Справа № 235/1045/22
Провадження № 2/204/785/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Єфімової А.О.

розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2023 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просив суд стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 0 від 20.11.2006 року в розмірі 124 699,68 грн. та судовий збір у розмірі 2 481 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 20.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» (далі після зміни найменування ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в розмірі 18 750 швейцарських франків, що еквівалентно становить 75 882 грн. 75 коп. за курсом НБУ на день укладення договору. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 20.11.2006 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 61372, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався перед банком відповідати за виконання ОСОБА_1 усіх зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору. 21.09.2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу № 27, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у повному обсязі права вимоги до боржників за кредитним договором № 0 від 20.11.2006 року. Згідно реєстру боржників до Договору факторингу № 27 від 21.09.2015 року сума заборгованості на момент відступлення прав вимоги становить 65 635 грн. 20 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 55 894 грн. 26 коп. та заборгованості за відсотками у розмірі 9 740 грн. 54 коп. Посилаючись на ст. 625 ЦК України позивач вважає, що відповідачі за весь час прострочення, починаючи з 21.09.2015 до 07.02.2022 року, зобов`язані сплатити позивачу інфляційні втрати у розмірі 46 494 грн. 89 коп. та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 12 569 грн. 59 коп. Ураховуючи викладене, позивач виклав вимогу про солідарне стягнення з відповідачів на його користь заборгованості за кредитним договором № 0 від 20.11.2006 року з урахуванням ст.625 ЦК України у розмірі 124 699 грн. 68 коп.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2023 року справу прийнято до свого провадження від Красноармійського міськрайонного суду Донецької області та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 19.10.2023 року, а також відповідачам було направлено копію позовної заяви із додатками.

Відповідачі у встановлений судом строк не надали суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У судовому засіданні встановлено, що 20.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» (далі після зміни найменування ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 був укладений споживчий кредитний договір № 0, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в розмірі 18 750 швейцарських франків, що еквівалентно становить 75 882 грн. 75 коп. за курсом НБУ на день укладення договору, під 8,990% річних з кінцевим терміном повернення 18.11.2016 року(а.с. 6-9).

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 20.11.2006 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 61372, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався перед банком відповідати за виконання ОСОБА_1 усіх зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору (а.с. 17).

11.05.2011 року укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 20.11.2006 року, якою змінено процентну ставку по кредиту за основною сумою боргу в розмірі 8,99 % річних в Швейцарських франків (а.с. 12).

18.08.2011 року укладено додаткову угоду № 2 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 20.11.2006 року, якою збільшено транш в національній валюті до 101994,49 грн. (13-14).

Згідно п.4.2 цього договору (додаткова угода № 2), вказано, що позичальник зобов`язаний повернути транш в національній валюті в термін, встановлені графіком погашення кредиту (Додаток № 1 до додаткової угоди) (а.с. 10-11), але в будь якому випадку не пізніше 18.11.2016 року.

21.09.2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу № 27, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у повному обсязі права вимоги до боржників за кредитним договором № 0 від 20.11.2006 року (а.с. 19-20).

Згідно реєстру боржників до Договору факторингу № 27 від 21.09.2015 року сума заборгованості на момент відступлення прав вимоги становить 65 635 грн. 20 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 55 894 грн. 26 коп. та заборгованості за відсотками у розмірі 9 740 грн. 54 коп. (а.с.21)

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань по кредитному договору щодо своєчасного погашення кредиту, зумовило звернення ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до суду із відповідним позовом, в якому останній просить суд стягнути заборгованість що становить 124 699 грн. 68 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 55 894 грн. 26 коп. та заборгованості за відсотками у розмірі 9 740 грн. 54 коп., а також індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, за період з 21.09.2015 по 07.02.2022 у розмірі 59 064 грн. 48 коп..

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, окрім положень зазначених вище договорів, врегульовані нормами ЦК України.

Так, відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм ст. ст. 11, 525, 629 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст. ст. 1054, 1055 ЦК України).

Нормою ст.1054 ЦК України, визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Відповідно до норми ст. 1050 ч.2 ЦК України, в контексті положення ст. 1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. Аналогічне положення містить ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому за змістом ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно норми ст. 1050 ч.1 ЦК України, в контексті положення ст. 1054 ч.2 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму кредиту, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

За змістом положень ст. ст. 512-514, 516 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, позивач набув права вимоги за зазначеним вище кредитним договором, в якому позичальником є відповідач ОСОБА_1 .

На час розгляду справи судом, співвідповідачами не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення співвідповідачів від відповідальності за порушення зобов`язання.

Суд вважає обґрунтованою та такою, що підтверджується матеріалами справи вимогу позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за Кредитним договором № 0 від 20.11.2006 року у розмірі 65 635 грн. 20 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 55 894 грн. 26 коп. та заборгованості за відсотками у розмірі 9 740 грн. 54 коп., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Що стосується стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання на підставі ст. 625 ЦК України слід зазначити наступне.

У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З розрахунку позивача вбачається, що інфляційні втрати та 3% річних було нараховано за період з 21.09.2015 року по 07.02.2022 року на всю суму заборгованості за тілом кредиту та відсотками, проте такий порядок обрахування є неправильним, оскільки нарахування повинно здійснюватись на суму заборгованості по тілу кредиту. Крім того нарахування здійснювались з 21.09.2015 року, коли строк виконання зобов`язання (18.11.2016 року) ще не настав.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що розрахунок інфляційних втрат та 3% річних повинен здійснюватися за період з 19.11.2016 року по 07.02.2022 року із суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 55 894 грн. 26 коп.

Таким чином, заборгованість з урахуванням індексу інфляції, яка підлягає стягненню у розмірі 29 787, 64 грн., з розрахунку IIc (100,90 : 100) x (101,10 : 100) x (101,00 : 100) x (101,80 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) x (100,20 : 100) x (99,90 : 100) x (102,00 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (101,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,10 : 100) x (100,80 : 100) x (100,00 : 100) x (100,00 : 100) x (99,30 : 100) x (100,00 : 100) x (101,90 : 100) x (101,70 : 100) x (101,40 : 100) x (100,80 : 100) x (101,00 : 100) x (100,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (100,70 : 100) x (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) = 1.53292837. Інфляційне збільшення: 55 894,26 x 1.53292837 - 55 894,26 = 29 787,64 грн.

Сума боргу із урахуванням 3% річних, яка підлягає стягнення, складає 8 755,72 грн. з розрахунку з 19/11/2016 до 31/12/2016 (55 894,26 x 3 % x 43 : 366 : 100=197 грн.); з 01/01/2017 до 31/12/2019 (55 894,26 x 3 % x 1095 : 365 : 100=5030,48 грн.); з 01/01/2020 до 31/12/2020 (55 894,26 x 3 % x 366 : 366 : 100=1676,83 грн.); з 01/01/2021 до 07/02/2022 (55 894,26 x 3 % x 403 : 365 : 100=1851,40 грн.)(197+5030,48+1676,83+1851,40=8 755,72).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачами не надано, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості станом на 07.02.2022 року, що складає 104 178,56 грн. з яких: 55 894 грн. 26 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 9 740 грн. 54 коп. - заборгованість за відсотками, 29 787,64 грн. - інфляційні збитки, 8 755,72 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, то з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 481 грн. у рівних частках, тобто по 1 240,50 грн. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 526, 553, 554, 625, 1046, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (, юридична адреса: м. Київ, вул. Авіаконструктора І.Сікорського, буд.8) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 55 894 грн. 26 коп., заборгованість за відсотками у розмірі 9 740 грн. 54 коп., індекс інфляції у розмірі 29 787 грн. 64 коп., 3% річних у розмірі 8 755 грн. 72 коп., а всього стягнути суму у розмірі 104 178 грн. 56 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» судові витрати у рівних частках у розмірі по 1 240 грн. 50 коп. з кожного.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Дубіжанська