Провадження №: 6/336/560/2024
УХВАЛА

іменем України

19 липня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Петренко Л.В., за участі секретаря судового засідання Нагорних О.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за поданням головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тішиної І.В. про застосування до ОСОБА_1 , який являється боржником у виконавчому провадженні, примусового приводу, стягувач: ОСОБА_2 ,

встановив:

10 липня 2024 року головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тішина І.В. звернулася до суду з поданням про застосування до ОСОБА_1 , який являється боржником у виконавчому провадженні, примусового приводу, стягувач: ОСОБА_2 .

В обґрунтування подання державний виконавець зазначив, що на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 72867952 з примусового виконання виконавчого листа № 336/6246/20 виданого 12 березня 2021 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Постановою державного виконавця від 23 березня 2021 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 336/6246/20 виданого 12 березня 2021 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя.

Копії постанов направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованим відправленням за адресами, зазначеним у виконавчому документі (боржнику на адресу: АДРЕСА_1 , стягувачу: АДРЕСА_2 .

Періодично оновлюються запити до ДПСУ, ПФУ, МВСУ щодо джерел доходів боржника, щодо рахунків, відкритих юридичними особами та фізичними особами-підприємцями та джерел та/або суми доходів, нарахованих податковими агентами на користь боржників фізичних осіб, щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів. Згідно з відомостями, рахунки/кошти на рахунках відсутні, джерела доходів відсутні, транспортні засоби не зареєстровані.

18 квітня 2024 року оновлено запит до Державної прикордонної служби України, на запит служба повідомила, що дані щодо перетину боржником державного кордону відсутні.

Відповідно до відомостей з ДМС місце реєстрації боржника за адресою: АДРЕСА_1 .

Державний виконавець неодноразово направляв боржнику виклики щодо явки до відділу, проте боржник до відділу не з`являється.

За адресою боржника були здійснені виїзди, за результатами яких не вдалося встановити факт проживання боржника та/або наявність/відсутність майна за даною адресою через відсутність мешканців помешкання.

18 червня 2024 року обчислено заборгованість зі сплати аліментів та складено відповідний розрахунок, згідно з яким заборгованість станом на 31 травня 2024 року становить 140238,82 грн.

Таким чином, рішення суду не виконується, відібрати пояснення у боржника за фактом невиконання рішення суду та отримати від нього декларацію про його майно та доходи не надається можливим через відсутність останнього.

Державний виконавець посилаючись на положення ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 438 ЦПК України просить доручити відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП у Запорізькій області здійснити привід ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одесса) у приймальні дні вівторок з 09-00 до 12-00 год. або четвер з 13-00 год. до 16-00 год.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2021 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та вирішено: «Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 жовтня 2020 року і до повноліття дитини.

12 березня 2021 року був виданий відповідний виконавчий лист.

На виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 72867952 з примусового виконання виконавчого листа № 336/6246/20 виданого 12 березня 2021 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Стаття 124 Конституції України встановлює, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

За змістом ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року N 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Відповідно до п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Згідно з частиною першою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Державним виконавцем не надано суду доказів на підтвердження того, що винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з приводу виконання виконавчого листа № № 336/6246/20 виданого 12 березня 2021 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя щодо примусового стягнення аліментів направлялася боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на вказану у виконавчому документі адресу та що постанова про відкриття провадження отримана боржником, тобто, що він обізнаний про відкриття виконавчого провадження.

Матеріали подання містять копію виклику державного виконавця від 13.03.2024 року на ім`я ОСОБА_1 до відділу ДВС для надання пояснень та витребуваних у викликах документів.

В той же час, державним виконавцем не надано жодного доказу на підтвердження того, що боржнику направлявся вказаний виклик державного виконавця та що він отримував його, та був обізнаним про необхідність з`явитися до відділу виконавчої служби.

Наявність лише копії виклику державного виконавця не є належним доказом на підтвердження ухилення боржника від явки до державного виконавця та невиконання боржником зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Матеріали подання містять копію Акту державного виконавця від 29 травня 2024 року, згідно з яким за результатами виїзду за адресою проживання боржника не вдалося встановити факт проживання боржника та/або наявність/відсутність майна за даною адресою через відсутність мешканців помешкання. Водночас додана до подання копія акту не містять відомостей про понятих або свідків і їхніх підписів, у зв`язку з чим не береться до уваги.

Крім того, з відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради слідує, що місце реєстрації боржника за адресою: АДРЕСА_1 , а тому вказаний акт не може бути беззаперечним доказом відсутності боржника за адресою реєстрації.

Державний виконавець робив запити до ДПСУ, ПФУ, МВСУ щодо джерел доходів боржника.

Джерела доходів у боржника відсутні.

З відповіді Державної прикордонної служби України від 18 квітня 2024 року слідує, що дані щодо перетину боржником державного кордону відсутні.

Разом з тим, матеріали подання не містять доказів, що державним виконавцем здійснювалися запити щодо наявності у боржника рухомого та нерухомого майна.

Крім цього, державним виконавцем не надано доказів здійснення запитів до органів: державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, державної казначейської служби України, державного агентства земельних ресурсів, нотаріату, Міністерства оборони України, банків тощо.

Державним виконавцем не перевірялись відомості чи є особа військовослужбовцем, чи призвана за мобілізацією тощо.

Також у матеріалах подання відсутні будь-які докази щодо перевірки виконавцем відомостей стосовно перебування боржника в закладах охорони здоров`я, кримінально-виконавчих установах, що має значення для вирішення питання про оголошення приводу боржника.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно, і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У пункті 10 «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», викладеного у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 року зазначено, що суди обґрунтовано відмовляли в задоволенні подання про оголошення розшуку боржника, якщо: державний виконавець не надавав суду достатніх і достовірних доказів про відсутність відомостей щодо місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи; через відсутність даних про ухилення боржника від сплати боргу; відсутність відомостей про привід боржника; відсутність доказів, які підтверджували б вичерпність заходів, вжитих державним виконавцем щодо встановлення місця знаходження боржника; відсутність відомостей щодо відкриття виконавчого провадження; відсутність відомостей про те, що боржнику відомо про відкриття виконавчого провадження та що він викликався до відділу державної виконавчої служби; на виклик до суду боржник надав заперечення на подання державного виконавця та надав докази, що місце свого проживання не змінював, ніяких повідомлень про наявність виконавчого провадження не отримував.

Саме по собі посилання на заборгованість за виконуваним судовим рішенням, за відсутності відповідних доказів, не свідчить про цілеспрямоване ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків.

Невиконання може зумовлюватися об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби і подібне. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього з неповажних причин.

Державний виконавець не надавав суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували належне повідомлення боржника про його неодноразовий виклик до виконавчої служби, як то поштових повідомлень, розписок про одержання виклик тощо. У поданні не наведено жодних належних доказів, які б підтверджували організацію розшуку боржника саме на час звернення з поданням до суду, відповіді на запити у відповідні установи з метою з`ясування місця знаходження боржника, здійснення заходів щодо приводу боржника.

Абзац 2 пункту 14 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язковою умовою права звернення державного виконавця до суду про застосування приводу боржника до відділу виконавчої служби, визначає неявку без поважних.

Проаналізувавши надані державним виконавцем матеріали, суд дійшов до висновку, що державним виконавцем під час звернення до суду з вказаним поданням не було надано доказів того, що ним в повному обсязі були виконані вимоги ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки з матеріалів справи не вбачається, чи були проведені всі виконавчі дії: чи накладався арешт на належне боржнику майно, а також грошові кошти, банківські рахунки, чи відбувалась заборона відчуження належного боржникові майна, тощо.

Згідно з пунктом 27 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року N 580-VIII визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку під час примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), здійснює привід осіб за рішенням тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України, а також вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю державних виконавців, приватних виконавців та інших осіб, які беруть участь у вчиненні виконавчих дій, представників уповноважених органів з питань пробації під час відвідування суб`єктів пробації, здійснює привід у виконавчому провадженні, а також суб`єктів пробації, що ухиляються від прибуття за викликом уповноваженого органу з питань пробації, здійснює розшук боржника чи дитини у виконавчому провадженні у випадках, передбачених законом або рішенням суду.

Привід за своєю правовою природою є заходом процесуального примусу, що полягає у затриманні і примусовому доставлені особи задля забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не з`явилася без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття.

Про привід суд постановляє ухвалу, в якій зазначає ім`я фізичної особи, яка підлягає приводу, місце проживання (перебування), роботи, служби чи навчання, підстави застосування приводу, час, коли необхідно особу доставити і місце доставки особи, суб`єкт, якому доручається здійснити привід.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», статей 14, 18, 36, 66, 67 та 71 Закону України «Про виконавче провадження», підпункту 18 пункту 4 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року N 878, пункту 1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року N 228, а також з метою забезпечення залучення державними, приватними виконавцями працівників органів Національної поліції України до забезпечення публічної безпеки і порядку під час проведення примусового виконання судових рішень і рішень інших органів, затверджено Порядок взаємодії Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України та органів і осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Відповідно до приписів п.1 та п.2 викладених у Розділі V «Порядку взаємодії Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України та органів і осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів підставою для здійснення приводу боржника», затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України 30.01.2018 р. №64/261/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.02.2018 р. за №140/31592, підставою для здійснення приводу боржника є ухвала суду (п.1); Привід полягає у примусовому супроводженні боржника, до якого він застосовується, поліцейським, який виконує ухвалу суду про здійснення приводу, до місця його виклику в зазначений в ухвалі час. У разі відмови особи прибути до місця її виклику, якщо застосування превентивних поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, застосовуються поліцейські заходи примусу відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» (п.2).

Таким чином, подання, у тому числі, повинно містити відомості про день та час на який необхідно здійснити привід боржника до виконавця відповідного відділу виконавчої служби.

В поданні державний виконавець зазначив, що привід необхідно здійснити в приймальні дні: вівторок з 09-00 до 12-00 год. або четвер з 13-00 год. до 16-00 год., проте таке формулювання є некоректним, оскільки державний виконавець може перебувати у відпустці, на лікарняному тощо. В поданні державний виконавець не конкретизував день та час на який необхідно здійснити привід боржника, що також перешкоджає постановленню судом ухвали про привід боржника до державного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

В силу ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Невиконанням виконавчого документу, хоч і зачіпаються законні права стягувача, але з боку державного виконавця належного доказового обґрунтування необхідності застосування до боржника примусового приводу не надано, а сам факт наявності заборгованості за виконавчим документом не дає підстав для задоволення подання про привід боржника.

Таким чином, державний виконавець, звертаючись до суду з поданням про привід боржника, не вжив всіх заходів, не надав відповідних доказів, необхідних для його задоволення, у зв`язку з чим, суд дійшов до висновку, що подання державного виконавця не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 438, 258-261 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

постановив:

У задоволенні подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тішиної І.В. про застосування до ОСОБА_1 , який являється боржником у виконавчому провадженні, примусового приводу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: