Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/756/24

Номер провадження: 2/511/330/24

24 липня 2024 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Панчук А. І.,

при секретарі судового засідання Полихи Ю.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Кочина С.С.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Кочин Сергій Сергійович до ОСОБА_2 , третя особа: Дарницька районна у місті Києві державна адміністрація в особі служби у справах дітей та сім`ї про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви.

У лютому 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кочин С.С., звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просив: позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; встановити опіку над Смаль ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 призначивши ОСОБА_1 опікуном малолітнього онука - Смаль ОСОБА_4 ; стягнути з відповідача, аліменти на користь позивача на утримання ОСОБА_5 в розмірі 1/4 заробітку (доходу) .

Вимоги мотивував тим, що ОСОБА_1 є рідною бабусею ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Її донька, ОСОБА_6 31.10.2019 року уклала шлюб з ОСОБА_2 і вони стали проживати у позивачки разом. За час перебування їх у шлюб між її донькою та відповідачем різко погіршилися відносини, і в решті решт з початку грудня 2019 року ОСОБА_2 залишив свою вагітну дружину. ІНФОРМАЦІЯ_3 народився їх син ОСОБА_5 , коли подружжя вже не проживало разом півроку. Донька позивачки подала на розлучення та алміменти. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_4 донька позивачки ОСОБА_7 померла. Після цього, онук позивачки продовжив проживати з позивачкою. Батько дитини ОСОБА_5 відмовився опікуватися дитиною, не виявив бажання її утримувати, та дізнавшись про смерть матері дитини - ОСОБА_7 взагалі припинив будь-які контакти зі своїм сином та позивачкою. Вона стала самостійно опікуватися долею онука, утримує його, піклується про його здоров`я та всебічний розвиток. Відповідач будь-якої участі в утриманні та вихованні дитини не приймає, грубо ігнорує своїми батьківськими обов`язками. Не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування; не спілкується з сином взагалі, не цікавиться їх життям, у зв`язку з чим має бути позбавлений батьківських прав відносно свого малолітнього сина.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 29.02.2024 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Роздільнянського районного суду від 07.05.2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

Позиції сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Пояснила, що відповідач по справі не піклується про сина , її онуку , матеріально не забезпечує, не цікавиться сином. Онук проживає з нею та знаходиться на її повному забезпеченні та вихованні. Просила позбавити відповідача батьківських прав, призначити її опікуном онука та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кочин С.С. в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги також підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав, надав відзив на позовну заяву та пояснив що після смерті його дружини ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) у нього склалися не дуже родинні відносини. Його син був зареєстрований у позивачки і весь час до смерті його дружини і після смерті там проживав і проживає по сьогоднішній день. Певний період часу вони дійсно не спілкувалися. Але потім вони дійшли спільної згоди, щодо проживання та утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 . Спільно з позивачкою вирішили, що дитина буде проживати з позивачкою, а він буде матеріально утримувати дитину. Їх стосунки з позивачкою стали відновлюватися і він почав спілкуватися з дитиною, всі зустрічі проходили тільки в присутності позивачки , а також на деяких зустрічах були присутні і його батьки. Під час зустрічі він постійно передавав кошти позивачці готівкою. Після 24 лютого 2022 року певний час спілкування дійсно не відбувалося. Йому стало відомо, що позивачка з родиною виїхали на Західну Україну На початку літа 2022 року йому стало відомо, що позивачка знову повернулася до Києва з його сином. При розмові з позивачкою, було узгоджено, що якщо знову будуть обстріли, то на зимовий період вони знову переїдуть проживати на Західну Україну. Два рази на місяць вони зустрічалися з позивачкою. При цьому він запитував що потрібно купити та привозив. Крім того, надавав позивачці кошти готівкою. На місяць ця сума становила 8000,00грн. Однак, розписок про отримання не брав тому, що вважав, що дійсно разом дбають в інтересах дитини. Потім він попросив позивачку зробити банківську карту, щоб він міг туди перераховувати кошти на утримання дитини. На підставі викладеного заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно його сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому не заперечував проти задоволення позову в частині стягнення з нього аліментів на отримання сина, однак пояснив, що він добровільно надав та й надалі зобов`язується добровільно надавати кошти на утримання сина до вирішення питання з позивачкою про визначеня місця п роживаня сина з ним або спільною опікою з позивачкою.

Представник третьої особи -Дарницька районна у місті Києві адміністрація в особі служби у справах дітей та сім`ї у судове засідання не з`явился, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі . Також надіслали до суду висновок щодо недоцільності позбавлення ОСОБА_2 .

Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується народження серії НОМЕР_1 виданого 27.03.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у місті Києві, на підставі актового запису № 638. ( а.с. 20)

Згідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 виданого 31.10.2019 року Дарницьким районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві , на підставі актового запису №2247 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 уклала шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка- ОСОБА_8 , дружини ОСОБА_5 . (а.с.18 зовротній бік).

Відповідно до свідотва про народження серії НОМЕР_3 виданого Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на підставі актового запису № 1349 , ОСОБА_5 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батько дитини - ОСОБА_2 , мати- ОСОБА_7 . (а.с.21)

Згідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Києв) Смаль- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 09.09.2021 року складено відповідний актовий запис №1636.(а.с.18)

Згідно до довідки ЗДО №809 Дарницького раону міста Києва №58 від 07.11.2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відвідує дитячий садок з 01.09.2023 року по теперішній час. Питанням оформлення дитини в заклад , оплатою квітанцій займається бабуся ОСОБА_1 Приводить до закладу та забирая дитину його бабуся ОСОБА_1 , котра завжди турбується питанням про його розвитку та виховання, уважна та турботлива . (а.с.24)

Відповідно до довідки оперуповноваженого ВКП Дарницького УП ГУНП у місті Києві від 21.10.2023 року, до Даррницького УП ГУНП у місті Києві 28.08.2023 року надійшло звернення ОСОБА_1 , про те що вона тривалий час не спілкується з батьком свого онука та колишнім чоловіком доньки - ОСОБА_2 , а тому просить встановити його теперішнє місце знаходження. За результатами перевірки на території обслуговування Дарницького УП , громадянин ОСОБА_2 згідно обліків не значиться. (а.с.16)

Згідно до характеристики ОСОБА_1 вихователя ЗДО №215 ім.Т.Лубенця остання за місцем роботи заркактеризується позитивно. (а.с.15)

Відповідно до довідки ТОВ «РЕСТОЛАЙТ» №2 від 20.03.2024 року ОСОБА_2 , працює в ТОВ «РЕСТОЛАЙТ» на посаді старшого бармена з 04.03.2024 року по теперішній час. Має середню спеціальну освіту . За час роботи зарекомендував себе, як грамотний фахівець, який знає свою справу , енергійний, користується повагою та довірою колег . До роботи ставиться з повною відповідальністю та віддачею. Морально стійкий, без шкідливих звичок.(а.с.61)

Згідно до довідок ПУМБ долучених відповідачем до відзову на позов, про операцію №29 та №82,№24, №09, №61 слідує, що ОСОБА_2 на рахунок ОСОБА_1 було перераховано: 24.09.2023 року -40000,00грн; 20.03.2024 року- 8000,00грн; 06.04.2024-2000,00грн; 11.04.2024-2000,00грн; 26.04.2024 року-2000,00грн. При цьому призначення платежу вказано : «на Колю». (а.с.59-60, 80-82)

Відповідно до квитанції від 05.08.2021 року вбачається що ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 в рахунок сплати аліментів було сплачено 8000,00 грн (а.с.83)

Дарницькою районною у місті Києві державною адміністрацією в особі служби у справах дітей від 25.04.2024 року було складено висновок про недоцільністю позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.96-97)

Позиція суду

Згідно ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вислухавши позивача, її представника, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Відповідно дост. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`яє природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч.1,2,6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

У відповідності до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення п.2 ч.1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Отже, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав.

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судому постановах від 26грудня 2018року усправі №404/6391/16-ц (провадження№ 61-40224св18),від 06травня 2020 року усправі №753/2025/19(провадження№ 61-1344св20),від 26.04.2022№ 520/8264/19(провадження№ 61-19984св21). У Постанові Верховного Суду від 23 червня 2022 року у справі № 175/1713/20 зазначено, що озвучена в судовому засіданні думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується під час вирішення питання про позбавлення батьківських прав, оскільки вона може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким дитина через малолітній вік неспроможна надавати об`єктивну оцінку, та не завжди відповідає інтересам самої дитини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним («Мамчур проти України», заява № 10383/09, від 16 липня 2015 року).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) наголошував на тому, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

У справі «Савіни проти України» (заява № 39948/06, від 18 грудня 2008 року) ЄСПЛ зауважував, що якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням.

Звертаючись до суду із позовом про позбавлення відповідача батьківських прав, позивачка посилалася на те, що вихованням та піклуванням за онуком займається тільки вона, її донька і мати її онука померла, а відповідач ухиляється від виховання та утримання свого сина із самого його народження, вважає що позбавлення відповідача батьківських прав відповідатиме інтересам дитини.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 заперечував проти позову та пояснив, що після смерті його дружини (07.09.2021 року) у них з позивачем дійсно не дуже склалися родинні відносини, як він розуміє через важкий моральний та психологічний стан позивача після смерті доньки. Його син був зареєстрований у позивача і весь час до смерті його дружини і після смерті там проживав і проживає по сьогоднішній день. Коли померла його дружина його сину було лише один рік і чотири місяці ( вони дійсно з дружиною не проживали однією сім`єю, ) і тому для збереження психологічного стану дитини у нього навіть не було думки одразу забрати дитину проживати зі ним. Певний період часу вони дійсно не спілкувалися. Але потім сторони дійшли спільної згоди, щодо проживання та утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 . Було вирішено, що його син буде проживати з позивачем, а він матеріально утримувате дитину. Їх стосунки з позивачем стали відновлюватися і він почав спілкуватися з дитиною, всі зустрічі проходили тільки в присутності позивачки, також на деяких зустрічах були присутні його батьків. Під час зустрічі він постійно передавав кошти позивачу готівкою. Після 24 лютого 2022 року спілкування дійсно не відбувалося. Йому стало відомо, що позивач з родиною виїхали на Західну Україну. На початку літа 2022 року йому стало відомо, що позивачка знову повернулася до Києва. Завдяки спільним знайомим, вони прийшли на зустріч. Після цього вважає, що у нього з позивачем були абсолютно нормальні відносини. Між ними була розмова, якщо знову будуть обстріли, то на зимовий період вони знову переїдуть проживати на Західну Україну. Два рази на місяць вони зустрічалися з позивачкою, разом проводили час і він спілкувався з сином. При цьому перед зустрічами запитував, що потрібно купити, які продукти харчування. Під час кожної зустрічі він надав кошти готівкою позивачці на утримання сина. На місяць ця сума становила 8000,00грн, але розписок він не брав, тому, що вважав, що вони дорослі люди і дійсно разом дбають в інтересах дитини. Потім він попросив позивачку зробити банківську карту, щоб він міг туди перераховувати кошти на утримання дитини.

Здійснивши аналіз наданих суду доказів на предмет їх належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що на підтвердження своїх вимог позивачка не надала беззаперечних доказів винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками відповідачем, які б свідчили про злісне ухилення ним від виховання своєї дитини і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав.

Суд приймає до уваги заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав, бажання останнього приймати участь у житті дитини, спілкуватися із сином, що свідчить про його інтерес до дитини. А також визнання позивних вимог в частині стягнення з нього аліментів на утримання сина.

Суд погоджується із висновком служби у справах дітей і сім`ї щодо недоцільності позбавлення батьківських прав відповідача .

У відповідності зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, вислухавши сторони, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, беручи до уваги висновок служби у справах дітей і сім`ї, щодо недоцільності позбавлення батька батьківських прав, суд дійшов висновку, що підстави для застосування до відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, відсутні та таке позбавлення батьківських прав батька не буде відповідати найкращим інтересам дитини, а тому позовні вимоги слід задовольнити частково. Стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання онука аліменти в розмірі 1/4 частини доходів відповідача до повноліття сина. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Судові витрати вирішені відповідно до ст. 141 ЦПК України .

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 80, 81, 259, 263-265, 280 , 351-354, 356 ЦПК України, ст. 150, 155, 164 СК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Кочин Сергій Сергійович до ОСОБА_2 , третя особа: Дарницька районна у місті Києві державна адміністрація в особі служби у справах дітей та сім`ї про позбавлення батьківських прав - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 на утримання онука ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття починаючи з дати звернення до суду, тобто з 21.02.2024 року та до досягнення дитиною повноліття , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

В іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного повного судового рішення.

Суддя А. І. Панчук

Повний текст рішення виготовлено 24. 07. 2024 р.