сукупності та взаємозв`язку - на предмет їх достатності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає заяву Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 04 грудня 2020 року визнано недієздатним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Тернуватка, Сахновищинського району, Харківської області, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Опікунами ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Строк дії рішення закінчився 04.12.2022. (а.с. 15).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2022 року стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано примусову госпіталізацію в умовах психіатричного стаціонару до КНП Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» на строк протягом часу наявності діагнозу, за яким було проведено госпіталізацію, але не більше ніж на 6 місяців. (а.с. 16-17).

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18.05.2023 продовжено стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , госпіталізацію до КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» у примусовому порядку на строк, протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію, але не більше, ніж на 6 місяців (а.с. 18-19).

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22.09.2023 було продовжено стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусову госпіталізацію в умовах психіатричного стаціонару на строк, що не перевищує 6 місяців. (а.с. 20-22).

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.02.2024 стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було продовжено примусову госпіталізацію до КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» в умовах психіатричного стаціонару у примусовому порядку на строк, що не перевищує 6 місяців. (а.с. 23-25).

12.07.2024 ОСОБА_1 був повторно оглянутий лікарсько-консультаційною комісією у складі медичного директора зі стаціонарної роботи ОСОБА_2 , завідуючим відділення ОСОБА_6 та лікаря-психіатра ОСОБА_5 , про що складено Акт психіатричного огляду особи, госпіталізованої до психіатричної лікарні у примусовому порядку згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» № 12/8764. (а.с. 8-10). Згідно з висновком комісії контакт з пацієнтом апродуктивний. Мова практично нерозвинена. Увага привертається на короткий час. На звернення відповідає невербально жестами, або оккремими звуками, словами. Іноді називає своє ім`я. Виявляється виражене зниження інтелектуально-мнестичних функцій. Продуктивної психосоматичної симптоматики не виявляє. Рухливо розгальмований. Інструкції сприймає частково, виконує неохоче, вибірково. Частково дратівливий, агресивний. Іноді голосно кричить. Поведінка часто носить агресивний характер по відношенню до інших пацієнтів, намагається завдати собі самоушкодження. Також знижені навички самообслуговування, потребує постійного стороннього догляду, спостереження. Не осмислює повною мірою навколишню обстановку. У зв`язку зі станом не може самостійно задовольнити свої потреби. Відтак комісія прийшла до висновку, що громадянин ОСОБА_1 страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді помірної розумової відсталості, виявляє значні відхилення у поведінці, які потребують особливої уваги та піклування, обстеження і лікування громадянина ОСОБА_1 можливе тільки в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом. Комісія підтвердила обґрунтованість рішення про продовження примусової госпіталізації згідно ст. ст. 14, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» без згоди особи. Підставою для продовження застосування 14, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» є безпорадність пацієнта, неможливість самостійно задовольняти свої потреби; також представляє соціальну небезпеку для себе та оточуючих (зберігається невпорядкована та агресивна поведінка, імпульсивність, накидався на медичний персонал, інших пацієнтів, ламав майно, завдав собі тілесних ушкоджень рвана рана калитки).

Розглядаючи справу та формуючи висновки, суд застосував норми права, які регламентують площину правовідносин, в яких перебувають заявлені вимоги, та дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Підпунктом «е» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожному гарантується право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім законного затримання осіб, серед іншого, для законного затримання психічнохворих, відповідно до процедури, встановленої законом.

Згідно з практикою ЄСПЛ щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції особа не може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо не дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.

Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (п. 79, 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07).

У параграфі 39 рішення у справі «Вінтерверп проти Нідерландів» від 24 жовтня 1979 року (заява № 11509/85) Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що за винятком невідкладних випадків, особа не може бути позбавлена свободи, якщо не буде достовірно встановлено, що вона є психічно хворою. Сама природа того, що має бути встановлено компетентним національним органом тобто реальний розлад психіки, потребує об`єктивної медичної експертизи. Крім того, розлад психіки повинен мати такий характер або такий ступінь, який би виправдовував обов`язкове позбавлення свободи. Більше того, правомірність подальшого тримання у психіатричній лікарні залежить від того, чи зберігається стан психічного розладу.

З огляду на вимоги процесуального закону та відповідно до ст. ст. 14, 16, 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» рішення про надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку та продовження строків її надання приймається виключно судом.

Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» закріплено презумпцію психічного здоров`я, відповідно до якої кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Презумпція психічного здоров`я є неспростовною, тобто вважається юридичним фактом, допоки не буде спростованою на підставах та в порядку, передбачених Законами України. До настання такого спростування вказана презумпція діє, оскільки вона передбачена Законом, і не потребує встановлення судом.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в закладі з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію.

Особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з часу госпіталізації з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації.

У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник закладу з надання психіатричної допомоги повинен направити до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в закладі з надання психіатричної допомоги проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» тяжкий психічний розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів.

У поданій суду заяві про продовження примусової госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку зазначено, що у ОСОБА_1 страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді помірної розумової відсталості, виявляє значні відхилення у поведінці, які потребують особливої уваги та піклування. Обстеження і лікування громадянина ОСОБА_1 можливе тільки в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом. Комісія підтвердила обґрунтованість рішення про продовження примусової госпіталізації згідно ст. ст. 14, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» без згоди особи.

Підставою для застосування примусової госпіталізації до ОСОБА_1 є соціальна небезпека останнього (тяжкий психічний розлад у вигляді помірної розумової відсталості, агресія до оточуючих, невпорядкована поведінка) та безпорадність, неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби. Тому представник заявника просив суд продовжити у відношенні ОСОБА_1 примусову госпіталізацію у закладі з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом без згоди особи по причині неможливості її отримання.

Зважаючи на досліджені судом обставини справи, які підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, а саме те, що хворий не здатний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність, є безпорадним, становить небезпеку для себе та оточуючих, враховуючи пояснення учасників справи, суд доходить остаточного висновку, що наявні обов`язкові з огляду на вимоги ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» підстави для ухвалення рішення про надання особі психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди шляхом продовження її госпіталізації, яка є доцільною та відповідає інтересам особи, а тому заява представника Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» підлягає задоволенню.

Судові витрати розподілу у даній цивільній справі не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 293, 294, 341, 342, 430 ЦПК України, ст. ст. 14, 16, 17 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд -

ухвалив :

Заяву представника Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» медичного директора зі стаціонарної роботи ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про продовження примусової госпіталізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до психіатричного стаціонару без його згоди задоволити.

Продовжити стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусову госпіталізацію в умовах психіатричного стаціонару на строк, що не перевищує 6 місяців.

Рішення підлягає негайному виконанню. Рішення є підставою для продовження надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Повне рішення складено і підписано 19 липня 2024 року.

Суддя: М.В. Броницька

Присяжні: І.Г. Бондар

О.Л. Косміна