УХВАЛА

19 липня 2024 року

м. Київ

справа № 523/9922/18

провадження № 61-9625ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01 березня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» про визнання донарахування боргу недійсним, зобов`язання зробити перерахунок плати за послуги та визнання дій незаконними,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» (далі - ТОВ «Інфокс»), в якому, з урахування уточнень, просили:

- визнати дії по обмеженню (припиненню) водопостачання та водовідведення 51/100 частині домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , особовим рахунком № НОМЕР_1 протиправними;

- визнати нарахування боргу ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 із розрахунку за нормами споживання на 16 осіб противоправними;

- зобов`язати ТОВ «Інфокс» здійснити перерахунок плати за послуги водопостачання та водовідведення 51/100 частині домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , починаючи з 01 липня 2015 року до 16 липня 2018 за особовим рахунком № НОМЕР_2 із розрахунку за нормами споживання на 1 особу.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 01 березня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 22 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01 березня 2023 року залишено без змін.

04 липня 2024 року через підсистему Електронний суд ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Суворовського районного суду м. Одеси

від 01 березня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 22 травня 2024 року (повний текст складено 05 червня 2024 року) у цивільній справі № 523/9922/18.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

ОСОБА_1 реалізував своє право на апеляційний перегляд справи № 523/9922/18.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи

від 07 лютого 1995 року, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року

№ 10-р(ІІ)/2023 визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. При цьому Конституційний Суд України звернув увагу, що зазначений припис має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення

(res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

За змістом частини дев`ятої статті 19 ЦПК України прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 не погоджується з діями відповідача по відключенню від водопостачання та обчисленою відповідачем сумою заборгованості за особовими рахунками № НОМЕР_3 та № НОМЕР_1 у розмірі 63 561,88 грн.

З огляду на характер спірних правовідносин та предмет позову, справа

№ 523/9922/18 є малозначною, як справа незначної складності, та не належить до справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (757 000 грн у 2024 році).

Оскільки справа № 523/9922/18 є малозначною, ухвалені в ній судові рішення можуть бути оскаржені в касаційному порядку виключно за наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга не містить обґрунтування наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у малозначних справах, підлягають касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суди попередніх інстанцій, при вирішенні спору по суті, за результатами оцінки доказів, встановили, що на час проведення перевірки представниками філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» 25 червня 2018 року, лічильники у абонента ОСОБА_1 не були встановлені, а оплата за послуги водопостачання здійснювалась із розрахунку на 1 особу за двома рахунками. Натомість надані відповідачем докази, а саме фотографії, відеозаписи, відомості веб-сайтів, текстових повідомлень, свідчать про рекламу міні-готелю за адресою:

АДРЕСА_1 , здачу кімнат для відпочинку та здійснення нераціонального водокористування з липня 2013 року.

Сама по собі незгода із встановленими судом обставинами та наданою оцінкою доказам не свідчить про наявність випадків для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Доводи касаційної скарги фактично спрямовані на необхідність Верховному Суду здійснити переоцінку доказів у справі, які вже оцінені судами першої та апеляційної інстанцій, в межах наданих їм процесуальним законом повноважень.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Крім того Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.

Касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору; ОСОБА_1 реалізував своє право на апеляційний перегляд справи; наявність випадків, передбачених підпунктами а) - г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, колегією суддів не встановлено, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01 березня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 травня 2024 року в справі № 523/9922/18.

Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

О. М. Осіян

Є. В. Синельников